РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015Справа №910/13160/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю " Нові продукти "
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Продукт-Інвест Плюс"
простягнення 251 423,86 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Аксаітова М.Ю. - представник за довіреністю від 01.06.15;
від відповідачівКучеренко С.С. - представник за довіреністю від 01.04.15

В судовому засіданні 17.06.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Нові продукти» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт-Інвест Плюс» про стягнення 251 423,86 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 01.07.2011 між сторонами було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 01/07/ПІП, відповідно до якого позивач передав, а відповідач отримав у строкове платне користування частину нежитлового приміщення площею 25,0 кв.м., що знаходиться в будинку № 3 на площі Спортивній в м. Києві. За доводами позивача, відповідач в порушення умов договору невчасно та не у повному обсязі сплачує орендні платежі, в результаті чого утворився борг з орендної плати та комунальних платежів в розмірі 251423,86 грн. за період з 01.07.11 по 28.02.15.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.05.2015 порушено провадження у справі № 910/13160/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 17.06.2015.

У судове засідання 17.06.2015 з'явились представники сторін, представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду, позовні вимоги підтримав, представник відповідача підтримав подану через канцелярію суду заяву про визнання позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 липня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Нові продукти» (надалі - орендодавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Продукт-Інвест Плюс» (надалі - орендар, відповідач) було укладено договір оренди нежитлових приміщень № 01/07/ПІП (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування (оренду) частину нежитлового приміщення загальною площею 25,0 кв.м., що знаходиться в м. Києві, за адресою: Спортивна площа,3.

Відповідно до п. 2.1. договору нерухоме майно передається орендарю для використання у господарській діяльності.

Згідно з п.2.4 договору майно вважається переданим орендарю в користування з моменту підписання акта прийому-передачі уповноваженими представниками сторін.

За користування майном, що передається в оренду, орендар сплачує орендну плату, яка складає 225,00 грн. за 1 кв.м. на місяць. Оплата здійснюється орендарем не пізніше 15 числа місяця наступного за розрахунковим. Нарахування орендної плати починається з дати підписання обома сторонами акта прийому-передачі майна (додаток №1). Датою припинення нарахування плати за оренду вважається дата припинення дії договору або його дострокового розірвання (п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору).

Відповідно до п.5.1, 5.3 договору повернення орендодавцю майна здійснюється на підставі акту повернення майна з оренди, який сторони підписують у встановлені цим договором терміни, майно вважається повернутим орендодавцю з моменту підписання сторонами двостороннього акту прийому-передачі.

Пунктом 9.1 договору встановлено, що його укладено з 01.07.11 по 31.05.14.

Відповідно до Угоди від 01.07.11 до договору оренди нежитлових приміщень сторони дійшли згоди, що орендар надає орендодавцю компенсацію оплачених орендодавцем послуг з експлуатації, обслуговування та утримання частини нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Київ, Спортивна площа,3. Компенсація за надані та спожиті послуги розраховується пропорційно співвідношенню займаної орендарем площі до загальної площі приміщень, які належать орендодавцю, що стосується кожного виду послуг з експлуатації, обслуговування та утримання приміщень. Розмір компенсації розраховується щомісячно, на підставі рахунків за фактично надані та спожиті послуги, або у інший термін, якщо це пов'язано з характером послуги. Компенсація наданих послуг здійснюється орендарем щомісячно, протягом 10 робочих днів з дати виставлення орендодавцем відповідного рахунку.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору оренди сторонами 01.07.2011 р. підписано та скріплено печатками акт прийому-передачі в оренду нерухомого майна до договору, за яким позивач передав, а відповідач прийняв у тимчасове володіння та користування частину нежитлового приміщення площею - 25,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 3 на площі Спортивній в м. Києві.

31.01.13 за актом прийому-передачі орендар повернув, а орендодавець прийняв з тимчасового користування частину нежитлового приміщення площею 16,0 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 3 на площі Спортивній в м. Києві.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.02.13 до договору оренди нежитлових приміщень № 01/07/ПІП сторони дійшли згоди встановити розмір орендної плати на рівні 4192,00 грн. з ПДВ на місяць.

Додатковою угодою № 2 від 31.05.14 до договору оренди нежитлових приміщень № 01/07/ПІП сторони продовжили строк дії договору до 31.12.15.

28.02.15 сторони уклали додаткову угоду № 3 до договору оренди нежитлових приміщень № 01/07/ПІП, відповідно до умов якої встановили строк дії договору оренди по 28.02.2015р. та того ж дня орендар повернув орендодавцю за Актом повернення № 3 частину нежитлового приміщення площею 9 кв.м., що знаходиться в будинку під номером 3 на площі Спортивній в м. Києві.

За доводами позивача, відповідач в порушення умов договору невчасно та не у повному обсязі сплачує орендні платежі та компенсує витрати орендодавця за спожиті комунальні послуги, в результаті чого утворився борг у розмірі 211675,00 грн з орендної плати та 39748,86 грн. з компенсації за спожиті комунальні послуги.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов'язання по сплаті орендних платежів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Частиною 1 ст. 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Матеріалами справи (акти приймання-передачі в оренду та повернення з оренди нерухомого майна, акт звіряння взаєморозрахунків сторін, лист відповідача від 07.04.15) підтверджується факт передачі нерухомого майна в оренду, користування ним відповідачем у спірний період та існування за відповідачем станом на момент звернення позивача до суду заборгованості зі сплати орендної плати та витрат орендодавця за спожиті комунальні послуги розмірі 251423,86 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п.п. 3.2 договору оренди строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті орендних та комунальних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Згідно із ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони. Це стосується відповідача, який мав довести суду, що він зобов'язання за договором суборенди виконав своєчасно та в повному обсязі, відповідно до їх умов. Відповідач факт наявності боргу не заперечував, позовні вимоги визнав.

За таких обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті орендних та комунальних платежів у розмірі 251423,86 грн є правомірними та обґрунтованими.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, вимоги позивача обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Продукт-Інвест Плюс» (01601, м. Київ, Спортивна площа , буд. 3; ідентифікаційний код 31925236) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові продукти» (01033, м. Київ, Спортивна площа, буд. 3; ідентифікаційний код 33234957) заборгованість з орендної плати та комунальних платежів у розмірі 251 423 (двісті п'ятдесят одна тисяча чотириста двадцять три) грн 86 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 5028 (п'ять тисяч двадцять вісім) грн 48 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.06.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.