РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/8573/15-г

За позовом Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва

до Фізичної особи-підприємця Пудовікової Катерини Вікторівни

про стягнення заборгованості в сумі 41 543,29 грн. за надані комунальні послуги

Суддя Комарова О.С.

У судовому засіданні брали участь:

від позивача: Решетниченко О.С. (представник за довіреністю);

від відповідача: не з'явились.

В судовому засіданні 09 червня 2015 року, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Комунальне підприємство по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва, 06 квітня 2015 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою № 47-1039 від 13.03.2015 року до відповідача, Фізичної особи-підприємця Пудовікової Катерини Вікторівни, про стягнення заборгованості в сумі 41 543,29 грн. за надані комунальні послуги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, як споживач, не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за договором про надання послуг № 20а/409 від 01.04.2011 року, зокрема, у визначені відповідним договором строки не здійснив оплату вартості наданих йому позивачем комунальних послуг, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою суду від 08.04.2015 року (суддя Комарова О.С.) порушено провадження у справі № 910/8527/15-г та призначено розгляд справи на 21.04.2015 року.

В судовому засіданні 21.04.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав та надав документи, які було долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2015 року розгляд справи, відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, відкладено на 19.05.2015 року у зв'язку із неявкою представника відповідача в судове засідання та зобов'язано позивача направити копію позовної заяви з доданими до неї документами відповідачу за адресою, зазначеною у витязі з ЄДРЮОФОП, а саме - 02183, м.Київ, вул..Кибальчича, буд.3-б, кв.21.

Через відділ діловодства суду 30.04.2015 року від позивача надійшли документи, які було долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 19.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав та надав клопотання про наявність заборгованості в розмірі, зазначеному в позовній заяві, станом на 19.05.2015 року, яке було долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2014 року, за клопотанням представника позивача, у відповідності до положень ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, судом продовжено строк вирішення спору на 15 (п'ятнадцять) днів, розгляд справи відкладено на 09.06.2015р.

22.05.2015 року представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 21.04.2015 року надано клопотання про долучення доказів направлення позовної заяви відповідачу за адресою, зазначеною у витязі з ЄДРЮОФОП.

В судовому засіданні 09.06.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав та надав заяву, якою підтвердив наявність непогашеної заборгованості відповідача перед позивачем станом на 09.06.2015 року в розмірі, зазначеному в позовній заяві.

Представник відповідача 09.06.2015р. в судове засідання не з'явився.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2011 року між Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (далі - підприємство) та Фізичною особою-підприємцем Пудовіковою Катериною Вікторівною (далі - споживач) був укладений договір № 20а/409 про надання послуг (надалі - "Договір"), відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого підприємство на підставі укладених договорів з виробниками і постачальниками комунальних послуг (постачальна організація) зобов'язується транспортувати по внутрішньобудинкових мережах споживачу, що є орендарем нежилого приміщення площею 76,20 кв.м за адресою м. Київ, вул. Курнатовського, буд. 15, комунальні послуги, а споживач - прийняти і своєчасно їх оплатити.

Позивач зазначає, що на виконання умов Договору в період з 01 березня 2011 року по 30 вересня 2014 року позивачем надавалися комунальні послуги з центрального опалення та холодного водопостачання - 31 633,01 грн., однак споживач послуги з центрального опалення та холодного водопостачання оплатив лише частково, зокрема на суму - 175,20грн. внаслідок чого у відповідача, за розрахунками позивача, утворилась заборгованість за Договором послуг в розмірі 31 457,82 грн. (тобто 31 633,01 грн. - 175,20 грн.).

Відповідно до п. 1.4 Договору при виконанні умов цього договору сторони зобов'язуються керуватись тарифами, затвердженими Київською міською державною адміністрацією, нормативними актами з питань користування та взаєморозрахунків за водопостачання, водовідведення та теплоносії.

Із додатку №1 до Договору випливає перелік комунальних послуг, де споживачу надаються комунальні послуги з централізованого опалення, гарячого водопостачання, холодного водопостачання та каналізації, холодної води на підігрів.

Відповідно до п.2.1 Договору, облік споживання споживачем комунальних послуг за відсутності приладів обліку проводиться розрахунковим способом. При цьому підприємство не несе відповідальності за якість комунальних послуг та їх кількість, що виставлена постачальною організацією.

З аналізу п.2.2 Договору вбачається, що споживач до 10 числа поточного місяця повинен сплатити рахунки за комунальні послуги (гаряче, холодне водопостачання, водовідведення, центральне опалення) минулого місяця, згідно табуляграм та груп рахунків постачальної організації; 4%, які пов'язані з нарахуванням, збором, розщепленням та обліком платежів і перерахуванням коштів виробникам комунальних послуг (розпорядження КМДА № 758 від 30.06.2009 р.).

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача санкції за невиконання Споживачем зобов'язань за Договором щодо оплати наданого товару.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як визначено ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності:сплачують комунальні послуги за тарифами, які у встановленому законодавством порядку відшкодовують повну вартість їх надання та пропорційну частку витрат на утримання прибудинкової території.

Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги передбачений п. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору в період з 01.03.2011 року по 30.09.2014 року позивач поставив відповідачу узгоджені сторонами в Договорі комунальні послуги, що підтверджується особистими картками (табуляграмами), довідкою про розрахунок суми боргу, платіжними вимогами - дорученнями, розшифровками рахунків абонента (копії документів містяться в матеріалах справи).

Як свідчать матеріали справи, в строк до квітня 2015 року відповідач частково сплатив на користь позивача заборгованість за отримані комунальні послуги лише 175,20 грн., що підтверджується складеним актом звірки взаєморозрахунків (копія акту в матеріалах справи).

Нормами ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Враховуючи викладене, зважаючи на те, що відповідач частково сплачує грошові кошти за отримані комунальні послуги, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за Договором послуг за вказаний період в сумі 31 457,82 грн.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що обґрунтованим є нарахування 3% річних в розмірі 2 197,37 грн. та втрат від інфляції в розмірі 7 888,10 грн. за прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання по Договору на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями статті 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як встановлено судом, відповідач не скористався наданими йому ст.22 Господарського процесуального кодексу України правами, жодного разу не з'явився у судові засідання, про дату і місце проведення яких був повідомлений належним чином, жодного доказу на спростування доводів позивача щодо невиконання ним зобов'язань за договором або відсутності правових підстав для їх виконання суду не надав.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи все вищевикладене, Господарський суд міста Києва дійшов висновку, що позовні вимоги, підлягають задоволенню в розмірі 41543,29 грн., з них основного боргу - 31457,82 грн., індексу інфляції - 7 888,10 грн. та 3% річних - 2197,37 грн.

Беручи до уваги, що загальна сума ціни позову становить - 41 543,29 грн., судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 4-3, 33, 34, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Пудовікової Катерини Вікторівни (ЄДРЮОФОП 21455644, адреса: 02138, м. Київ, вул. Кибальчича, буд. 3-Б, кв. 21), з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва (ЄДРЮОФОП 03366612; адреса: 02002, м. Київ, вул. Челябінська, 9-Г), на будь-який рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду, грошові кошти: основного боргу - 31 457,82 грн. (тридцять одна тисяча чотириста п'ятдесят сім гривень 82 копійки), індексу інфляції - 7 888,10 грн. (сім тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень 10 копійок), 3% річних - 2 197,37 грн. (дві тисячі сто дев'яносто сім гривень 37 копійок) та судовий збір - 1 827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень). Видати наказ.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції в порядку та в строки, передбачені нормами ст.ст. 91, 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 12.06.2015 року.

Суддя О.С. Комарова