ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2015 р. Справа№ 914/1307/15

Суддя О.Запотічняк при секретарі М.Драгус розглянула справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ,

до відповідача: Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго", м.Львів,

про: стягнення 32 820 562,96 грн.

За участю представників:

Від позивача: Станішевський І.С. - представник;

Від відповідача: Негря Г.Ю. -представник;

Представникам роз'яснено права та обов'язки згідно ст.ст. 20, 22 ГПК України.

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося у Господарський суд Львівської області з позовом до Львівського міського комунального підприємства "Львівтеплоенерго" про: стягнення 32 820 562,96 грн.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що за умовами договору купівлі-продажу природного газу від 16 липня 2012року №07/12-455-БО протягом серпня-грудня 2012 року він поставив відповідачу природний газ на загальну суму 105 304 448,64 грн. За умовами договору відповідач повинен був здійснювати оплату за газ шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Однак відповідач в порушення умов договору не здійснив повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ. Станом на 13.01.2015р. відповідач з порушенням встановленого строку сплатив 88 113 072,52 грн. за переданий газ. Залишок боргу відповідача становить 17191376,12 грн.

За неналежне виконання договірних зобов'язань, відповідачу нараховано 3 460 091,69 грн. пені, 2 393404,48 грн. 3% річних та 9 725 244,83 грн. збитків внаслідок інфляції.

Обставини справи: Розглянувши подані матеріали суд визнав їх достатніми для прийняття заяви до розгляду і ухвалою від 23.04.2015 року порушив провадження у справі та призначив судове засідання на 19.05.2015року.

В судове засідання 19.05.2015 року сторони не забезпечили явки уповноважених представників. Позивач причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, вимог ухвали суду від 23.04.2015р. не виконав. Відповідач подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку уповноваженого представника.

Враховуючи неявку представників сторін в судове засідання, невиконання сторонами вимог ухвали від 23.04.2015р., суд відклав розгляд справи на 27.05.2015р.

В судове засідання 27.05.2015р. з'явився представник позивача, однак не зміг пояснити суду порядку проведення розрахунків штрафних санкцій.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки ним здійснено часткову оплату суми боргу та відповідачу потрібен час для проведення контррозрахунку суми боргу.

Суд відклав розгляд справи на 09.06.2015р. та зобов'язав позивача обґрунтувати письмово з якого числа місяця 14 чи 15 слід починати розрахунок штрафних санкцій та провести перерахунок штрафних санкцій.

В судове засідання 09.06.2015р. з'явилися представники сторін, надали пояснення по суті предмету спору.

Представник позивача пояснив, що за умовами договору купівлі-продажу природного газу від 16 липня 2012року №07/12-455-БО протягом серпня-грудня 2012 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 105 304 448,64 грн. За умовами договору відповідач повинен був здійснювати оплату за газ шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Однак відповідач в порушення умов договору не здійснив повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ. Станом на 13.01.2015р. відповідач з порушенням встановленого строку сплатив 88 113 072,52 грн. за переданий газ. Залишок боргу відповідача становить 17191376,12 грн.

За неналежне виконання договірних зобов'язань, відповідачу нараховано 3503307,39 грн. пені, 2400634,62 грн. 3% річних та 9725244,83 грн. збитків внаслідок інфляції.

Представник відповідача не заперечив факту існування заборгованості, однак зазначив, що станом на 05.06.2015р. ЛМКП "Львівтеплоенерго" погашено частину заборгованості в сумі 4 653 074,63 грн., що підтвердив копіями платіжних доручень. Також звернув увагу суду на те, що позивачем невірно визначено періоди нарахування пені та 3% річних, зокрема не враховано те, що 13.10.2012р. є суботою а 13.01.2013р. є неділею, а відтак саме 15.10.2012р. та 14.01.2013р. є кінцевим терміном для здійснення оплати відповідачем, а нарахування пені та 3% річних не здійснюється на день фактичної сплати частини боргу.

Просив суд відмовити у стягненні 4 653 074,63 грн. основного боргу, 68 108,88 грн. пені та 12 208,73 грн. 3% річних, зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення та розстрочити виконання рішення суду на 5 років із сплатою заборгованості рівними частинами.

Представник позивача заявив усне клопотання про оголошення перерви в судовому засіданні для надання можливості перевірити факт часткового погашення боргу та надати пояснення щодо зауважень відповідача в частині нарахування пені та 3% річних.

В судовому засіданні 09.06.2015р. оголошувалась перерва до 16.06.2015р.

В судове засідання 16.06.2015р. з'явились представники сторін. Представник позивача надав суду уточнений розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат здійснений з врахуванням зауважень відповідача та просив суд стягнути з відповідача 17 191 376,12 грн. основного боргу, 3 460 091,69 грн. пені, 2 393404,48 грн. 3% річних та 9725244,83 грн. збитків внаслідок інфляції. Також представник позивача пояснив, що в окремих місяцях обсяги поставленого газу хоч і перевищували планові обсяги передбачені договором, однак поставки були здійснені у відповідності до умов договору на підставі заявок відповідача.

Представник відповідача надала суду оригінали платіжних доручень в підтвердження факту погашення заборгованості в сумі 4 653 074,63 грн.

Пояснила, що умовами договору передбачено планові обсяги газу який повинен був поставлятися з можливим відхиленням + 5%. Весь поставлений позивачем газ дійсно був спожитий відповідачем, однак обсяги спожитого газу поставленого позивачем поза плановими обсягами передбаченими договором з врахуванням 5% відхилення, є позадоговірною поставкою. Вимоги в порядку ст.530 ЦК України на оплату газу поставленого поза умовами договору, від позивача на адресу відповідача не надходило.

В судовому засіданні оголошувалась перерва до 17.06.2015р.

В судове засідання 17.06.2015р. з'явилися представники сторін. Представник позивача подав письмові заперечення на відзив відповідача, в яких заперечив щодо зменшення розміру пені та розстрочення виконання рішення суду. Ствердив, що вся поставка газу відбулась на підставі договору, вважає, що відповідач зобов'язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною встановленою для товару прийнятого відповідно до договору.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

16 липня 2012 року між Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець) та Львівським міським комунальним підприємством "Львівтеплоенерго" (покупець) було укладено договір купівлі-продажу природного газу №07/12-455-БО.

За умовами даного договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю у 2012 році природний газ, поставити покупцеві імпортований природний газ ввезений на митну територію України ПАТ НАК «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, та/або природний газ, видобутий на території України підприємствами, які не підпадають під дію статті 10 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу», а покупець зобов'язався прийняти і оплатити природний газ на умовах договору.

Відповідно до п.1.2 договору, газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Згідно із п. 2.1 договору, сторони погодили, що продавець передає покупцеві з 01.08.2012р. по 31.12.2012р. газ обсягом до 15 470,000 тис.куб.м., у тому числі по місяцях кварталів (тис.куб.м.):

Серпень - 410,000;

Вересень - 410,000;

Жовтень - 2 650,000;

Листопад - 5 500,000;

Грудень - 6 500,000.

За умовами договору допускається відхилення місячного обсягу переданого газу в розмірі + 5%, від узгодженого сторонами згідно п. 2.1 договору планового обсягу продажу газу без коригування планового обсягу (п. 2.1.2 договору).

Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.1 ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору купівлі-продажу природного газу від 16 липня 2012року №07/12-455-БО протягом серпня-грудня 2012 року позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 105 304 448,64 грн., що підтверджується Актами приймання-передачі природного газу (а.с. 21-26).

Дослідивши умови договору в частині планових обсягів газу який мав поставлятися, а також враховуючи обсяги фактично поставленого газу відображені в актах приймання-передачі природного газу, суд встановив, що в окремих місяцях позивачем було значно перевищено передбачені договором планові обсяги газу, зокрема:

МісяцьПланові обсяги згідно п. 2.1 договору (тис.куб.м.)Обсяги газу з врахуванням відхилення + 5% передбаченого п. 2.1.2 договору (тис.куб.м.)Обсяги фактично поставленого газу(тис.куб.м.)Обсяги газу поставленого поза плановими обсягами передбаченими умовами договору
Серпень410,000430,500237,074 -
Вересень410,000430,500940,510510,010
Жовтень2 650,0002 782,5002 777,778 -
Листопад5 500,0005 775,0007 525,4261 750,426
Грудень 6 500,0006 825,00011 108,3184 283,318
З наведеного вбачається, що позивачем у вересні, листопаді та грудні 2012 року було здійснено позадоговірну поставку газу в обсязі 6 543 754 м3 .

Відповідно до п. 5.2 договору, ціна газу за 1000 куб.м газу становить 3 509,00 грн. без урахування податку на додану вартість, збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу. Збір у вигляді цільової надбавки становить 2%, а податок на додану вартість 20%

Як вбачається з актів приймання-передачі природного газу за період з серпня по грудень 2012 року, ціна газу за 1000 куб. м. з урахуванням цільової надбавки 2% однак без ПДВ становила 3 884,78 грн. З врахуванням 20% ПДВ ціна газу за 1000 куб. м. становила 4 661,74 грн.

Таким чином вартість газу поставленого позивачем поза умовами договору становила 30 505 201,48 грн.

Беручи до уваги максимальні обсяги газу які позивач міг поставити відповідачу протягом серпня-грудня 2012р. в межах договору купівлі-продажу природного газу від 16 липня 2012року №07/12-455-БО, а також враховуючи фактичні обсяги поставленого газу, суд прийшов до висновку, що за умовами договору позивачем було поставлено наступні обсяги газу:

МісяцьПланові обсяги згідно п. 2.1 договору (тис.куб.м.)Вартість газу поставленого за умовами договору (грн.)
Серпень237,0741 105 176,39
Вересень430,5002 006 879,07
Жовтень2 777,77812 949 267,70
Листопад5 775,00026 921 548,50
Грудень 6 825,00031 816 375,50
Всього: 74 799 247,16 грн.
Таким чином, вартість газу поставленого позивачем протягом серпня-грудня 2012р. в межах договору купівлі-продажу природного газу від 16 липня 2012року №07/12-455-БО становить 74 799 247,16 грн.

За умовами договору відповідач повинен був здійснювати оплату за газ шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу (п. 6.1 договору).

У позовній заяві позивач стверджує, що відповідач в порушення умов договору не здійснив повної та своєчасної оплати за спожитий природний газ. Станом на 13.01.2015р. відповідач з порушенням встановленого строку сплатив 88 113 072,52 грн. за переданий газ.

Таким чином до моменту подання позову до суду, відповідачем було перераховано позивачу кошти в сумі 88 113 072,52 грн.

Отже з наведеного вище випливає, що вартість газу отриманого відповідачем в межах договору від 16 липня 2012року №07/12-455-БО, станом на дату подання позову до суду була оплачена ним в повному обсязі.

Щодо оплати відповідачем решти поставленого позивачем газу, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у вересні, листопаді та грудні 2012 року позивачем було здійснено позадоговірну поставку газу в обсязі 6 543 754 м3 . Відповідач в поясненнях наданих в судовому засіданні не заперечив факту отримання даних обсягів газу, проте вважає що дані поставки газу не охоплені умовами договору від 16 липня 2012року №07/12-455-БО. Вважає, що оскільки від позивача не надходило вимоги в порядку ст. 530 ЦК України, у відповідача не настав строк оплати даного газу.

Суд звертає увагу відповідача на те, що згідно ч.2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В той же час, статтею 692 ЦК України, яка є спеціальною нормою що регулює відносини купівлі-продажу, передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Вищий Господарський суд України в Оглядовому листі від 29.04.2013р. № 01-06/767/2013р. «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначає, що строк виконання грошового зобов'язання, що випливає з правовідносин купівлі-продажу та поставки, встановлений спеціальною нормою статті 692 ЦК України, та не може ставитися в залежність від звернення кредитора до боржника з вимогою в порядку частини другої статті 530 ЦК України.

Таким чином, у відповідача виник обов'язок по оплаті природного газу отриманого поза умовами договору від 16 липня 2012року №07/12-455-БО, після його прийняття.

Приймання-передача газу переданого позивачем відповідачу, в тому числі і газу переданого поза умовами договору, була оформлена актами приймання передачі.

Як уже зазначалося судом, позадоговірна поставка газу мала місце у вересні, листопаді та грудні 2012року.

Як вбачається з матеріалів справи, приймання-передачі газу у вересні 2012року оформлена двома актами:

- від 30.09.2012р. на 269 081 тис.куб.м

- від 26.11.2012р. на 671429 тис куб.м.

Судом було встановлено, що у вересні 2012р. об'єми газу поставленого позивачем поза умовами договору купівлі-продажу становлять 510 010 тис куб.м., а відтак обов'язок відповідача по оплаті даного газу настав 26.11.2012р., а не 14.10.2012р. як вважає позивач.

Приймання-передачі газу у листопаді 2012р. оформлена актом приймання-передачі від 30.11.2012р. Судом встановлено, що об'єм позадоговірної поставки газу у листопаді 2012р. становить 1 750,426 тис.куб.м. Обов'язок відповідача по оплаті даного газу настав 30.11.2012р..

Приймання передачу газу у грудні 2012р., оформлена актом від 31.12.2012р. Судом встановлено, що об'єм позадоговірної поставки газу у грудні 2012р. становить 4 283,318 тис.куб.м. Обов'язок відповідача по оплаті даного газу настав 31.12.2012р.

Таким чином, враховуючи загальну вартість поставленого позивачем газу в сумі 105 304 448,64 грн. а також проплати здійснені відповідачем до моменту подання позову до суду в сумі 88 113 072,52 грн., станом на дату подання позову до суду за відповідачем числилась заборгованість в сумі 17 191 376,12 грн.

Після подання позову до суду відповідачем було додатково погашено основну заборгованість в сумі 4 653 074,63 грн., що підтверджується платіжними дорученнями.

Відповідно до п.1.1 ч.1 ст.80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведене, беручи до уваги, що після подання позову до суду відповідач погасив частину основного боргу, провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в сумі 4 653 074,63 грн. підлягає припиненню.

Щодо решти основної заборгованості в сумі 12 538 301,49 грн. то вона підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована, тому підлягає до задоволення.

Окрім основної заборгованості позивач просить суд стягнути з відповідача 3 460 091,69 грн. пені, 2 393404,48 грн. 3% річних та 9725244,83 грн. збитків внаслідок інфляції.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із положеннями ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України: боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо

Відповідно до п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі порушення покупцем умов п. 6.1 догвоору, він у безспірному порядку зобовязується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Судом здійснено перевірку правильності нарахування позивачем пені, інфляційних втрат і 3 % річних та встановлено, що нарахування позивачем пені на вартість несвоєчасно оплаченого відповідачем газу, який було поставлено поза межами умов договору купівлі-продажу, є безпідставною так як відповідальність у вигляді пені передбачена договором і застосовується виключно до умов поставки здійсненої в межаах договору.

Окрім того, позивач нараховуючи пеню на заборгованість яка виникла у зв'язку з неоплатою відповідачем природного газу поставленого у грудні 2012р., вийшов за межі шестимісячного строку передбаченого ст. 232 ГК України. Так позивачем нараховано пеню за період з 14.01.2013 по 13.01.2015р.

Відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Вищий господарський суд Львівської області у поставі від 17.12.13 №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначає, що приписом частини шостої статті 232 ГК України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Також, як встановлено судом, обов'язок відповідача по оплаті природного газу в обємі 510 010 тис.куб.м. поставленого у вересні 2012р., настав 26.11.2012р.

Як вбачається з розрахунку позивача, весь природній газ отриманий відповідачем у вересні 2012року був оплачений ним 19.11.2012р., а відтак нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на дану вартість газу поставленого у вересні 2012р. поза умовами договору є безпідставною.

Судом проведено перерахунок пені та 3% річних на суму боргу, яка виникла у зв'язку з несвоєчасною оплатою газу отриманого у вересні 2012р. згідно умов договору від 16 липня 2012року №07/12-455-БО. Зокрема як встановлено судом, у вересні 2012р. за умовами договору відповідачем отримано природний газ в обсязі 430,500 тис.куб.м на загальну суму 2 006 879,07 грн. Згідно розрахунку позивача, станом на 26.10.2012р. позивачем було погашено борг в сумі 2 169 384,58 грн., тобто заборгованість в сумі 2 006 879,07 грн. була погашена в повному обсязі 26.10.2012р.

Також судом проведено перерахунок пені на суму боргу, яка виникла у зв'язку з несвоєчасною оплатою газу отриманого у листопаді 2012р. згідно умов договору. Зокрема як встановлено судом, у листопаді 2012р. за умовами договору відповідачем отримано природний газ в обсязі 5775000 тис.куб.м на загальну суму 26 921 548,50 грн.

Також судом проведено перерахунок пені на суму боргу, яка виникла у зв'язку з несвоєчасною оплатою газу отриманого у грудні 2012р. згідно умов договору. Зокрема як встановлено судом, у грудні 2012р. за умовами договору відповідачем отримано природний газ в обсязі 6 825 000 тис.куб.м на загальну суму 31 816 375,50 грн.

Провівши перерахунок суд встановив, що до стягнення підлягають:

- пеня в сумі 1 864 127,95 грн.;

- 3% річних в сумі 2 387 444,54 грн.;

- Інфляційні втрати в сумі 9 725 244,83 грн.

Відповідач у відзиві на позовну заяву просить суд зменшити розмір пені та розстрочити виконання рішення суду на 5 років зі сплатою заборгованості рівними частинами, мотивуючи це тим, що підприємство належить до комунальної власності, перебуває у важкому фінансовому становищі, пов'язаному із збитковістю та економічною нерентабельністю затвердженого тарифу та несвоєчасністю розрахунку споживачів за послуги з опалення та гарячого водопостачання.

Представник відповідача заперечив проти зменшення розміру пені.

Відповідно до ст. 83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.5 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вищий Господарський суд України в оглядовому листі від 29.04.2013р. № 01-06/767/2013р. «Про деякі питання практики застосування господарськими судами законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначає, що За наявності підстав, передбачених частиною третьою статті 551 ЦК України, частиною першою статті 233 ГК України, розмір пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, може бути зменшений за рішенням господарського суду.

Відповідно до довідки з ЄДРПОУ, відповідач за організаційно-правловою формою є комунальним підприємством. Згідно статуту ЛМКП «Львівтеплоенерго», основними напрямками діяльності підприємства є вироблення, транспортування і постачання теплової енергії. Підприємство діє за принципом самоокупності.

Як встановлено судом, заборгованість яка виникла у зв'язку з несвоєчасною оплатою за газ поставлений в межах договору купівлі-продажу природного газу від 16 липня 2012року №07/12-455-БО в сумі 74 799 247,16 грн. була погашена відповідачем ще до моменту подання позову до суду.

Як позивачем так і відповідачем надано суду звіти про фінансові результати діяльності підприємств, з яких вбачається що діяльність обох підприємств є збитковою.

За таких обставин, враховуючи, що при нарахуванні пені позивач визначаючи період заборгованості не врахував ту обставини, що у випадках коли останній день строку припадає на вихідний, святковий або неробочий день, то останнім днем строку є перший за ним робочий день, заборгованість по договору на яку нарахована пеня є погашена в повному обсязі, несвоєчасність виконання відповідачем договірних зобов'язань зумовлена збитковістю та економічною нерентабельністю затвердженого тарифу та несвоєчасністю розрахунку споживачів за послуги з опалення та гарячого водопостачання, беручи до уваги збитковість господарської діяльності обох сторін, суд прийшов до висновку, що розмір пені яка підлягає до стягнення слід зменшити на 5%.

Таким чином до стягнення підлягає пеня в сумі 1 770 921,55 грн.

Щодо клопотання відповідача про розстрочення виконання рішення суду, то воно не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст.121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Відповідно до п. 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи позицію Пленуму Верховного Суду України та Пленуму Вищого господарського суду України, суд прийшов до висновку, що розстрочення виконання рішення суду є можливим тільки у виняткових випадках та за наявності обставин особливого характеру (наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Таким чином, відповідачем не доведено наявності обставин виняткового характеру, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, а відтак в задоволенні клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду слід відмовити.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково в сумі 26 421 912,41 грн. з яких: основний борг - 12 538 301,49 грн., пеня - 1770921,55 грн., 3% річних - 2 387 444,54 грн., Інфляційні втрати - 9 725 244,83 грн.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 ГПК України суд покладає на винну сторону відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 59039,96 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 551, 610, 612, 625,692 ЦК України, ст.ст 193,232,233 ГК України, ст. ст.28, 33, 35 ,43, 44, 48, 49, 80, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задоволити частково.

2. Стягнути з Львівського комунального підприємства "ЗЛьвівтеплоенерго" (79040, м.Львів, вул. Данила апостола,1, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького,6, ) - основний борг - 12 538 301,49 грн., пеню - 1 770 921,55 грн., 3% річних - 2 387 444,54 грн., Інфляційні втрати - 9 725 244,83 грн. та судовий збір - 59 039,96 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати згідно ст.116 ГПК України.

5. Рішення суду може бути оскаржено згідно ст.ст. 91-95 ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.06.2015р.

Суддя Запотічняк О.Д.