ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 р. Справа №917/680/15

За позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації ПАТ "Полтавагаз" в інтересах Миргородського району газопостачання, вул. Шишацька, 84, м. Миргород, 37604

до Кибинської сільської ради Миргородського району, с. Кибинці, Миргородський район, Полтавська область, 37600

про стягнення суми основного боргу, пені, 3% річних та інфляційних втрат

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Прасол Я.В., довіреність № 156 від 13.10.2014 р.

від відповідача: Яріш О.М., довіреність б/н від 17.04.2015 р.

від третьої особи: Боюнець І.Л., довіреність № 01-19/693 від 15.05.2015 р.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача заборгованості по договору на постачання природного газу за врегульованим тарифом № 354 від 01.01.2015 р. в розмірі 11 940,38грн, з яких: основний борг - 10 641,96 грн; пеня - 691,77 грн; 3% річних - 42,63 грн; інфляційні - 564,02 грн.

Відповідач у відзиві на позов проти позову заперечує, посилаючись на те, що відповідно до приписів закону України "Про державний бюджет на 2015 рік" від 28 грудня 2014 року до складу сільських рад у 2015 році не входять заклади освіти, тому у сільському бюджеті Кибинської сільської ради на 2015 рік, який затверджений 32сесією шостого скликання від 15 січня 2015 року не існує КФК 070101 "дошкільні заклади".

Від відповідача в порядку ст. 22 ГПК України надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача (Кибинської сільської ради) на належного - Миргородську районну раду.

Третя особа проти позову заперечує, посилаючись на те, що 28 грудня 2014 року внесені зміни до ст. 89 Бюджетного Кодексу України, відповідно до яких фінансування закладів соціальної сфери передано з 01 січня 2015 року із сільських бюджетів до районного бюджету.

Таким чином, все фінансування закладів соціальної інфраструктури, у тому числі і відшкодування вартості енергоносіїв (газопостачання, електропостачання) з 01.01.2015 р. відбувається виключно із районного бюджету.

З огляду на викладене, третя особа вважає належним відповідачем у даній справі Миргородську районну раду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, третьої особи, суд встановив:

01 січня 2015 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" та Кибинською сільською радою укладено договір № 354 від 1 січня 2015 року на постачання природного газу за регульованим тарифом (а.с. 13-17).

Відповідно до п. 1.1 договору, постачальник (ПАТ "Полтавагаз") постачає природний газ Споживачу (Кибинській сільській раді Миргородського району) в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

ПАТ "Полтавагаз" в особі Миргородського РГП на виконання умов договору здійснювала постачання природного газу протягом січня 2015 року на об'єкти підпорядковані Споживачу, згідно додатку №1 до договору.

Відповідно до п. 3.2 договору, облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005р. № 618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 р за №67/11941.

Згідно з п. 3.5 договору на підставі результатів вимірювання обсягу газу вузлами обліку складаються щомісяця акти приймання-передачі газу.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Полтавагаз" в особі Миргородського РГП свої зобов'язання за договором виконало належним чином. Так, відповідно до акту приймання-передачі природного газу від 31 січня 2015 року ПАТ "Полтавагаз" поставлено, а Кибинською сільською радою прийнято у січні 2015 року 2966 метрів кубічних природного газу (а.с. 19).

Позивач зазначає, що акти прийому-передачі газу за січень 2015 року направлені Кибинській сільській раді 4 лютого 2015 року та отримані сільською радою 5 лютого 2015 року, але підписаний акт приймання-передачі природного газу не повернутий на адресу Миргородського РГП ПАТ "Полтавагаз", як і не надана письмова відмова від підписання акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 2.8 договору, стягувач протягом двох днів з дати одержання акта прийому-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних Постачальника.

Відповідно до п. 4.1 договору, розрахунки за реалізований Споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до п. 4.2 договору, у випадках передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф на транспортування газу магістральними газопроводами; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом; податок на додану вартість.

Відповідно до п. 4.6 договору оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи із ціни газу за наступний розрахунковий період. Уразі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 5 числа, наступного за місяцем поставки газу.

У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.

У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому договором порядку.

Відповідно до п. 4.8 договору, у разі виникнення у Споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу Сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством, укладають графік погашення заборгованості, який оформляється додатком до договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості Постачальник має право грошові кошти, отримані від Споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно акту прийому-передачі природного газу № 354 від 31 січня 2015 року Кибинською сільською радою спожито 2966 куб. м природного газу по ціні 7,71156 гривень за 1 куб.м.

Таким чином, за січень відповідачем повинно було бути сплачено на користь ПАТ "Полтавагаз" в особі Миргородського РГП 22872,49 грн. Станом на 5 лютого 2015 року Кибинська сільська рада повинна була провести остаточний розрахунок за січень 2015 року та провести оплату в розмірі 22 872,49 грн, але станом на 5 лютого 2015 року відповідач розрахунок за січень 2015 року здійснив лише частково в сумі 12 230,54 грн.

Отже, станом на 26 березня 2015 року у відповідача виникла заборгованість, за поставлений газ в січні 2015 року в сумі 10 641,96 грн.

Зазначену суму боргу позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно з п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі матеріалів справи, поданих позивачем доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 5 735,20 грн є правомірними, обґрунтованими, підтверджені належними та допустимими доказами, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач доказів належного виконання зобов'язань, щодо оплати за поставлений в січні 2015 року газ, суду не надав.

У зв'язку з несвоєчасним виконанням своїх зобов'язань, щодо проведення розрахунків за поставлений природний газ, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 691,77 грн за період з 05.02.2015 р. по 26.03.2015 р.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п.п. 6.2.2 договору, у разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 договору, із Споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 691,77 грн за період з 05.02.2015 р. по 26.03.2015 р.

У відповідності до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов'язання.

Суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 564,02 грн інфляційних за лютий 2015 року та 3% річних в сумі 42,63 грн за період з 05.02.2015 р. по 26.03.2015 р.

Заперечення відповідача проти позову судом відхиляються, оскільки відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення договірного зобов'язання.

Крім того, суд відмовляє Кибинській сільській раді в задоволенні клопотання щодо заміни відповідача на належного, оскільки з Миргородською районною радою у позивача відсутні договірні відносини щодо поставки газу в січні 2015 року. Тобто, за зобов'язаннями щодо оплати, поставленого газу за січень 2015 року, боржником є саме Кибинська сільська рада відповідно до договору постачання № 354 від 01.01.2015 р.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32- 33, 43-44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Кибинської сільської ради Миргородського району на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Полтавагаз" 10 641, 96 грн боргу за поставлений природний газ в січні 2015 року, 691,77 грн пені, 564,02 грн інфляційних, 42,63 грн - 3% річних, 1827,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено: 15.06.2015 р.

Суддя Сірош Д.М.