ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.06.15 Справа № 904/3711/15

За позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

до товариства з обмеженою відповідальністю "КПД", смт. Ювілейний, Дніпропетровська область

про стягнення 48 690,00 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Паніна К.О.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Голуб І.О., довіреність № 19/05-15 від 19.05.2015

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "КПД" (надалі - Відповідач) про стягнення 48 690,00 грн. за договором на транспортно-експедиторське обслуговування №12/11/2013 від 12.11.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору №12/11/2013 від 12.11.2013 транспортного експедирування (про надання транспортно-експедиторських послуг) (а.с. 13-15) та Договору-заявки №09/01 від 09.01.2015 до нього (а.с.16), в частині оплати Відповідачем за надані Позивачем послуги з транспортного експедирування.

Крім того, разом з позовною заявою Позивач подав до господарського суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках, що належать Відповідачу до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 26.05.2015 розгляд справи був відкладений на 11.06.2015, у зв'язку з неявкою сторін в судове засідання.

Позивач в судові засідання, призначені на 26.05.2015 та 11.06.2015 не з'явився; про причини неприбуття не повідомив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи (а.с. 21, 22), за адресою зазначеною в позовній заяві. 09.06.2015 Позивач подав до господарського суду заяву, в якій повідомив суд про сплату Відповідачем основного боргу в розмірі 45 000,00 грн., в частині стягнення пені позовні вимоги підтримав.

Відповідач в судове засідання з'явився, 10.06.2015 подав до господарського суду відзив на позов, з урахуванням якого проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що заборгованість ним сплачено 29.05.2015 після надходження оригіналів документів, передбачених Договором, на його адресу, у зв'язку з цим, на думку Відповідача, також не виникає підстав для нарахування та стягнення на користь Позивача пені. В обґрунтування відзиву та наданих в судовому засіданні пояснень, Відповідачем 10.06.2015 подано до канцелярії господарського суду клопотання про долучення додаткових доказів. Судом відзив та клопотання Відповідача залучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 11.06.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

12.11.2013 між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-Експедитор) та товариством з обмеженою відповідальністю "КПД" (далі-Клієнт) був підписаний Договір №12/11/2013 від 12.11.2013 транспортного експедирування (про надання транспортно-експедиторських послуг) (далі-Договір), відповідно до пункту 2.2 якого Клієнт замовляє та зобов'язується сплатити, а Експедитор зобов'язується виконати або організувати виконання визначених Договором експедиторських послуг за рахунок Клієнта, пов'язаних з перевезенням вантажів Клієнта, тобто надавати послуги по організації перевезень вантажу Клієнта ТС за маршрутом, обраним Клієнтом або Експедитором, укладати договір (договори) перевезення вантажів, у визначених випадках забезпечувати доставку вантажу в пункт призначення та видачу його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоотримувачу) за кількістю вантажних місць, вказаній в товарній накладній та товарно-транспортних документах (товарно транспортній накладній), міжнародній автомобільній накладній (CMR), а також іншими документами; а також надавати інші послуги, пов'язані зі здійсненням перевезення, на умовах, в строки та за цінами, визначених Договором. Експедитор має право від імені Клієнта та за його рахунок укладати договори на зберігання та страхування вантажів, також для виконання своїх обов'язків може укладати інші види договорів від свого імені, але в інтересах Клієнта та за його рахунок.

Пунктом 2.3 Договору передбачено, що підставою для надання транспортно-експедиторських послуг при кожному окремому перевезення за Договором є Заявка, оформлена та погоджена сторонами в порядку, встановленому Договором. Заявка Клієнта, прийнята до виконання Експедитором, є невід'ємною частиною Договору. Клієнт вправі доручати, а Експедитор може надавати додаткові види послуг, якщо вони будуть вказані в заявці.

Строк оплати - 5 банківських днів після надання оригіналів CMR (ТТН), рахунку, акту приймання-сдачі послуг (п. 5.2 Договору).

Згідно з пунктом 6.4 Договору, у випадку затримання оплати наданих послуг Експедитор має право вимагати неустойку у вигляді пені в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до пункту 9.1 Договору, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Строк виконання Договору до 31.12.2013. Строк Дії Договору щорічно автоматично продовжується на наступний календарний рік, якщо по закінченню його дії не надійде повідомлення від однієї із сторін про його припинення (п. 9.2 Договору).

Згідно Договору-заявки №09/01 від 09.01.2015 (а.с. 16), сторони погодили умови перевезення, зокрема суму оплати, а саме: 44 000,00 грн. безготівковим розрахунком.

Позивач виконав свої зобов'язання за Договором-заявкою належним чином, вантаж доставлено з пункту відправлення в пункт призначення у визначений Заявкою строк, без пошкоджень та псувань в кількості відповідно до товаросупровідних документів, що підтверджується оформленими належним чином товарно-транспортною накладною СМR №52821, яка містяться в матеріалах справи (а.с. 17).

Для оплати за надані послуги Позивач виставив Відповідачу рахунок №002 від 19.01.2015 на суму 45 000,00 грн. (з яких 44 000,00 грн. - витрати на перевезення, 1 000,00 грн. - розмір винагороди експедитора), який, як вказує Позивач, Відповідачем оплачений не був.

Крім того, в позовній заяві Позивач вказує, що оригінал товарно-транспортної накладної СМR №52821 був переданий Відповідачу особисто.

Розглянувши заявлені позовні вимоги господарський суд не вбачає підстав для їх задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом може бути міжнародна автомобільна накладна (СМR). Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність", клієнт зобов'язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктом 1 статті 929 Цивільного кодексу України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами. (п. 3 ст. 929 ЦК України).

Згідно статті 931 Цивільного кодексу України, розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Як вбачається з наданого Відповідачем поштового опису вкладень, оригінали документів, передбачені пунктом 5.2 Договору, були направлені Позивачем Відповідачу 12.05.2015, а отже обов'язок по сплаті за отримані останнім послуги виник через 5 банківських днів після отримання вказаних оригіналів документів.

Після отримання оригіналів зазначених документів, Відповідачем здійснено оплату за отримані послуги, що підтверджується платіжним дорученням №74257700 від 29.05.2015 на суму 45 000,00 грн., з призначенням платежу "транспортно-экспедиционные услуги счет 002 от 19/01/15 без НДС".

Отже, з наведеного вбачається, що Відповідачем належним чином виконано умови Договору саме після належного виконання Позивачем умов Договору, з виконанням яких настав строк для здійснення оплати.

Крім того, необхідно вказати, що Позивачем направлені зазначені документи 12.05.2015, тобто після подачі відповідного позову (29.04.2015). Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення оплати станом на час звернення Позивача з позовом до суду, а отже предмет позову був відсутній.

Згідно абзацу третього пункту 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в частині основного боргу в сумі 45 000,00 грн.

Крім того, Позивач просить суд стягнути з Відповідача пеню в сумі 3 690,00 грн., яка також не підлягає задоволенню з огляду на необґрунтованість вимоги щодо стягнення основного боргу.

Також, як вказувалось вище, Позивач разом з позовною заявою подав до господарського суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на грошові кошти на банківських рахунках, що належать Відповідачу до розгляду справи по суті.

Згідно ст. 66 Господарського процесуального кодексу, господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 67 Господарського процесуального кодексу України, позов забезпечується, зокрема, накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачу.

Статтями 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивачем в обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову не наведено жодних доводів та не надано будь-яких доказів, які б свідчили про неможливість виконання рішення суду у зв'язку з невжиттям відповідних заходів щодо забезпечення позову.

Таким чином, господарський суд не вбачає підстав для задоволення заяви Позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Відповідачу, в межах суми боргу, та знаходяться на його розрахункових рахунках.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати при відмові в задоволенні позову покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 66, 67, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

В задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти на банківських рахунках, що належать товариству з обмеженою відповідальністю "КПД"- відмовити.

Повне рішення складено 15.06.2015.

Суддя А.Є. Соловйова