РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/11209/15
За позовом Комунального комерційного унітарного підприємства "Фінансова компанія "Житло-Інвест"

до Комунального підприємства "Житлоінвестбуд-УКБ"

про стягнення 526 682,86 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Чабарай М.А. (дов. № 112/05-170 від 23.04.2014)

від відповідача: Константінова О.Б. (дов. № 114/1 від 12.01.2015)

В судовому засіданні 15.06.2015 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

29.04.2015 Комунального комерційного унітарного підприємства "Фінансова компанія "Житло-Інвест" звернулося з позовною заявою до Господарського суду міста Києва Комунального підприємства "Житлоінвестбуд-УКБ" про стягнення 526 682,86 грн.

Позовні вимоги вмотивовані тим, що на думку позивача, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе обов'язки за договором № 1 від 01.02.2012, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 526 682,86 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2015 порушено провадження у справі №910/11209/15 та призначено розгляд справи на 19.05.2015.

В судовому засіданні, призначеному на 19.05.2015 оголошено перерву до 03.06.2015.

В судове засідання, призначене на 03.06.2015 з'явився представник позивача.

В судове засідання, призначене на 03.06.2015, представник відповідача не з'явився, однак через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

03.06.2015 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 15.06.2015.

11.06.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, яка прийнята судом і подальший розгляд справи відбуватиметься з урахуванням положень вказаної заяви.

В судове засідання, призначене на 15.06.2015, представники сторін з'явились та надали пояснення по суті справи.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2012 між Комунальним комерційним унітарним підприємством «Фінансова компанія «Житло-інвест» (надалі - Позивач, Позикодавець) та Комунальним підприємством «Житлоінвестбуд-УКБ» (надалі - Відповідач, Позичальник) (надалі разом іменуються - Сторони) було укладений Договір №1 (надалі - Договір), відповідно до якого Позикодавець передає у власність поворотну фінансову допомогу, а саме грошові кошти у сумі 12 000 000 грн. 00 коп., а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцю позику у визначений п.4.1. Договору строк ( п. 1.1 та 2.1 Договору)

Сторони погодили, що за Договором проценти не нараховуються та не сплачуються, інші види компенсації як плати за користування такими коштами не надаються ( п.2.2. Договору).

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач належним чином (відповідно до п. 3.1. Договору) виконав свої обов'язки за Договором, а саме 01.02.2012 перерахував в безготівковій формі платіжним дорученням грошові кошти в розмірі 12 000 000 грн 00 коп. на поточний рахунок Відповідача згідно Договору позики №1 від 01.02.2012, що підтверджується платіжним дорученням №61 від 01.02.2012.

Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності Договору і становить 1 (один) календарний рік (п.4.1. Договору). Згідно з платіжним дорученням №61 від 01.02.2012 строк позики розпочинається з 01.02.2012.

Відповідно умов Договору Сторони за домовленістю продовжили строк, визначений у п.4.1. Договору шляхом підписання змін до Договору від 31.01.2013, якими внесли зміни до п.4.1. і виклали його в наступній редакції: Строк позики розпочинається з моменту набрання чинності Договору і закінчується 24.12.2013. У подальшому Сторони погодили закінчення строку позики 24.12.2014 шляхом підписання змін до договору від 24.12.2013. Отже, строк повернення позики закінчився 24.12.2014.

Відповідач частково виконав свої зобов'язання за договором та перерахував Позивачу кошти в сумі 1 256 344 грн. 08 коп., що підтверджується випискою по рахунках за 24.12.2014 та 25.12.2014 Відповідач здійснив ще одне перерахування коштів у сумі 1 054 177 грн. 92 коп., що підтверджується випискою по рахунках за 25.12.2014.

Станом за 25.12.2014 сума неповернутої позики становила 9 689 478 грн. 00 коп.

Оскільки, строк дії договору закінчився, Позивач звернувся до Відповідача з Листом від 19.02.2015 №112/05-68 з вимогою щодо повернення коштів по Договору та сплати пені.

Відповідно до Акту про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.02.2015. Сторони маючи одна до одної зустрічні однорідні правові вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди на підставі ст. 601 ЦКУ про зарахування боргу шляхом списання з рахунків відповідних ФФБ коштів. Кошти у сумі 12 130 938 грн. 14 коп. були списані 26.02.2015.

Сума заборгованості Відповідача по Договору складала 9 689 478 грн. 00 коп., а сума списання за Актом склала 12 130 938 грн. 14 коп. Різниця у сумі 2 441 460грн. 14 коп. була зарахована як часткове повернення коштів за Договором про надання поворотної фінансової допомоги №429 від 03.08.2009.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 4.1. Договору, Позичальник зобов'язується повернути суму безвідсоткової позики до 24.12.2014. Позика вважається повернутою в день зарахування на банківський рахунок Позикодавця всієї суми коштів, отриманої Позичальником за цим договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Суд перевірив розрахунок позивача та встановив, що останній здійсненний не вірно позивач нараховує пеню з 25.12.2014 по 25.02.2015, разом з тим, судом встановлено, що 25.02.2015 сторонами було підписано акт про зарахування зустрічних однорідних вимог, таким чином строк нарахування пені закінчився 24.02.2015 включно, а отже сума пені яка підлягає стягненню становить 523 762,74 грн.

Крім того, позивач на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного Кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь три відсотки річних в сумі 50 172,92 грн. та індексу інфляції в сумі 823 605,63 грн. нарахованих на суму боргу за весь час прострочення.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача індексу інфляції нарахованого на суму боргу та 3 % річних ґрунтуються на законі (п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України), а відповідач є таким що прострочив виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги позивача в частині стягнення 3 % річних та індексу інфляції нарахованого на суму боргу підлягають задоволенню відповідно до наведеного в позовній заяві розрахунку. При здійсненні перевірки розрахунку 3% річних та індексу інфляції, нарахованих позивачем, судом встановлено, що ним правильно здійснено вказаний розрахунок.

Суд перевірив розрахунок позивача та дійшов висновку про правильність здійсненного позивачем розрахунку інфляційних втрат та перерахував 3 % річних , які пбідлягають стягненню в сумі 49 376,52 грн.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись ст. ст. 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути зі Комунального підприємства "Житлоінвестбуд-УКБ" (01034, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 42, ідентифікаційний номер: 31958324) на користь Комунального комерційного унітарного підприємства "Фінансова компанія "Житло-Інвест" (01034, м. Київ, вулиця Володимирська, будинок 42, ідентифікаційний код 32855406) інфляційні збитки в сумі 523 762 (п'ятсот двадцять три тисячі сімсот шістдесят дві) грн. 74 коп. , 49 376 (сорок дев'ять тисяч триста сімдесят шість) грн. 52 коп. - три відсотки річних, 823 605 (вісімсот двадцять три тисячі шістсот п'ять) грн.. 63 коп. - інфляційних втрат та судовий збір в розмірі 27 934 (двадцять сім тисяч дев'ятсот тридцять чотири) грн.03 коп.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

5. Копію рішення направити сторонам.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 19.06.2015

Суддя М.О. Лиськов