РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/1406/15-г

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА";

до: публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ";

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: мале приватне підприємство "ВК ІМПЕКС";

про: визнання поруки припиненою.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Олексюк В.В. - за довіреністю від 15.12.2014, № 1512;

відповідача: Щербина О.Ю. - за довіреністю від 21.01.2015, № 10/00-10.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовною заявою до публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" про визнання поруки припиненою.

Позивач свої вимоги мотивує тим, що публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" і малим приватним підприємством "ВК ІМПЕКС" внесено зміни до кредитного договору від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL, яким було збільшено відповідальність поручителя товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА" за кредитним договором, зобов'язання в якому забезпечені договором поруки від 29.03.2013 № 1-0100/13/38-Р, а також припинено поруку на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України у зв'язку з тим, що відповідач у шестимісячний строк не звернувся з позовом до поручителя.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 прийнято позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/1406/15-г. Розгляд справи призначено на 27.04.2015.

Господарський суд міста Києва, в порядку передбаченому ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, ухвалою від 27.04.2015 відклав розгляд даної справи на 20.05.2015. Вказаною ухвалою суд залучив до участі у справі мале приватне підприємство "ВК ІМПЕКС", в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Відповідач, скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, яким позов відхилив повністю з таких підстав.

Договорами про внесення змін до кредитного договору від 29.03.2013 № 1-0021/13/30-КL сторони узгоджували збільшення кредитного ліміту за кредитним договором, суми залишку заборгованості боржника; при цьому додатковим договором № 1 до кредитного договору сторони збільшили кредитний ліміт, визначили порядок надання кредиту та погашення заборгованості за кредитом, розмір та порядок сплати процентів, умови розрахунків та обов'язків сторін, додатковий графік погашення заборгованості. Зокрема, договором від 27.12.2013 про внесення змін № 2 до кредитного договору від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL встановлено новий графік погашення кредиту, згідно якого позичальник повинен здійснити черговий платіж лише 31.03.2014 в сумі 292.168,53 дол. США. Таким чином у позичальника не виникло обов'язку сплатити всю суму кредитних коштів 31.12.2013 в розмірі 16.895.593,00 дол. США, так як зобов'язання були змінені з 27.12.2013 і чергова сплата коштів повинна відбутися лише 31.03.2014 в сумі 292.168,53 дол. США. Відтак, позивач прийшов до невірного висновку про порушення зобов'язання за кредитним договором з 31.12.2013 у зв'язку з чим поруку припинено з 01.07.2014. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору (із змінами внесеними договором про внесення змін № 2) щодо сплати періодичних платежів 30.06.2014 та 30.09.2014 в сумі по 292.168,53 дол. США у позичальника виник обов'язок погасити всю суму кредиту 31.12.2014. Провівши системний аналіз пунктів додаткового договору № 1 та договору про внесення змін № 2 відповідач дійшов висновку, що сторони змінили умови основного зобов'язання в бік зменшення, а саме було змінено умови повернення кредитних коштів на 2014 згідно з якими тіло кредиту було зменшено з 16.895.593,00 дол. США (додатковий договір № 1) до 10.000.000,00 дол. США (договір про внесення змін № 2). Зменшено розмір періодичних платежів з 522.042,00 дол. США (додатковий договір № 1) до 292.168,53 дол. США (договір про внесення змін № 2), відсоткова ставка за користування кредитними коштами як у додатковому договорі № 1 так і в договорі про внесення змін № 2 залишились не змінними, відтак такі зміни не є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України. Крім того, позичальником не було сплачено чергового платежу згідно умов договору про внесення змін № 2 від 27.12.2013 а саме - 292.168,53 дол. США у зв'язку з чим банк направив на адресу поручителя лист-вимогу про дострокове виконання зобов'язань за кредитним договором та договором поруки та в подальшому 19.12.2014 подано позов до господарського суду Волинської області про стягнення заборгованості в межах шестимісячного строку, передбаченого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України.

До господарського суду надійшла заява представника позивача про зміну підстав позову, в якій останній зазначає, що укладеним договором від 27.12.2013 про внесення змін № 2 до кредитного договору від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL сторонами продовжено обов'язок по укладенню договорів іпотеки на 1 рік та виконання інших обов'язків відповідно до 5.6, 5.7 кредитного договору, при цьому невиконання цього обов'язку позичальником передбачає збільшення процентної ставки на 1,25 %.

Подана представником позивача заява про зміну підстав позову прийнята судом, тому спір розглядається з урахуванням вказаних змін.

В судовому засіданні 23.02.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах даної справи докази, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ", як кредитором, (далі - кредитор/відповідач) та малим приватним підприємством "ВК ІМПЕКС", як позичальником, укладено кредитний договір від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL (далі - кредитний договір).

У відповідності до предмету кредитного договору кредитор на умовах визначених кредитним договором, відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надає останньому кредитні кошти (далі - кредит) окремими частинами, надалі - "Вибірка", на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної договором граничної суми коштів, а позичальник зобов'язується вчасно погашати Кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати проценти та комісії в розмірі, в строки та на умовах, визначених кредитним договором (п. 1.1 кредитного договору).

Відповідно до п. 1.5. кредитного договору, надання кредиту/вибірок буде здійснюватися виключно протягом періоду доступності та в межах суми вільного (невикористаного) залишку кредитного ліміту відповідно до умов цього договору з встановленням графіку погашення кредиту, але в будь-якому випадку, заборгованість за кредитом має бути повністю погашена не пізніше кінцевого терміну, як він визначений згідно з п. 1.4. цього договору.

Пунктом 7.1.1. кредитного договору, сторони погодили, що випадком порушення зобов'язань є невиконання чи неналежне виконання боржником будь-якого свого обов'язку за кредитним договором, зокрема, не погашення заборгованості та не сплата відсотків за користування кредитом, неустойки (штрафу, пені).

В подальшому, між відповідачем та позичальником до кредитного договору неодноразово вносились зміни, про що було укладені додаткові договори.

Додатковий договір від 23.05.2013 № 1 (далі - додатковий договір № 1) до кредитного договору. Відповідно до якого сторони дійшли згоди внести зміни та доповнення до статей кредитного договору, без внесення змін в преамбулу та додатки, шляхом викладення його в новій редакції. А саме було збільшено кредитний ліміт, визначено порядок надання кредиту та погашення заборгованості за кредитом, розмір та порядок сплати процентів, умови розрахунків та обов'язки сторін.

Відповідно до п. 1.4. додаткового договору № 1, кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється, зокрема, для вибірок, наданих в рамках субліміту-2 - не пізніше 31.12.2013. Договором також передбачалося ряд обставин за яких кінцевий термін, до якого має бути повністю погашена заборгованість встановлюється 31.12.2019.

У разі настання відкладальної обставини, що зазначена у п.п. 1.5.2.1.1. - 1.5.2.1.3. додаткового договору № 1, кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 31.12.2014 (п. 1.4.2.1 додаткового договору № 1.

У разі настання відкладальної обставини-1 як вона визначена згідно з п.п.1.5.2.1.1.1 - 1.5.2.1.1.3 додаткового договору № 1, позичальнику в період з 31.12.2013 по 31.12.2014 (включно) встановлюється графік погашення кредиту -2 (п. 1.5.2.1.2. додаткового договору № 1).

Згідно п. 1.5.2.2 додаткового договору № 1 у випадку, якщо позичальник не здійснив погашення наданого в рамках субліміту-2 кредиту в строк до 30.06.2013 (включно) в сумі не менше 8.352.668,00 дол. США, що не вважається сторонами порушенням зобов'язань за цим договором, позичальник зобов'язаний здійснити погашення кредиту згідно із графіком погашення кредиту згідно з наступним графіком погашення кредиту, наданого в межах субліміту-2, а саме протягом періоду з 23.05.2013 по 31.12.2013 встановлюється графік погашення кредиту-8, відповідно до якого позичальник зобов'язується до 30.08.2013 погасити заборгованість за кредитом по субліміту-2 в розмірі 104.407,00 дол США; в період з 31.08.2013 по 31.12.2013 погасити решту суми субліміту-2 в розмірі 16.895.593,00 дол США.

Пунктом 1.5.2.2.1.1. визначено відкладальну обставину-8, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що за умови належного погашення позичальником заборгованості за кредитом відповідно до графіку погашення кредиту-8 та належної сплати ним процентів і комісій згідно з мовами цього договору, кінцевий термін, до настання якого (включно) має бути погашена заборгованість за кредитом, переноситься на 31.12.2014, а залишок заборгованості за кредитом підлягає погашенню згідно з графіком погашення кредиту-9 (п.1.5.2.2. додаткового договору № 1).

Умова щодо погашення заборгованості за кредитом згідно з графіком погашення кредиту-9, що передбачений п. 1.5.2.2.2. цього договору, є відкладальною, і зобов'язання позичальника щодо погашення заборгованості згідно з п. 1.5.2.2.2. цього договору виникає виключно за умови належного (в повному обсязі і у встановлені строки/терміни, в порядку встановленому цим договором) виконання позичальником своїх платіжних зобов'язань за цим договором (п. 1.5.2.2.1.2 додаткового договору № 1).

У разі порушення позичальником своїх обов'язків щодо належного погашення заборгованості за кредитом згідно з графіком погашення кредиту-8, належної сплати нарахованих процентів і комісій відповідно до умов цього договору, відкладальна обставина-8 вважається такою, що не настала. Наслідком ненастання відкладальної обставини-8 є зобов'язання позичальника погасити у повному обсязі заборгованість за кредитом, нарахованими процентами, комісіями, а також сплатити можливу неустойку у термін не пізніше 31.12.2013 (п. 1.5.2.2.1.3 додаткового договору № 1).

Договір про внесення змін № 2 від 27.12.2013 до кредитного договору. Відповідно до якого сторони домовились викласти п. 1.4. кредитного договору в новій редакції. Також сторони погодили визначили кінцевий термін, до настання якого має бути повністю погашена кредитна заборгованість, внесено зміни в п. 1.5.2.- 1.5.3. кредитного договору (визначено порядок погашення кредиту, фактична заборгованість якого станом на 27.12.2013 становить 10.000.000,00 доларів США, а також погоджено графік погашення Кредиту).

Договір про внесення змін № 3 від 03.02.2014 до кредитного договору. Відповідно до якого сторони домовились викласти в новій редакції підпункти кредитного договору, які стосуються забезпечення виконання зобов'язань позичальника.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА" (далі - поручитель/позивач) та відповідачем укладено договір поруки від 29.03.2013 № 1-0100/13/38-Р (далі - договір поруки).

Між позивачем та відповідачем укладено договір від 23.05.2013 про внесення змін № 1 до договору поруки. Відповідно до умов якого було викладено в новій редакції п. 2.1. договору поруки.

Відповідно до п. 1.1.2 договору поруки поручитель поручається перед кредитором за належне та своєчасне виконання малим приватним підприємством "ВК ІМПЕКС" у повному обсязі зобов'язань за кредитним договором від 29.03.2013 № 1-0021/13/30-KL, а саме повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором. У разі порушення боржником забезпечених порукою згідно з договором зобов'язань за кредитним договором поручитель та боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники, а кредитор, відповідно, має право звернутись з вимогою про повне або часткове виконання будь-якого із забезпечених порукою зобов'язань як до боржника та поручителя разом, так і до будь-кого з них окремо.

Відповідно до п. 5.9. договору поруки, сторони визначали, що договір (поруки) набирає чинності з моменту його укладення сторонами та діє до виконання в повному обсязі зобов'язань за кредитним договором та договором (поруки).

Відповідно до п. 5.8. договору поруки будь-які зміни та/або доповнення до договору набирають чинності якщо вони будуть оформлені письмово та підписані належним чином уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки (зміни внесені додатковим договором про внесення змін № 1 від 23.05.2013) порука забезпечує в повному обсязі виконання всіх платіжних зобов'язань позичальника за кредитним договором, зокрема, відповідно до п. 2.1.2 договору поруки повернення кредиту в сумі 18.000.000,00 доларів США з графіком погашення (зниження ліміту заборгованості) відповідно до умов кредитного договору та з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 31.12.2019, або протягом іншого строку/в інший термін дострокового погашення кредиту у випадках, передбачених кредитним договором.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між відповідачем третьою особою договір від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL за своєю правовою природою є кредитним договором.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Укладений між позивачем та відповідачем договір від 29.03.2013 № 1-0100/13/38-Р за своєю правовою природою є договором поруки.

Приписами ст. 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу).

Приписами ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок внесення змін до кредитного договору від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL, яким було збільшено відповідальність поручителя за кредитним договором, зобов'язання в якому забезпечені договором поруки.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА" підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення, і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має неминуче настати.

Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін - певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Таким чином, умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань за Кредитним договором не може вважатися встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки.

Зважаючи, що умова про дію договору поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем та до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 Цивільного кодексу України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. У зв'язку з цим, підлягає до застосування ч. 4 ст. 559 Цивільного кодуксу України.

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним судом України у постанові від 17.09.2014 у справі № 6-53 цс14. Суд дійшов висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Судом встановлено, що позичальником на виконання умов договору про внесення змін № 2 від 27.12.2013 до кредитного договору здійснено погашення кредитних коштів в сумі 292.168,53 дол. США до 31.03.2014, що підтверджується виписками, які наявні в матеріалах справи у вигляді копій. У відповідності до п. 1.5.2.1.1 договору про внесення змін № 2 від 27.12.2013 зазначена дія позичальника має наслідком настання відкладальної обставини-1, якою є встановлення останньому графіку погашення кредиту-2, відповідно до якого наступний платіж в сумі 292.168,53 дол. США мав бути здійснений до 30.06.2014, оскільки до 30.06.2014 вказаний платіж не був здійснений своєчасно, у відповідача виникло право на звернення з вимогою до поручителя і таке право має бути реалізоване протягом шести місяців, тобто до 01.01.2015.

В матеріалах справи наявна вимога відповідача від 19.11.2014 № 14500/3.1 про дострокове виконання зобов'язання за кредитним договором та договором поруки та копія поданої відповідачем позовної заяви від 17.12.2014 № 16177/4.1 до господарського суду Волинської області про стягнення з позивача заборгованості за кредитним договором 1-0021/13/30-KL у зв'язку з неналежним його виконанням. Ухвалою господарського суду Волинської області від 25.12.2014 прийнято позовну заяву відповідача та порушено провадження у справі № 6/903/1297/14.

За таких обставин, до укладеного між позивачем та відповідачем договору поруки не можуть бути застосовані положення, передбачені ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач звернувся до суду у встановлений законом строк.

Щодо вимоги позивача про припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 1.5.2.2.1 додаткового договору № 1 про внесення змін до кредитного договору протягом періоду з 23.05.2013 по 31.12.2013 встановлювався графік погашення відповідно до якого до 30.08.2013. Позичальник мав погасити суму кредиту в розмірі 104.407,00 дол США, в такому випадку наступала відкладальна обставина -8 і залишок боргу в розмірі 16.895.593,00 дол США мав бути погашений згідно із графіком погашення кредиту -9 протягом 2014.

Так відповідно до графіка погашення кредиту, що був встановлений додатковим договором №1 до кредитного договору позичальник мав погасити заборгованість за кредитом протягом 2013 в сумі 104.407,00 дол. США, протягом 2014 - 2.088.168,00 дол. США., протягом 2015 - 2.088.168,00 дол. США. Зважаючи на це, мав відповідно зменшуватися і залишок заборгованості за кредитом на який нараховувалися проценти за користування кредитом.

Таким чином, відповідно до доданого позивачем розрахунку, у випадку належного виконання умов кредитного договору встановлених додатковим договором № 1, позичальник повинен був сплатити 10.000.000,00 дол. США кредиту та 2.710.131,18 дол. США процентів по кредиту. Водночас, умови кредитного договору передбачали графік погашення (зниження ліміту заборгованості), відповідно до якого отриманий позичальником кредит в розмірі 10.000.000,00 дол. США був би погашений позичальником повністю до 31.03.2018.

Договором про внесення змін № 2 до кредитного договору від 27.12.2013 було змінено графік погашення заборгованості і відповідно до нового графіку позичальник мав сплатити заборгованість за кредитом протягом 2013 в розмірі 0 дол США, протягом 2014 - 1.168. 674,12 дол США., протягом 2015 - 1.168.674,12 дол. США. Відповідно до доданого позивачем розрахунку, у випадку належного виконання умов кредитного договору встановлених додатковим договором № 1, позичальник повинен був сплатити 10.000.000,00 дол США Кредиту до 31.12.2019 та 4.077.999,52 дол США процентів по кредиту.

Укладення 27.12.2013 між відповідачем та позичальником договору про внесення змін № 2 до кредитного договору від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL та зміна графіку погашення кредиту-2 в бік зменшення періодичних платежів по сплаті основного зобов'язання відбулись без згоди поручителя, що призвело до збільшення відповідальності останнього, яка полягає у встановленні нових умов повернення кредиту в частині основного зобов'язання, зміні сум до погашення кредиту в період з 27.12.2013 по 31.12.2019, а саме: процентної ставки, процентів за користування чужими грошовими коштами та розміру неустойки в бік збільшення.

Таким чином заперечення відповідача про те, що сторони кредитного договору змінили умови основного зобов'язання в бік зменшення спростовуються умовами кредитного договору, оскільки без відома поручителя сторонами кредитного договору змінено істотні умови повернення кредиту, що фактично призвело до збільшення відповідальності поручителя внаслідок відстрочення виконання зобов'язань, збільшення сум до погашення кредиту та збільшення абсолютної суми необхідних до сплати процентів за користування кредитом з 27.12.2013. Відтак, такі зміни є підставою для застосування наслідків, передбачених ч. 1 ст. 559 Цивільного кодексу України.

Укладаючи договір поруки сторони керувалися насамперед намірами створити обумовлені ним наслідки у вигляді встановлення забезпечення порукою визначених грошових зобов'язань позичальника, при цьому укладаючи договір поруки позивач ознайомився з наявними умовами кредитного договору та надавав згоду на їх забезпечення виходячи з умов повернення кредитних коштів, зокрема, враховуючи почасткове погашення заборгованості, їх періодичність та строковість.

До припинення поруки призводять не будь-які зміни умов основного зобов'язання, а лише такі, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Відповідно до правових позицій висловлених в постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25.09.2013 № 6-97цс13, та від 20.02.2013 у справі № 6-172цс12 до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Фактично сторони за кредитним договором без згоди позивача збільшили обсяг відповідальності останнього. Однак, позивач своєї явної згоди на збільшення розміру повернення процентів за користування кредитом, що виникла внаслідок зміни графіку погашення кредитної заборгованості та відповідно збільшення відповідальності не надавав. У випадку, коли позивачу було відомо про укладення додаткового договору № 2, позивач не погодився укласти договір поруки на таких умовах.

Твердження позивача, викладені в заяві про зміну підстав позову в якій останній зазначає, що укладеним договором від 27.12.2013 про внесення змін № 2 до кредитного договору від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL сторонами продовжено обов'язок по укладенню договорів іпотеки на 1 рік та виконання інших обов'язків відповідно до 5.6, 5.7 кредитного договору, невиконання яких призводить до збільшення процентної ставки на 1,25 % не є підставою для визнання припиненою поруки за договором поруки від 29.03.2013 № 1-0100/13/38-Р та не призводить до збільшення відповідальності поручителя за кредитним договором від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL.

Такий спосіб судового захисту як визнання відсутності права вимоги у відповідача до позивача про стягнення грошових коштів за договором поруки в повній мірі кореспондується із ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України, та в повній мірі узгоджується з приписами ст.559 Цивільного кодексу України і направлений на захист прав та охоронюваних інтересів позивача у справі.

У випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України на припинення кредитного зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України) (правова позиція відповідно до постанови ВСУ від 21.05.2012 № 6- 20 цс 11).

Таким чином договір поруки є припиненим з 27.12.2013, тобто з моменту укладення договору про внесення змін № 2 від 27.12.2013 до кредитного договору від 29.03.2013 №1-0021/13/30-KL.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати припиненою поруку за договором поруки від 29.03.2013 № 1-0100/13/38-Р року з наступними змінами внесеними додатковим договором про внесення змін від 23.05.2013 № 1, укладеною між товариством з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА" та публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ", що був укладений з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 29.03.2013 № 1-0021/13/30-KL укладеним між публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ" та малим приватним підприємством "ВК ІМПЕКС".

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "БАНК ФОРУМ" (02100, м. Київ, бульвар Верховної Ради, буд. 7; ідентифікаційний код 21574573, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЗАВОД ГАЛИЧИНА" (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кременецька, 38; ідентифікаційний код 33513052, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) витрати по сплаті судового збору в сумі 1.218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15 червня 2015 року

Суддя С.В. Балац