ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 рокуСправа № 912/1277/15
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Шевчук О.Б. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1277/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро", Київська область, м. Обухів

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м.Кіровоград

про стягнення 85449,76 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (надалі - ТОВ "Спектр-Агро") звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (надалі - ФОП ОСОБА_1.) заборгованості за договором №50-КД від 13.06.2014 в загальній сумі 81878,08 грн, в тому числі: 28813,27 грн основного боргу, 1198,31 грн відсотків за користування товарним кредитом, 4005,04 грн інфляційних втрат, 4558,02 грн пені, 3691,25 грн 28 % річних, 5762,65 грн штрафу, 33849,54 грн гривневої різниці ціни договору (курсова різниця), а також 1827,00 грн судового збору.

Ухвалою господарського суду від 10.04.2015 позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 11:00 06.05.2015 та витребувано від сторін необхідні для розгляду справи по суті докази.

Ухвалами від 06.05.2015 та 21.05.2015 розгляд справи відкладався в порядку передбаченому статтею 77 Господарського процесуального кодексу України до 21.05.2015, 09.06.2015 відповідно.

20.05.2015 позивачем подано до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить стягнути з відповідача 85449,78 грн заборгованості, в тому числі: 28813,27 грн основного боргу, 1198,31 грн відсотків за користування товарним кредитом, 4033,86 грн інфляційних втрат, 6973,60 грн пені, 4883,53 грн 28 % річних, 5762,65 грн штрафу, 33849,54 грн гривневої різниці ціни договору (курсова різниця), з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування підстав позову позивач послався на невиконання відповідачем умов договору поставки №50-КД на умовах товарного кредиту від 13.06.2014 щодо оплати вартості товару та відсотків за користування товарним кредитом.

Враховуючи положення статті 22 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд прийняв вищевказану заяву ТОВ "Спектр-Агро" до розгляду та продовжив розгляд справи з урахуванням викладених в цій заяві вимог.

Відповідач будь - яких доказів, відзиву на позов до господарського суду не надав, участь повноважного представника в судові засідання не забезпечив.

При цьому, господарський суд враховує, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання ухвалами суду від 10.04.2015, 06.05.2015, 21.05.2015, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень від 17.04.2015, 14.05.2015, 27.05.2015 (а.с. 35, 44, 60), однак, будь-яких заперечень на позов не подав, вимоги суду в частині надання витребуваних доказів для розгляду справи по суті не виконав.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

13.06.2014 між ТОВ "Спектр-Агро" (постачальник) та ФОП ОСОБА_1 (покупець) укладено договір поставки на умовах товарного кредиту № 50-КД (надалі - договір, а.с. 9-13).

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору постачальник, зобов'язався передати у власність покупця, продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - товар), а покупець зобов'язався прийняти товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену договором грошову суму, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в сумі, визначеній відповідно до умов договору (пункт 1.1. договору).

Згідно пункту 1.2. договору найменування товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки покупцю та базис поставки, порядок та терміни оплати товару та нарахованих відсотків, інші умови, визначені в додатках до договору, який є невід'ємною його частиною. Фактична номенклатура, асортимент та кількість по задоволеним постачальником замовленням визначаються згідно видаткових накладних.

У відповідності до вищевказаного пункту договору між сторонами підписано Додаток № 1/СА000009539 від 13.06.2014 до договору, в якому сторони узгодили поставку передбаченого в додатку товару загальною вартістю 400992,00 грн зі строком поставки до 13.06.2015 та строком оплати: до 13.06.2015 - 12178,72 грн, до 15.10.2014 - 28813,28 грн. Крім того, сторони узгодили комерційний курс гривні до долара США - 11,83 та річну ставку відсотків - 5,00 (а.с. 15).

Всі умови договору та додатку до нього узгоджені між сторонами шляхом підписання договору і додатку та скріплення печатками підприємств.

За умовами пункту 5.1. договору господарські зобов'язання сторін цього договору, які виникли на його основі, існують протягом одного року із дня його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, крім зобов'язань покупця по оплаті вартості товару, процентів за користування товарним кредитом та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням (крім випадку, передбаченого п. 9.1. договору), а в частині проведення розрахунків за товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Відповідно до частин першої та другої статті 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів; підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

За вимогами частини першої статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом поставки, згідно частини першої статті 266 Господарського кодексу України, є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками.

Як передбачає частина шоста статті 265 Господарського кодексу України, до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно положень Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, частина 1 статті 662 Цивільного кодексу України, натомість покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару; покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору поставки та додатку до нього поставлено відповідачеві товар в асортименті, кількості та ціні, що обумовлені в додатку до договору, на загальну суму 40992,00 грн.

Поставка товару оформлена за видатковою накладною № 11253 від 20.06.2015 на суму 40992,00 грн (а.с. 16).

Товар згідно вказаної видаткової накладної отримано відповідачем по довіреності № 5 від 20.06.2014 (а.с. 17).

Оформленні вище документи відповідають Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" щодо вимог, встановлених до первинних документів, та положенням Інструкції про порядок реєстрації виданих, повернутих і використаних довіреностей на одержання цінностей, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 16 травня 1996 № 99.

Так, згідно частини першої статті 9 вищевказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. У відповідності з пунктом 2 названої вище Інструкції сировина, матеріали, паливо, запчастини, інвентар, худоба, насіння, добрива, інструмент, товари, основні засоби та інші товарно-матеріальні цінності, а також нематеріальні активи, грошові документи і цінні папери відпускаються покупцям або передаються безплатно тільки за довіреністю одержувачів.

Отже, надані позивачем документи, а саме видаткова накладна та довіреність, є належними доказами на підтвердження поставки позивачем та отримання відповідачем товару на загальну суму 40992,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за отриманий товар розрахувався частково в сумі 12178,73 грн (а.с. 38), чим порушив вимоги законодавства та умови договору і додатку до нього в частині обов'язку відповідача здійснити оплату вартості отриманого товару в установлений додатком строк. Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду за захистом своїх прав з позовом у даній справі.

Разом з цим, відповідач не надав до господарського суду доказів оплати вартості отриманого товару в загальній сумі 28813,27 грн.

За вимогами частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини сьомої статті 193 Господарського кодексу України не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони іншим договором не було виконано належним чином.

Вказаним положенням кореспондують норми статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Виходячи з положень частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Отже, якщо умовами договори сторони встановили строк оплати товару, то такий товар має бути оплачений в установлений договором строк.

В силу приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі викладеного, враховуючи підтвердження матеріалами справи отримання відповідачем товару на загальну суму 40992,00 грн, часткову оплату в сумі 12178,73 грн, а також відсутність доказів оплати в сумі 28813,27 грн, позовні вимоги ТОВ "Спектр-Агро" в частині стягнення з ФОП ОСОБА_1 28813,27 грн, що є вартістю отриманого відповідачем товару, підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем нараховано гривневу різницю ціни договору (курсової різниці), яка станом на 31.03.2015 складає 33849,54 грн.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача гривневої різниці господарський суд враховує наступне.

Стаття 524 Цивільного кодексу України визначає, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з частиною 1 статті 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривні, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Як вбачається з матеріалів справи сторони в пункті 2.2 договору погодили, що на дату оплати авансової частини ціна товару підлягає обов'язковому уточненню без додаткового узгодження за формулою: Ц = Цдог х (Коп/Кдог), де Цдог - ціна товару на дату складання додатку до договору; Коп - комерційний курс гривні до іноземної валюти, що передує даті оплати; Кдог - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті складання додатку до договору, якщо на дату, що передує даті оплати Коп/Кдог більше або дорівнює 1,01.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що на дату поставки ціна товару (неоплачена частина) підлягає обов'язковому уточненню без додаткового узгодження за наступною формулою: Ц = Цдог х (Кпост/Кдог), де Цдог - ціна товару на дату складання додатку до договору; Кпост - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті постачання; Кдог - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті складання додатку до договору, якщо на дату, що передує даті постачання Кпост/Кдог більший або дорівнює 1,01.

Якщо на дату проведення уточнення ціни товару значення комерційного курсу гривні менше за значення комерційного курсу, що застосовувався на дату, що передувала даті складання додатку до договору, уточнення ціни товару, передбачене п. п. 2.2. та 2.3. договору не здійснюється.

Згідно з пунктом 2.4. договору у випадку, коли на дату платежу за поставлений товар та/або на дату звернення до суду (у разі звернення із позовом до суду при повній або частковій несплаті) Коп/Кпост більше або дорівнює 1,01, то ціна товару підлягає уточненню без додаткового узгодження. У цьому випадку ціна договору, що вказується в рахунку підлягає розрахунку за наступною формулою: Цоп = Цпост х (Коп/Кпост), де Цпост - ціна постачання розрахована з врахуванням п.п.2.1.- 2.3; Коп - комерційний курс гривні до іноземної валюти на дату, що передує даті оплати та/або даті звернення до суду.

На вирахувану гривневу різницю ціни договору постачальник складає акт про нарахування гривневої різниці ціни договору та надсилає його на адресу покупця, що вказана в тексті цього договору. Покупець зобов'язується підписати акт та повернути його протягом 1 дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Покупець зобов'язується оплатити гривневу різницю ціни договору не пізніше п'яти банківських днів з дня надіслання акта на адресу покупця. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару відповідно до затвердженого графіку оплати товару Покупцем в додатку до договору.

Якщо на дату проведення уточнення ціни товару значення комерційного курсу гривні менше за значення комерційного курсу, що застосовувався на дату, що передувала даті поставки, уточнення ціни товару, передбачене п. п. 2.4. договору не здійснюється.

Позивачем складено акт нарахування гривневої різниці ціни договору №3439 від 31.03.2015, який направлено на адресу відповідача 01.04.2015, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення від 01.04.2015 (а.с.27).

Отже, враховуючи положення пункту 2.4. договору, строк оплати вирахуваної гривневої різниці настав 08.04.2015.

Станом на час розгляду справи доказів сплати заборгованості у повному обсязі від представників сторін не надійшло. Відповідачем не заперечено правильність нарахування гривневої різниці.

Таким чином, господарський суд дійшов вискову, що позовні вимоги в частині стягнення гривневої різниці нарахованої станом на 31.03.2015 в сумі 33849,54 грн також підлягають задоволенню.

Умовами договору передбачено продаж товару в кредит та сплату покупцем відсотків за користування товарним кредитом.

Згідно пункту 2.7. договору за користування товарним кредитом покупець сплачує на користь постачальника відсотки, розмір яких передбачений додатком до договору. Сума відсотків підлягає оподаткуванню податком на додану вартість. Податок на додану вартість додається до нарахованої суми відсотків та підлягає обов'язковій оплаті покупцем.

Строк користування товарним кредитом починається з дня, передбаченого додатком до договору, але не раніше дня, наступного за днем отримання товару покупцем, та закінчується в день повного розрахунку покупцем за поставлений товар.

Право передбачити в договорі обов'язок покупця сплачувати проценти на суму, що відповідає ціні товару, проданого в кредит, починаючи від дня передання товару продавцем, надано сторонам частиною 5 статті 694 Цивільного кодексу України, яка регулює правовідносини, пов'язані з продажем товару в кредит, та узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 Цивільного кодексу України, оскільки сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пунктом 2.11. договору сторони передбачили, що відсотки за користування товарним кредитом нараховуються постачальником щомісячно. До п'ятого числа місяця, наступного за розрахунковим, сторони підписують акт надання (приймання-передачі) послуг товарного кредитування. Акт про надання послуг товарного кредитування надсилається постачальником на адресу покупця. Покупець зобов'язується підписати акт та повернути його протягом 1 дня з дати отримання. У разі якщо підписаний акт не повертається постачальнику, акт вважається схваленим та підписаним покупцем. Сплата нарахованих відсотків відбувається одночасно з оплатою вартості (ціни) товару відповідно до затвердженого графіку оплати товару покупцем в додатку до договору.

З матеріалів справи слідує, що у відповідності до наведених вище положень договору позивачем нараховано відсотки за користування товарним кредитом на суму, що відповідає вартості отриманого відповідачем товару, в загальному розмірі 1198,31 грн. (а.с. 49-56). Нарахування відсотків здійснено помісячно в цілому за період з 21.06.2014 по 26.02.2015 у відповідності до встановленої додатком до договору процентної ставки (5%). При нарахуванні відсотків позивачем враховано дату фактичного отримання товару відповідачем за видатковою накладною. Про надання послуг товарного кредитування складено акти надання послуг, в яких зазначено розміри нарахованих відсотків (а.с. 18-25). Частина актів (а.с.18-10) підписано обома сторонами, у тому числі відповідачем без будь-яких зауважень. Частина актів (а.с.21-25) направлена на адресу відповідача 01.04.2015, що підтверджується фіскальним чеком та описом вкладення від 01.04.2015 (а.с.27), і, враховуючи положення пункту 2.11. договору, такі акти є підписаними та схваленими відповідачем.

На підставі викладеного, враховуючи умови договору, якими передбачено обов'язок відповідача сплачувати відсотки за користування товарним кредитом, та відповідність таких умов вимогам чинного законодавства, з огляду на відсутність в матеріалах доказів сплати відповідачем нарахованих відсотків, позовні вимоги ТОВ "Спектр-Агро" в частині стягнення з ФОП ОСОБА_1 1198,31 грн відсотків за користування товарним кредитом підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача про стягнення пені в розмірі 6973,60 грн, штрафу в розмірі 5762,65 грн та 28% річних в розмірі 4818,53 грн, нарахованих внаслідок прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості отриманого товару та відсотків за користування товарним кредитом, господарський суд зазначає наступне.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Застосування вказаних санкцій (штраф, пеня) за правопорушення у сфері господарювання передбачено також нормами Господарського кодексу України (статті 216, 217, 230).

Розмір штрафних санкцій, у разі якщо їх не визначено законом, встановлюється сторонами в договорі, що передбачено статтею 231 Господарського кодексу України. При цьому, чинне законодавство України не встановлює для учасників господарських відносин обмежень щодо передбачення умовами договору одночасного стягнення пені та штрафу, за виключенням положень частини другої статті 231 Господарського кодексу України, та допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу і пені, які не є окремими самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, що не суперечить статті 61 Конституції України.

В підпунктах А) Б) пункту 7.2. договору сторони передбачили відповідальність покупця за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті у встановлені договором терміни вартості (ціни) товару та/або відсотків за користування товарним кредитом у вигляді:

сплати на користь постачальника пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день такого прострочення;

сплати штрафу в розмірі 20% від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов'язання.

Крім того, в пункті В) пункту 7.2. договору сторони, з посиланням на частину 2 статті 625 Цивільного кодексу України, передбачили сплату покупцем на користь постачальника 28 відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення.

Частина друга статті 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, сторони договору можуть зменшити або збільшити передбачений законом розмір процентів річних. Якщо укладеним сторонами договором передбачено збільшення розміру процентів у зв'язку з простроченням сплати боргу, розмір ставки, на яку збільшено проценти, є іншим розміром процентів в розумінні статті 625 Цивільного кодексу України. При цьому, сплата процентів річних від простроченої суми не є штрафною санкцією та відрізняється від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування чужими грошовими коштами (в даному випадку - відсотків за користування товарним кредитом).

Також пунктом 7.3. договору сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання грошових зобов'язань здійснюється без застосування частини 6 статті 232 Господарського кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тобто, якщо укладеним сторонами договором передбачено більш тривалий ніж визначений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України строк, у межах якого нараховуються штрафні санкції, то застосуванню підлягає саме строк, встановлений договором.

Враховуючи вищенаведене, з огляду на підтвердження матеріалами справи порушення відповідачем грошового зобов'язання з оплати вартості отриманого товару та відсотків за користування товарним кредитом, вимога позивача про застосування до відповідача санкцій у вигляді пені і штрафу в розмірі, встановленому договором, а також нарахування 28% річних на прострочену суму, є правомірною та підлягає задоволенню.

Вимога про стягнення з ФОП ОСОБА_1 5762,65 грн штрафу, що становить 20% від суми 28813,27 грн боргу підлягає задоволенню.

Сума інфляційних втрат, що заявлені до стягнення позивачем становить 4033,86 грн, а саме за квітень 2015 на суму боргу 28813,27 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлений обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, відшкодувати кредиторові борг з врахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до пункту 8.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Як вбачається з доданого позивачем до позовної заяви розрахунку (а.с. 47) інфляційні втрати нараховані відповідачу за квітень 2015 року, тобто в період коли курсова різниця не корегувалася, відтак позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Отже вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України господарський суд покладає витрати по сплаті судового збору на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, 82 - 85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (25004, Кіровоградська область, АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Будьонного, 33, ідентифікаційний код 36348550) - 85449,76 грн заборгованості, в тому числі: 28813,27 грн основного боргу; 1198,31 грн відсотків за користування товарним кредитом; 4033,86 грн інфляційних втрат; 6973,60 грн пені, 4818,53 грн 28 % річних, 5762,65 грн штрафу; 33849,54 грн гривневої різниці ціни договору (курсова різниця), а також 1827,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Копію рішення направити позивачу (08700, Київська область, м. Обухів, вул. Будьонного, 33) та відповідачу (АДРЕСА_1

Повне рішення складено 15.06.2015.

Суддя О.Б. Шевчук