РІШЕННЯ

"15" червня 2015 р.Справа № 921/409/15-г/13
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Стопника С.Г.

Розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гримайлів", вул. Кривоноса, 72, смт.Гримайлів, Гусятинський район, Тернопільська область

до відповідача Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз", вул. Чернівецька, 54, м. Тернопіль

про визнання недійсним типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р.; стягнення 304 700,39 грн. збитків.

За участю представників:

позивача: Гудзюк В.Я., довіреність № б/н від 17.02.2015р.

відповідача: Штогрин М.П., довіреність №01/19 від 31.12.2014р.

Учасникам судового процесу роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22, 81-1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

За відсутності клопотання сторін технічна фіксація судового процесу не здійснювалася.

В судовому засіданні 15.06.2015р. відповідно до ст.85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гримайлів", смт.Гримайлів, Гусятинський район, Тернопільська область, звернулося до господарського суду Тернопільської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" про визнання недійсним п.3.3 типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р. та додатку №1 до даного договору; стягнення 304 700,39 грн. збитків.

15.05.2015р. від представника позивача надійшла заява (вх. №12080 від 15.05.2015р.) про зміну позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд визнати недійсним Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р. в повному обсязі, а також стягнути з відповідача 304 700,39 грн. збитків.

Судом вказану заяву позивача прийнято як таку, що подана у відповідності до ст.22 ГПК України до початку розгляду справи по суті.

В обгрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що укладенню договору №04/с-11 від 11.06.2014р. на постачання природного газу за регульованим тарифом передував договір №14 від 01.06.2014р. на обслуговування газорегуляторного пункту ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" Гусятинського району, укладений між ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" та Гусятинським УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз", яке не є юридичною особою і не має права укладати будь-які договори. У зв'язку із наведеним, стверджує, що під час підписання договору №14 від 01.06.2014р. директора ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" введено в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину, з метою спотворення обліку газу за кількістю та якістю. Позивач не знав і не міг знати про те, що обслуговування та пломбування газорегуляторного пункту здійснено Гусятинським УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз", яке не є юридичною особою та не несе відповідальності за свої дії. Таким чином вважає, що фактично не було забезпечено умов, які є підставою для постачання газу позивачу. Стверджує, що такі дії щодо вчинення недійсного правочину призвели до заподіяння агрофірмі збитків, оскільки відповідачем неправомірно отримано від позивача кошти в сумі 304700,39 грн., які і просить стягнути в судовому порядку.

21.05.2015р. позивачем через канцелярію суду подано заяву (вх.№12518 від 21.05.2015р.) про зменшення позовних вимог, у якій останнім зазначено, що оскільки сторонами при підписанні договору на постачання природного газу №04/с-11 від 11.06.2014р. не було досягнуто усіх передбачених законом істотних умов, а саме - ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" не було підписано Акти розмежування балансової належності основних засобів системи газопостачання та експлуатаційної відповідальності сторін, у зв'язку з чим неможливо проводити облік газу та визначати витрати, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення вузла обліку. Стверджуючи, що такий договір є неукладеним, вважає, що немає необхідності визнавати його недійсним. Також, у вказаній заяві від 21.05.2015р. позивач зазначає, що в процесі переддоговірних переговорів ним перераховано 300000 грн. Таким чином, оскільки управнена сторона не приступила до виконання договору і не могла приступити через відсутність актів розмежування балансової належності основних засобів системи газопостачання, просить суд стягнути з відповідача кошти в сумі 304700,39 грн. як заборгованість, що виникла у зв'язку із неукладенням договору.

Судом вищевказану заяву ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" (вх.№12518 від 21.05.2015р.) прийнято, як таку, що подана у відповідності до ст.22 ГПК України, та розцінено останню як відмову від позову в частині вимоги щодо визнання недійсним типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р.

Відповідно судом роз'яснено наслідки вчинення відповідної процесуальної дії, зокрема відмови від частини заявлених позовних вимог.

У відповідності до ст.77 ГПК України розгляд справи відкладався на 15.05.2015р. та на 05.06.2015р., крім того, в судових засіданнях оголошувались перерви до 22.05.2015р. та до 15.06.2015р. для надання можливості сторонам представити додаткові докази, обгрунтування та заперечення позовних вимог, а також забезпечити участь представників в засіданні.

Представник позивача в судове засідання з'явився та підтримав позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 304700,39 грн. заборгованості.

Представник відповідача відповідно до поданих відзивів на позовну заяву та на заяви про зміну позовних вимог від 15.05.2015р. і від 21.05.2015р. (вх.№12105 від 15.05.2015р., №12600 від 22.05.2015р., №13432 від 05.06.2015р.), а також в судовому засіданні, проти позову заперечив, посилаючись, зокрема на те, що: - Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом затверджений постановою НКРЕ №1580 від 22.09.2011 року і дотримання його форми є обов'язковим для всіх сторін; - договір №04/с-11 від 11.06.2014р. підписаний сторонами у відповідності до вимог ст.181 Господарського кодексу України і позивачем не доведено наявність підстав для визнання такого договору недійсним; - предметом договору № 04/с-11 від 11.06.2014р. є постачання природного газу споживачу в обсягах і в порядку, передбаченому договором для забезпечення потреб споживача та оплата споживачем постачальнику вартості газу і наданих послуг в порядку та на умовах, передбачених договором; - посилання позивача на те, що договір № 04/с-11 від 11.06.2014р. був укладений на підставі договору №14 від 01.06.2014р. вважає безпідставними, оскільки таким договором не регулюються відносини з постачання та обліку природного газу, а його предметом є лише виконання робіт по технічному огляду, регулюванню обладнання, технічному обслуговуванню газорегуляторного пункту, який належить споживачу, що не впливає на якість та загальний обсяг протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку; - Гусятинське управління з експлуатації газового господарства являється відокремленим структурним підрозділом без права юридичної особи, діє на підставі положення про управління та довіреності голови правління ПАТ "Тернопільгаз" і здійснює в межах територіального розподілу частину делегованих господарських функцій; - відносини між сторонами по визначенню обсягів втрат та витрат газу та їх включення до загального обсягу протранспортованого газу, залежно від балансової належності об'єктів Споживача, відповідно до пункту 3.3 договору № 04/с-11 від 11.06.2014р., оформлюються окремим додатком до договору, проте в даному випадку витрати і втрати газу не розраховувалися та не додавалися до обсягу протранспортованого газу позивачу; - договір № 04/с-11 від 11.06.2014р. є укладеним, оскільки Акти розмежування балансової належності основних засобів системи газопостачання та експлуатаційної відповідальності сторін не відносяться до істотних умов договору, і позивач на виконання договору №04/с-11 від 11.06.2014р. здійснював оплату за використаний природний газ. Вимоги щодо стягнення 304700,39 грн. також вважає безпідставними, оскільки вказана сума являє собою вартість використаного споживачем природного газу та виконаних робіт.

В судовому засіданні 15.06.2015р. представником позивача заявлено усне клопотання про зупинення розгляду даної справи до вирішення справи №921/112/15-г/16 за позовом Заступника Прокурора Тернопільської області в інтересах держави в особі НАК "Нафтогаз України", ПАТ по газопостачанню та газифікації "Тернопільгаз" до відповідача - ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" про стягнення 106070 грн. 02 коп. заборгованості за спожитий природний газ. В обгрунтування заявленого клопотання посилається на те, що у вказаній справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи підписано Акт приймання-передачі природного газу за грудень 2014 року директором ТОВ "Агрофірма "Гримайлів". Відтак, вважає, що обставини, встановлені при розгляді справи №921/112/15-г/16, матимуть істотне значення для розгляду даної справи.

Представник відповідача в судовому засідання проти заявленого клопотання заперечив.

Суд, розглянувши клопотання представника позивача, його відхиляє, оскільки не вбачає підстав щодо неможливості розгляду даної справи до вирішення справи №921/112/15-г/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив:

- 01.06.2014р. між Гусятинським УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз" (Виконавець) в особі начальника Сліпця П.Я., що діє на основі Положення підприємства, з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гримайлів" (Замовник) в особі директора Токарчука Є.Р., з іншої сторони, укладено договір №14 на обслуговування газорегуляторного пункту ТОВ "Агрофірма Гримайлів" Гусятинського району, у відповідності до умов якого (п.1.1) Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виконання робіт по технічному огляду, регулюванню обладнання, технічному обслуговуванні, технічне обслуговування газорегуляторного пункту ШУ в терміни, визначені графіком, який затверджений головним інженером Гусятинського УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз".

Пунктом 2.1. Договору визначено, що вартість робіт, які проводить Виконавець, приймати згідно розрахунку, який виконаний на основі графіка технічного обслуговування, і становить 4700,39 грн./за рік (в тому числі ПДВ 783,40 грн./за рік).

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що під час експлуатації ШГРП Виконавцем повинні виконуватись такі роботи: поточний ремонт обладнання ШРП, технічний огляд ШРП, технічне обслуговування і регулювання обладнання ШРП, пуск ШРП, зупинка ШРП, технічне обстеження надземної частини газопроводу.

Відповідно до п.3.2.2 Договору Замовник зобов'язався своєчасно розрахуватись з Виконавцем за виконані роботи згідно з наданими документами.

Термін дії Договору визначено у п.п.8.1, 8.2 Договору, а саме - з 01.06.2014р. по 31.05.2015р. Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна із сторін не виявила бажання про розірвання, то він продовжується на такий самий термін на таких самих умовах.

Згідно Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за вересень 2014р. сторони підтвердили, що Гусятинським УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз" були виконані роботи по обслуговуванню ШРП на загальну суму 4700,39 грн. (в т.ч. ПДВ - 783,40 грн.).

Відповідно до платіжного доручення №15 від 17.09.2014р. ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" сплачено Гусятинському УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз" 4700,39 грн. за надання послуг згідно рахунку №31 від 08.07.2014р. (в т.ч. ПДВ 783,40 грн.)

- 11.06.2014р. між Публічним акціонерним товариством "Тернопільгаз" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Гримайлів" (Споживач) підписано та скріплено печатками Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11, у відповідності до умов якого (п.1.1) Постачальник зобов'язався постачати природний газ Споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб Споживача, а Споживач - оплачувати Постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором.

Передача газу за цим Договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається Сторонами в Додатку 1 до Договору (п.1.2 Договору).

Відповідно до п.2.6 Договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним Сторонами актом приймання-передачі газу, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

Постачальник до 5-го числа, наступного за звітним місяцем, направляє Споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Постачальника (п.2.7 Договору).

Акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків Споживача з Постачальником (п.2.9 Договору).

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності об'єктів Споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до Договору.

У разі розташування вузлів обліку до межі балансової належності об'єктів Споживача витрати і втрати газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до точки балансового розмежування віднімаються від загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку.

У разі розташування вузлів обліку за межею балансової належності об'єктів Споживача витрати і втрати газу, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку, додаються до загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку.

Витрати і втрати газу розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за № 570/7891, та Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 № 264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за № 571/7892, та оформлюються окремим додатком до Договору.

Пунктом 4.6 Договору визначено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється Споживачем авансовими та/або плановими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до Договору.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період Споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5 числа місяця, наступного за розрахунковим.

У разі переплати за фактично спожитий газ сума переплати зараховується Постачальником в рахунок оплати поставленого газу в наступному розрахунковому періоді або повертається на поточний рахунок Споживача на його письмову вимогу.

У разі збільшення підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду Споживач здійснює оплату додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу в установленому Договором порядку.

За змістом п.10.1 Договору, останній набирає чинності з дати його підписання та укладається на строк до 31.12.2014р. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із Сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. При цьому Сторони мають переоформити додаток 2 щодо договірних обсягів постачання газу, у якому визначити планові обсяги газу на продовжений термін.

Як свідчать матеріали справи, позивачем на виконання умов Договору №04/с-11 від 11.06.2014р. перераховано ПАТ "Тернопільгаз" відповідно до платіжних доручень №30 від 05.12.2014р. - 100000 грн., №31 від 08.12.2014р. - 100000 грн. та №32 від 10.12.2014р. - 100000 грн., всього 300000 грн.

Суд, на підставі ст. 43 ГПК України, давши оцінку поданим сторонами доказам та наведеним доводам, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід частково відмовити, зокрема:

1) Щодо вимоги про визнання недійсним типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р. провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.4 ст. 80 ГПК України, виходячи із наступного:

Статтею 22 ГПК України передбачено право позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову, яке може бути реалізоване до прийняття рішення судом першої інстанції.

При цьому, відповідно роз'яснень, викладених у Постанові пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п.3.10) під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

В даному випадку відповідно до поданої заяви про зменшення позовних вимог (вх.№12518 від 21.05.2015р.), підтриманої представником Гудзюк В.Я. в судовому засіданні, позивач фактично відмовився від вимоги щодо визнання недійсним типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р.

Перевіривши повноваження представника позивача на вчинення відповідної процесуальної дії, та роз'яснивши наслідки часткової відмови від позову, судом прийнято відмову від позову в частині вимоги щодо визнання недійсним типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р., як таку, що не суперечить законодавству та не порушує інтересів інших осіб.

Якщо у справі заявлено кілька позовних вимог і позивач відмовився від деяких з них, провадження у справі на підставі пункту 4 частини першої статті 80 ГПК припиняється у частині тих вимог, від яких було заявлено відмову (за умови, що судом не буде застосовано припис частини шостої статті 22 ГПК щодо неприйняття відмови від позовних вимог), а розгляд решти позовних вимог здійснюється в загальному порядку (п.4.6 Постанови пленуму ВГСУ від 26.12.2011р. №18).

2) Щодо вимоги про стягнення з відповідача 304700,39 грн. заборгованості, то така до задоволення не підлягає, у зв'язку із наступним.

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч.1 ст.181 ГК України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою.

Як зазначено у ст.627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України).

Відповідно до частин 2-3 ст. 180 ГК України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Частиною 4 ст. 179 ГК України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

Судом встановлено, що Типовий договір на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р. викладено у формі єдиного документа, підписано уповноваженими представниками сторін - ТОВ "Агрофірма "Гримайлів" та ПАТ "Тернопільгаз", та скріплено їх печатками.

Зміст підписаного сторонами договору від 11.06.2014р. визначено на основі Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженого Постановою НКРЕ 22.09.2011 № 1580, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.10.2011 р. за № 1155/19893 (чинною на дату підписання договору), а підписання тексту Договору (з додатками 1 та 2) представниками сторін та скріплення його печатками підприємств свідчить про те, що сторони досягли згоди щодо усіх передбачених ним умов.

У зв'язку із наведеним, суд визнає твердження позивача щодо неукладення договору №04/с-11 від 11.06.2014р. необгрунтованими.

Таким чином, враховуючи положення ст.714 ЦК України, між сторонами виникли відносини за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, відповідно до якого одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

З приводу посилань позивача на непідписання ним Актів розмежування балансової належності основних засобів системи газопостачання та експлуатаційної відповідальності сторін, як істотної умови Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р., слід зазначити, що складання таких актів не відноситься до істотних умов договору, а є лише підставою для визначення в подальшому нормативних втрат та витрат газу в залежності від розташування вузлів обліку за межею чи до межі балансової належності об'єктів Споживача. Як стверджує відповідач, у даному випадку витрати і втрати газу не розраховувались та не додавалися до обсягу протранспортованого газу позивачу.

До того ж, визначення договору як неукладеного може мати місце на стадії укладення договору, а не за наслідками виконання його сторонами (вказана позиція викладена також у п.2.6 Постанови пленуму ВГСУ від 29.05.2013р. №11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними"), а в даному випадку договір №04/с-11 від 11.06.2014р. позивачем виконувався, про що свідчить проведення оплат на його виконання на суму 300000 грн. (платіжні доручення №30 від 05.12.2014р., №31 від 08.12.2014р., №32 від 10.12.2014р.).

Як стверджує позивач, кошти в сумі 300000 грн. сплачувалися ним в якості попередньої оплати за природний газ згідно договору №04/с-11 від 11.06.2014р. При цьому не навів жодної норми законодавства, на підставі якої просить йому їх повернути.

Так, згідно з частиною 1 статті 693 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.693 ЦК України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

В даному випадку позивач не довів відсутність постачання газу з боку відповідача.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що при доведеності невиконання договору щодо об'ємів поставки газу, що в даному випадку не підтверджено, позивач мав би право на відшкодування частини сплачених в якості попередньої оплати коштів, а не на повернення повністю сплаченої суми за фактично спожитий газ.

З приводу коштів в сумі 4700,39 грн., то такі сплачені Гусятинському УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз" за надання послуг згідно рахунку №31 від 08.07.2014р., і як підтверджено представниками сторін в засіданні - на виконання договору №14 від 01.06.2014р. на обслуговування газорегуляторного пункту.

При цьому, відповідачем підтверджено наявність у Гусятинського УЕГГ ПАТ "Тернопільгаз" повноважень на укладення такого договору і підстави вважати такий договір недійсним в суду відсутні.

Як встановлено судом, грошові кошти в розмірі 304700,39 грн. були перераховані позивачем на підставі Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р. та договору №14 від 01.06.2014р. на обслуговування газорегуляторного пункту. Дійсність вказаних договорів станом на час розгляду справи не спростовано, доказів зворотного суду не подано, як і не подано доказів невиконання цих договорів з боку відповідача.

Відповідно до ч.4 ст.653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.32, 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За даних обставин, заявлена позивачем вимога про стягнення з відповідача 304700,39 грн. заборгованості задоволенню не підлягає як необгрунтована та не підтверджена належними та допустимими доказами.

Судовий збір відповідно до ст.49 ГПК України покладається на позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 80 п.4, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. В частині вимоги щодо стягнення 304 700,39 грн. в позові відмовити.

2. В частині вимоги щодо визнання недійсним типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом №04/с-11 від 11.06.2014р. провадження у справі припинити.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання повного тексту рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено та підписано "18" червня 2015 року.

Суддя С.Г. Стопник