ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09 червня 2015 р. Справа № 918/321/15

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого - судді Торчинюка В.Г., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК - Україна"

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудторг"

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія"

про стягнення в сумі 898 369 грн. 05 коп.

В засіданні приймали участь:

від позивача: не з'явився;

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "ВПК - Україна" звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудторг" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія", в якій просив суд стягнути заборгованість в сумі 899 159 грн. 87 коп., з якої 814 046 грн. 90 коп. основна сума боргу, 50 359 грн. 70 коп. пеня, 3 282 грн. 04 коп. три процента річних та 31 471 грн. 23 коп. інфляційні втрати.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 1 квітня 2015 року порушено провадження по справі № 918/321/15, розгляд якої призначено на 14 квітня 2015 року.

14 квітня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання в додатках до якого долучив до матеріалів справи частину документів, які витребовувалися ухвалою суду від 1 квітня 2015 року.

14 квітня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача 2 подав клопотання в додатках до якого долучив до матеріалів справи частину документів, які витребовувалися ухвалою суду від 1 квітня 2015 року.

Ухвалою суду від 14 квітня 2015 року відкладено розгляд справи на 12 травня 2015 року.

12 травня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник відповідача 1 подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд в позові відмовити повністю.

Ухвалою суду від 12 травня 2015 року відкладено розгляд справи на 26 травня 2015 року.

26 травня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання, в додатках до якого долучив частину документів які витребовувалися ухвалою суду від 12 травня 2015 року.

26 травня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання, в якому просив суд продовжити строк розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою суду від 26 травня 2015 року продовжено строк розгляду спору по справі № 918/321/15 на 15 днів та відкладено розгляд справи на 9 червня 2015 року.

8 червня 2015 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду уповноважений представник позивача подав клопотання про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого просив суд стягнути з відповідача 1 на користь позивача 813 046 грн. 90 коп. основної суми боргу, 49 668 грн. 56 коп. пені, 3 228 грн. 49 коп. три процента річних та 31 425 грн. 10 коп. інфляційних втрат, також стягнути солідарно з відповідача 1 та відповідача 2 на користь позивача 1 000 грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 17 983 грн. 21 коп.

Вищезазначене клопотання позивача про зменшення розміру позовних вимог прийняте судом до розгляду.

Частиною 4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Враховуючи те, що клопотання про зменшення розміру позовних вимог прийняте судом до розгляду і воно подана в передбачений ГПК України порядок та спосіб, відтак має місце нова ціна позову 898 369 грн. 05 коп.

Позивач, відповідач 1 та відповідач 2 не забезпечили явку уповноважених представників у судове засідання 9 червня 2015 року, хоча про дату, місце та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що по справі уже було продовжено строк розгляду спору на 15 днів, суд визнав достатніми наявні в матеріалах справи докази для прийняття рішення та в порядку статті 75 ГПК України розглядає справу за наявними в ній матеріалами. Відтак, суд

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВПК - Україна" (надалі - ТОВ "ВПК - Україна", постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Фудторг" (надалі - ТОВ "Фудторг", покупець) було укладено договір поставки товарів № 51 (надалі - договір, а.с. 10 - 15).

Також, 28 грудня 2012 року між постачальником та покупцем було підписано протокол узгодження розбіжностей до договору поставки товарів від 28 грудня 2012 року № 51 (а.с. 16 - 23), яким ТОВ "ВПК - Україна" та ТОВ "Фудторг" погодили, що з моменту підписання зазначеного протоколу, при виконанні своїх зобов'язань по договору, сторони керуються узгодженою в даному протоколі редакцією.

Відповідно до пункту 1.1 договору постачальник передає, а покупець приймає й оплачує на умовах і в порядку, визначеному даним договором, продукти харчування та/або алкогольні напої, що поставляються (надалі - товар), в асортименті, кількості та за цінами, зазначеними у накладних, що свідчать про приймання-передачу товару від постачальника до покупця і які є невід'ємною частиною даного договору.

Згідно пункту 4.1 договору загальна сума договору визначається згідно з накладними, що свідчить про прийом-передачу товару від постачальника-покупцю.

Форма оплати безготівкова, покупець зобов'язаний здійснювати оплату за поставлений товар у платіжні (банківські) дні покупця (по вівторках та/або четвергах), які настануть після спливу 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту отримання товару. При цьому якщо вівторок та/або четвер припадає на неробочий (небанківський) день, платіж переноситься на вівторок та/або четвер, що є найближчим робочим (банківським) днем (пункти 4.2 та 4.3 договору).

У відповідності з пунктом 5.1 договору постачальник зобов'язується забезпечити в повному обсязі й у погоджений термін відповідно до наданих заявок відвантаження товару покупцю.

Пунктом 6.1. договору визначено, що покупець зобов'язується прийняти товар і оплатити його на умовах даного договору.

Вказаний договір підписаний уповноваженим представником постачальника та покупця, а також скріплений печатками зазначених суб'єктів господарювання.

Статтею 204 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору поставки товарів від 28 грудня 2012 року № 51, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Судом встановлено, що на виконання умов договору у період з 15 жовтня 2014 року по 25 грудня 2014 року ТОВ "ВПК - Україна" було поставлено та передано згідно видаткових-накладних для ТОВ "Фудторг" товар, на загальну суму 814 046 грн. 90 коп., копії зазначених накладних містять в матеріалах справи (а.с. 24 - 90).

Зазначені товаророзпорядчі документи були підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками даних юридичних осіб.

Також, у судовому засіданні 12 травня 2015 року, уповноважений представник покупця підтвердив факт отримання товару від постачальника згідно вищезазначених видаткових-накладних.

Про належне виконання позивачем своїх зобов'язань за договором поставки від 28 грудня 2012 року № 51, також свідчить відсутність в матеріалах справи претензій та повідомлень про порушення постачальником умов договору.

Проте, в порушення умов договору та чинного законодавства України відповідачем зазначені вище поставки не були оплачені у строки передбачені пунктом 4.3 договору.

Відтак станом на 1 квітня 2015 року заборгованість ТОВ "Фудторг" перед ТОВ "ВПК - Україна" становить 814 046 грн. 90 коп.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно пункту 1, 2 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до положень частини 1 та частини 2 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за договором поставки від 28 грудня 2012 року № 51 у розмірі 814 046 грн. 90 коп. підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і останній на момент прийняття рішення не надав документи, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимог ТОВ "ВПК - Україна" до ТОВ "Фудторг" в частині стягнення з ТОВ "Фудторг" 813 046 грн. 90 коп. суми основного боргу, у зв'язку з чим даний позов у цій частині підлягає задоволенню.

Щодо посилань відповідача на те, що постачальник не виконав умови пункту 2.10 договору, суд зазначає наступне, відповідно до пункту 2.10 договору постачальник зобов'язується надати разом з кожною партією товару наступні документи: товарну (товарно-транспортну накладну); замовлення; санітарно-гігієнічний висновок; посвідчення якості товару; ветеринарне свідоцтво (на товари, що підлягають ветеринарному контролю); копію декларації виробника про оптову ціну на продовольчі товари; на товари, які підлягають сертифікації, постачальник надає належним чином оформлений сертифікат відповідності; інші документи на товар, надання яких передбачено чинним законодавством України; довіреність на представника постачальника або перевізника.

Судом встановлено, матеріали справи містять видаткові-накладні, копії специфікацій та реєстр виданих податкових накладних для покупця, окрім того уповноважений представник відповідача 1 підтвердив факт отримання товару, відтак товар було передано в кількості та асортименті зазначеному в видаткових-накладних.

Також, відповідачем 1 не надано суду жодних належних та допустимих доказів (копії претензій, вимог, листів тощо), які б свідчили про неналежне виконання постачальником взятих на себе зобов'язань згідно договору, зокрема поставки товару без документів передбачених пунктом 2.10 договору.

Відтак, суд критично ставить до посилань відповідача 1, щодо невиконання постачальником пункту 2.10 договору, так як вони спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

У зв'язку з неналежним виконанням покупцем своїх зобов'язань за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого йому товару, постачальник просив суд стягнути з ТОВ "Фудторг" 49 668 грн. 56 коп. пені, яка була нарахована за період з 17 грудня 2014 року по 24 березня 2015 року на основну суму боргу в розмірі 814 046 грн. 90 коп.

Відповідно до пункту 7.14 договору за несвоєчасну оплату отриманого товару, згідно умов даного договору, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок позивача, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, судом встановлено що він відповідає вищезазначеним приписам законодавства та положенням договору, однак зроблений арифметично не вірно.

Відповідно до перерахунку суду з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення пеня нарахована за період з 12 грудня 2014 року по 24 березня 2015 року на суму 814 046 грн. 90 коп. та становить 48 919 грн. 41 коп., тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Крім того, на підставі статті 625 ЦК України ТОВ "ВПК - України" просило суд стягнути з ТОВ "Фудторг" 3 228 грн. 49 коп. три процента річних та 31 425 грн. 10 коп. інфляційних, нарахованих на відповідні суми основного боргу з грудня 2012 року по березень 2015 року.

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що постачальник арифметично не вірно нарахував три процента річних.

Відповідно до перерахунку суду до стягнення з відповідача 1 на користь позивача підлягає 3 157 грн. 74 коп. три проценти річних, нарахованих за період з 12 грудня 2014 року по 24 березня 2015 року на суму основного боргу 814 046 грн. 90 коп.

Відтак, позов в частині стягнення трьох процентів річних підлягає частковому задоволенню на суму 3 157 грн. 74 коп., щодо інфляційних втрат, вони нараховані арифметично вірно, відповідають вимогам чинного законодавства, тому суд позов в цій частині задовольняє повністю на суму 31 425 грн. 10 коп.

Окрім того, позивач просив суд стягнути солідарно з ТОВ "Фудторг" та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" на користь ТОВ "ВПК - Україна" борг в сумі 1 000 грн. 00 коп.

Як свідчать матеріали справи 12 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" (надалі - ТОВ "Рівненська продуктова компанія, поручитель) та ТОВ "ВПК - Україна" (надалі - кредитор) було укладено договір поруки (надалі - договір поруки, а.с. 178 - 179), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання ТОВ "Фудторг" (надалі - боржник) своїх майнових зобов'язань, що виникли (виникнуть) між останнім та кредитором (пункт 1.1. договору).

Пунктом 2.1 договору поруки визначено, що підставою зобов'язання, забезпеченого порукою за цим договором, є майнові зобов'язання боржника по оплаті товарів, що поставляються кредитором боржнику згідно усної домовленості та/або видаткових накладних та/або договору поставки товарів від 28 грудня 2012 року № 51.

Відповідно до пункту 3.1 та 3.2 договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми в розмірі 1000 грн. 00 коп., поручитель не відповідає за відшкодування боржником збитків та за сплату ним неустойки, штрафу, пені, річних процентів та інфляції.

Поручитель зобов'язується виконати за боржника зобов'язання останнього перед кредитором на умовах, в порядку та в терміни, визначені в цьому договорі (пункт 4.1 договору поруки).

Вказаний договір підписаний уповноваженим представником поручителя та кредитора, а також скріплений печатками зазначених суб'єктів господарювання.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

На час розгляду справи доказів недійсності чи розірвання договору поруки від 28 грудня 2012 року № 51, зокрема відповідних судових рішень з цього приводу, господарському суду не надано.

Відповідно до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Оскільки заявлений до солідарного стягнення з ТОВ "Фудторг" та ТОВ "Рівненська продуктова компанія" розмір основної суми боргу відповідає зазначеним вище нормам законодавства, умовам договору, відтак позов в цій частині підлягає до задоволення.

У відповідності до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, судові витрати по справі покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На Товариство з обмеженою відповідальністю "Фудторг" покладаються судові витрати в розмірі 17 931 грн. 25 коп.

На Товариство з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" покладається судовий збір в сумі 19 грн. 74 коп.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32 - 34, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального Кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудторг" (49038, місто Дніпропетровськ, вулиця Ленінградська, будинок 27, ідентифікаційний код: 37133981) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК - Україна" (33009, Рівненська область, місто Рівне, провулок Робітничий, будинок 5, ідентифікаційний код: 37023086) 813 046 (вісімсот тринадцять тисяч сорок шість) грн. 90 коп. основного боргу, 48 919 (сорок вісім тисяч дев'ятсот дев'ятнадцять) грн. 41 коп. пені, 3 157 (три тисячі сто п'ятдесят сім) грн. 74 коп. три проценти річних, 31 425 (тридцять одну тисячу чотириста двадцять п'ять) грн. 10 коп. інфляційних втрат та 17 931 (сімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять один) грн. 25 коп. судового збору.

3. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудторг" (49038, місто Дніпропетровськ, вулиця Ленінградська, будинок 27, ідентифікаційний код: 37133981) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" (33009, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 112А, ідентифікаційний код 31383171) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК - Україна" (33009, Рівненська область, місто Рівне, провулок Робітничий, будинок 5, ідентифікаційний код: 37023086) 1 000 (одна тисяча) грн. 00 коп. основної суми боргу.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівненська продуктова компанія" (33009, Рівненська область, місто Рівне, вулиця Князя Володимира, будинок 112А, ідентифікаційний код 31383171) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВПК - Україна" (33009, Рівненська область, місто Рівне, провулок Робітничий, будинок 5, ідентифікаційний код: 37023086) 19 (дев'ятнадцять) грн. 74 коп. судового збору.

5. В частині стягнення 749 грн. 15 коп. пені та 70 грн. 75 коп. 3 процентів річних відмовити.

6. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено "12" червня 2015 року.

Суддя Торчинюк В.Г.