ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 925/565/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Білоножко Г.С. - представник за довіреністю,

від відповідача - Приблуда Т.І. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства "Придніпровська залізниця",

м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско",

м. Черкаси

про стягнення 24 771 грн. 00 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося державне підприємство "Придніпровська залізниця" до товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" про стягнення 24 771 грн. 00 коп. недобору провізної плати за перевезення вантажу.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 31 березня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 21 квітня 2015 року.

Проте, судове засідання 21 квітня 2015 року не відбулося, у зв'язку з відпусткою головуючого по справі судді.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 травня 2015 року розгляд справи призначено на 02 червня 2015 року.

Розгляд справи здійснюється після відкладення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 08 квітня 2015 року, в якому зазначав, що при відправленні вантажу відповідачем було сплачено всі платежі, які були нараховані залізницею. У дорожніх відомостях графа 92 "додатково стягнути з відправника за" залізницею не заповнена, а тому додатково сплачувати кошти позивачу підстав немає. Також відповідач зазначав, що в §4 статті 13 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі -СМГС) зазначено, що залізниці повинні бути відшкодовані здійснені нею витрати по перевезенню. Ці витрати повинні бути встановлені окремо для кожної відправки і підтверджені відповідними документами. В позовній заяві йдеться про 13 відправлень, але витрати по кожній із них не вирахувані і не підтверджені жодним документом.

Водночас відповідач стверджував, що у четвертому параграфі ст. 13 СМГС вказано, що зазначені витрати записуються залізницею в накладну і стягуються з відправника, якщо витрати виникли на залізниці відправлення.

У параграфі 1 ст. 47 СМГС зазначено, що позов може бути поданий тільки після пред'явлення відповідної претензії. Однак позивач претензії не заявляв.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 11 червня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/565/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом, позивач зазначав, що оскільки виникла перешкода у перевезенні вантажу, залізниця прийняла рішення про зміну станції переходу, в зв'язку з чим виник недобір провізної плати за перевезення вантажу в розмірі 24 771 грн. 00 коп., який повинен бути відшкодований за рахунок відправника вантажу (відповідача).

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, в червні - липні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско" за залізничними накладними прямого міжнародного сполучення №№47439062, 47554449, 47554431, 47554456, 47554423, 47722384, 47722376, 47722392, 47722368, 47922166, 47922158, 47922174, 47439054 та 47439070 зі станції Хортиця Придніпровської залізниці було відправлено вантаж (Жмих і інші тверді відходи отримані при виробництві соєвої олії, немелені або мелені не гранульовані або гранульовані - Жмихи) на станцію Ситал-Чай Азербайджанські залізниці, отримувач - товариство з обмеженою відповідальністю "Килязи-Гушчулуг Ширкяти" через прикордонну станцію переходу Квашино - експорт Донецької залізниці.

Станцією відправлення Хортиця Придніпровської залізниці була встановлена тарифна відстань 414 км. до станції прикордонного переходу Квашино - експорт Донецької залізниці, згідно цього було нараховано плату та додаткові збори, які включали в себе покриття витрат на митний догляд експортних та імпортних вантажів.

Разом платежі при відправленні вантажу відповідно до графи 83 перевізних документів складають 81 322 грн. 20 коп. (без ПДВ), які були сплачені вантажовідправником при відправленні вантажу.

Згідно §1 ст. 21 СМГС якщо на станції відправлення або в дорозі прямування виникають перешкоди до перевезення вантажу, то залізниця вирішує, чи потрібно запросити вказівку відправника або доцільніше здійснити перевезення вантажу до станції призначення зі зміною шляху слідування. Залізниця має право стягнути провізну плату за змінений шлях слідування і мати в розпорядженні відповідний додатковий термін доставки, крім випадків, коли вина покладається на залізницю.

При перевезенні вантажу виникла перешкода у його перевезенні, в зв'язку з чим з метою забезпечення безпеки руху та схоронності вантажу, залізниця прийняла рішення про зміну станції переходу, а саме з прикордонної станції Квашино - експорт Донецької залізниці на Тополі Південної залізниці. В зв'язку зі зміною відстані виник недобір провізної плати, який складає 24 771 грн. 00 коп.

Станція не зобов'язана здійснювати запит вказівок відправника при виникненні перешкод тимчасового характеру, викликаного причиною, вказаною в пункті 1 §3 статті 3 СМГС (абзац 2 §2 ст. 21 СМГС).

Пунктом 1 §3 статті 3 СМГС передбачено, що за розпорядженням відповідних урядових органів залізниця тимчасово припиняє рух повністю або частково.

Згідно зі ст. 3. Закону України "Про залізничний транспорт", законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспорт статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до §4 ст. 13 СМГС залізниці мають бути відшкодовані понесені нею витрати по перевезенню, у тому числі, не передбачені застосовуваними тарифами, як, наприклад, витрати по виправленню навантаження, витрати по перевантаженню, пов'язаному з виправленням навантаження, витрати по виправленню тари і упаковки, необхідної для збереження вантажу, витрати по укриттю вантажу брезентами і за користування самими брезентами у тому випадку, коли таке укриття не входить в обов'язки залізниці. Ці витрати мають бути встановлені окремо для кожної відправки і підтверджені відповідними документами.

Відповідно до §5 ст. 15 СМГС передбачено, що у випадку невірного застосування тарифів або помилок в розрахунках перевізних платежів, а також у разі не стягнення платежів недобір підлягає сплаті, а перебір - поверненню.

Розрахунки недоборів та переборів по перевізним платежам виконуються у відповідності зі ставками тарифів, які були чинні на час укладення договору перевезення.

Залізниця, яка виконує розрахунок з відправником чи з одержувачем вантажу, стягує недобори або повертає перебори відповідно до правил, що діють на цій залізниці.

Наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26 березня 2009 року № 317 затверджено "Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України пов'язані з ними послуги". У п. 2 цього наказу передбачено затвердити Коефіцієнти, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів (Тарифне керівництво №1).

Наказом Міністерства Інфраструктури України від 21травня 2013 року №310 внесено зміни до Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги Тарифне керівництво №1, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 01 червня 2013 року за № 850/23382.

Відповідно до наказу від 21 травня 2013 року № 310, застосовується підвищуючий коефіцієнт 1,095.

Як вбачається із залізничних накладних позивачем здійснено виправлення щодо відстані до станції переходу та суми недоплат.

Зокрема відстань до станції переходу становить 578 км. замість раніше вказаних 414 км.

На підставі вищезазначених норм позивачем здійснено розрахунок недобору за перевезення вантажу у сумі 24 771 грн. 00 коп.

Розрахунок провізної плати додано залізницею до позову та міститься в матеріалах справи (а.с. 24), а тому доводи відповідача стосовно даного питання є безпідставні.

За таких обставин позивачем правильно визначено розмір недобору за надані відповідачеві послуги.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача 24 771 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Решта доводів відповідача, що викладені у відзиві на позов є також помилковими, зокрема: відповідно до додатку до СМГС в графі 92 накладної відмітка робиться транзитною залізницею, а не залізницею відправлення.

Відповідно до §1 ст. 31 СМГС претензії і позови відправника або одержувача до залізниць за договором перевезення, а також вимоги і позови залізниць до відправників або одержувачів про сплату провізних платежів, штрафів і про відшкодування збитків можуть бути заявлені впродовж 9 місяців, за винятком претензій і позовів про прострочення в доставці вантажу, для пред'явлення яких встановлений 2-місячний термін.

Натомість стаття 47 в СМГС взагалі відсутня.

З урахуванням викладеного доводи відповідача судом до уваги не приймаються.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Позивачем заявлено також до стягнення з відповідача 343 грн. 30 коп. судових витрат понесених на відрядження його представника.

Згідно ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно абз. 2 п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду.

На підтвердження понесених витрат, представником позивача надано суду копії квитків та наказ про відрядження юрисконсульта Білоножко Г.С. від 09 червня 2015 року за №96.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕП Транско", пр-т Хіміків, 4, м. Черкаси, ідентифікаційний код 32291375, р/р 01 Дніпровська філія ПАТ "Український Інноваційний Банк", МФО 354336 на користь державного підприємства "Придніпровська залізниця", пр. Карла Маркса, 108, м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний код 01073828, р/р 901 у Дніпропетровському регіональному відділенні АБ "Експрес Банк", МФО 322959 - 24 771 грн. 00 коп. - недобору провізної плати за перевезення вантажу, 1 827 грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору та 343 грн. 30 коп. судових витрат.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 15 червня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович