ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"16" червня 2015 р. Справа № 918/385/15

Господарський суд Рівненської області в складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу С.Ю.

розглянувши матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Київстар"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОКОМ ОІЛ"

про стягнення заборгованості в сумі 17 920 грн. 86 коп.

за участі представників:

від позивача: Шумський Н.М., довіреність №66 від 29.01.2015 року;

від відповідача: не з'явився.

Статті 20, 22, 91 Господарського процесуального кодексу України позивачу роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

Обставини справи: В квітні 2015 року Приватне акціонерне товариство "Київстар" (далі ПАТ "Київстар") звернулося до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОКОМ ОІЛ" (далі Товариство) про стягнення заборгованості в сумі 16 209 грн. 25 коп., яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору про надання телекомунікаційних послуг №1-7/14 від 08.01.2014 року, з яких: 12 600,00 грн. основного боргу, 2 528,09 грн. інфляційних втрат, 189,51 грн. три відсотки річних та 891,65 грн. пені.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 21 квітня 2015 року порушено провадження у справі, розгляд якої призначено на 12 травня 2015 року.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв'язку з неявкою відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце її слухання. Відповідач в жодне судове засідання не з'явився, відзиву на позов та витребуваних судом документів не надав.

Оскільки відповідачу надавалось достатньо часу для подання відзиву на позовну заяву, проте він не скористався правом наданим йому ГПК, суд на підставі вимог статті 75 ГПК України дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними в ній матеріалами без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 2 червня 2015 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з Товариства 17 920,86 грн. з яких: 12 600,00 грн. основного боргу, 4 208,84 грн. інфляційних втрат, 262,60 грн. три відсотки річних та 849,42 грн. пені.

Дана заява приймається судом до розгляду.

У судовому засіданні 16.06.2015 року позивач підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та наполягав на їх задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2014 року між ПАТ "Київстар" (оператор) та Товариством (абонент) було укладено договір про надання телекомунікаційних послуг №1-7/14 (далі Договір, а.с. 10), відповідно до умов якого оператор зобов'язався надавати абоненту телекомунікаційні послуги, що вказані у замовленнях, а абонент зобов'язується їх оплачувати у порядку визначеному договором та Умовами надання телекомунікаційних послуг ПАТ "Київстар", затверджених оператором та опублікованих на офіційному інтернет-сайті оператора.

Договір підписаний повноважними представниками та скріплений відбиткам печаток замовника та виконавця.

Відповідно до п.4 Договору оплата послуг здійснюється на умовах наступної оплати до 20 числа місяця наступного за розрахунковим періодом. Розрахунковим періодом за Договором є місяць (з 1-го по останнє число календарного місяця). Інформацію про належну до оплати суму абонент отримує у рахунку на оплату, що надсилається абоненту оператором до 10 числа місяця наступного за розрахунковим періодом за адресою, що вказана у відповідному замовленні. У разі, якщо абонент не отримує рахунок на оплату до 15 числа місяця наступного за розрахунковим періодом, інформацію про належну до сплати суму він може отримати за допомогою системи самообслуговування та, у разі потреби, отримати у найближчому центрі обслуговування абонентів рахунок на оплату.

Згідно п.6 Договору він набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє протягом чотирьох років. Строк дії договору кожного разу продовжується на 1 рік за умови, якщо до закінчення строку дії договору жодна із сторін не направить іншій стороні повідомлення у письмовій формі про припинення договору.

14.01.2014 року повноважними представниками абонента та оператора підписано замовлення №1 до Договору (а.с. 11), за умовами якого абоненту надається послуга доступу до мережі Інтернет вартістю 2 520,00 грн. з ПДВ за місяць. Вказаним замовленням сторонами також погоджено спосіб розрахунків, а саме 100% післяоплата.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору та замовлення №1 до Договору, оператором (позивач) протягом квітня - серпня 2014 року були надані, а абонентом (відповідач) прийняті визначені Договором та замовленням телекомунікаційні послуги на загальну суму 12 600,00 грн., що підтверджується рахунками-фактурами (а.с. 19-23).

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором, також свідчить відсутність з боку відповідача будь-яких письмових повідомлень чи претензій стосовно порушення ПАТ "Київстар" умов даної угоди.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що Товариство порушило взяті на себе договірні зобов'язання щодо встановлених строків та порядку оплати за надані послуги, заборгувавши позивачу 12 600,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли договірні відносини надання і споживання послуг, що регламентовані главою 63 ЦК України.

У відповідності із ст. 173 ГК України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Згідно зі ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог п.5 ст.33 Закону України "Про телекомунікації" та п.36 Постанови Кабінету Міністрів України №295 від 11.04.2012 року "Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг" споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг у разі його укладення.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Доказів сплати боргу в сумі 12 600,00 грн. відповідач суду не надав, вимог позивача належними та допустимими доказами не спростував.

З огляду на зазначене вбачається, що вимога позивача про стягнення з відповідача вищезазначеної суми заборгованості стверджується матеріалами справи і підлягає задоволенню.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань відповідачем, позивач (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) на підставі ч.2 ст.36 ЗУ "Про телекомунікації" та ч.2 ст. 625 ЦК України нарахував 4 208,84 грн. інфляційних втрат, 262,60 грн. три відсотки річних та 849,42 грн. пені (розрахунок а.с. 37-40).

Відповідності до ч. 2 ст. 36 Закону України від 18.11.2003 р. "Про телекомунікації", у разі затримки плати за надані оператором, провайдером телекомунікаційні послуги споживачі сплачують пеню, яка обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідно до ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно із ч. 4 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплатити неустойку.

Частинами 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Враховуючи, що згідно ст. 526, ст.530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк, відповідачем дані строки порушені, в зв'язку з чим він повинен нести відповідальність, передбачену законом, у вигляді сплати пені.

За умовами ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наявний в матеріалах справи розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат наданий позивачем, перевірено судом та визнано вірним, а тому позовні вимоги про стягнення 4 208,84 грн. інфляційних втрат, 262,60 грн. трьох відсотків річних та 849,42 грн. пені є обґрунтованими та підлягають до задоволення в вищезазначених розмірах.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "Київстар" до Товариства є обґрунтованими, стверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі з покладенням на відповідача на підставі частини 1 статті 49 ГПК України витрат по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОКОМ ОІЛ" (34240, вул. Леніна, 22/2, смт. Томашгород, Рокитнівський район, Рівненська область, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Київстар" (03110, Червонозоряний просп., 51, м. Київ, ) 12 600 (дванадцять тисяч шістсот) грн. 00 коп. основного боргу, 4 208 (чотири тисячі двісті вісім) грн. 84 коп. інфляційних втрат, 262 (двісті шістдесят дві) грн. 60 коп. три відсотки річних, 849 (вісімсот сорок дев'ять) грн. 42 коп. пені та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено "18" червня 2015 року.

Суддя Пашкевич І.О.