ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у прийнятті позовної заяви

16.06.2015 Справа № 907/640/15

Суддя Васьковський О.В. розглянувши матеріали

за позовом приватного підприємця ОСОБА_1, с. Оноківці, Ужгородський район

до районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міжрайонного управління юстиції, м. Ужгород

про визнання дій органу ДВС неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження

ВСТАНОВИВ:

Приватний підприємець ОСОБА_1, с. Оноківці, Ужгородський район звернувся до господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міжрайонного управління юстиції, м. Ужгород про визнання дій відділу Ужгородського міжрайонного управління юстиції неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.05.2015. ВП №47612838 на примусове виконання наказу господарського суду Закарпатської області №907/1178/14 від 20.03.15.

Як вбачається з поданих матеріалів справи, оспорювана постанова органу ДВС від 22.05.15 винесена в процесі виконання наказу господарського суду Закарпатської області від 20.03.15 по справі №907/1178/14 за позовом публічного акціонерного товариства Комерційного Банку „ПриватБанк, м. Дніпропетровськ до відповідача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Оноківці Ужгородського району про стягнення заборгованості на суму 40353,65 грн.

Як вбачається зі змісту позовних вимог та долучених матеріалів позивачем в порядку позовного провадження предявлено вимоги і оскаржується дії відповідача - органу ДВС (який являється субєктом владних повноважень) за виконавчим провадженням по виконанню рішення господарського суду №907/1178/14, де позивач є боржником. Відповідно до ч. 1 ст. 181 КАСУ учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частина 1 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлює, що скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Отже, статтею 121-2 Господарського процесуального кодексу України та статтею 82 Закону України „Про виконавче провадження визначено інший порядок оскарження боржником у виконавчому провадженні дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні судових рішень, ухвалених за правилами господарського судочинства, а саме шляхом його звернення до господарського суду, яким постановлено рішення, зі скаргою в порядку визначеному коментованою нормою господарського процесуального Закону при цьому така скарга розглядається судом в межах цієї справи, оскільки виконання рішення, ухвали, постанови господарського суду є невід'ємною частиною судового процесу (Роз'яснення, Вищий господарський суд, від 28.03.2002, № 04-5/365 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", п.8).

У п.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам від 24.10.11 №10 вказується, що оскільки прийняття органами Державної виконавчої служби, її посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК України під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів.

Беручи до уваги вищеприведене, суд дійшов висновку, що у даних спірних правовідносинах сторона у господарській справі, яка вважає, що діями або бездіяльністю органів ДВС порушуються її права, повинна звертатися до суду не у формі позовного провадження, а у порядку, встановленому ст. 121-2 ГПК України, яка регулює порядок та форму звернення сторін виконавчого провадження до господарського суду. Виконавче провадження є завершальною стадією господарського процесу по вирішенню господарського спору, а тому дотримання учасником спору порядку оскарження дій чи бездіяльності органів ДВС на стадії примусового виконання рішення, узгоджується з принципом незмінності складу суду на всіх його стадіях.

Відтак у прийнятті позовної заяви слід відмовити у порядку п.1 ч.1 ст.62 ГПК України, яка встановлює право суду відмовляти у прийнятті позовної заяви у випадку, коли позовна заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.62, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

в прийнятті позовної заяви відмовити.

Позовну заяву на 1 аркуші і додані до неї документи на 4 аркушах повернути заявнику.

Суддя О.В. Васьковський