ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.06.15р. Справа № 904/9629/14

За позовом Дніпропетровського обласного центру зайнятості, м. Дніпропетровськ

до Державного закладу "Спеціалізована медико-санітарна частина № 6" Міністерства охорони здоров'я України, м. Дніпропетровськ

про стягнення заборгованості в сумі 24 751, 75 грн.

Суддя Мельниченко І.Ф.

Представники:

від позивача: Новицька Н.А., дов. № 12/11-57 від 06.01.15 р., представник;

від відповідача: Стрельнікова-Ляшко А.В., дов. № 644 від 20.04.15 р., представник.

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровський обласний центр зайнятості звернувся до господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 24 751, 75 грн., що складають суму збитків.

17.12.14 р. господарським судом Дніпропетровської області було розглянуто вказаний спір, за результатами якого було прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.01.15р. зазначене вище рішення залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.15 року скасовано рішення господарського суду від 17.12.14 р. та Постанову ДАГС від 26.01.15р. в повному обсязі, справу № 904/9629/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Розгляд зазначеної справи доручено судді Мельниченко І.Ф. у зв'язку з чим справа № 904/9629/14 прийнята до провадження та призначено судове засідання на 05.05.15р.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що надання медичних послуг відбулось на підставі Угоди № 161 від 23.12.13 р., укладеної між сторонами, без будь-яких порушень.

11.06.15 року в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення (ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

23.12.2013р. між Дніпропетровським обласним центром зайнятості (Замовник; позивач) та Державним закладом „Спеціалізована медико-санітарна частина №6" (виконавець) була укладена угода про надання медичних послуг №161, за умовами якої виконавець зобов'язався надавати медичний огляд працівників замовника відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996р. №1138 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров"я та вищих медичних закладах освіти".

Відповідно до п.4.1. угоди, з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.12.2013р., угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання сторонами та діє до 31.01.2014р.

Згідно ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 2.4. договору, сторони зобов'язані підписати акт здавання-приймання наданих послуг протягом 10 календарних днів з дня виконання послуг Виконавцем.

Виконуючи умови договору, позивач провів медичний огляд працівників позивача, вартість якого склала 24 751, 75 грн., що підтверджується копією акта виконаних робіт від 22.01.14 р. (том 1, а.с. 157).

За ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.3.1. угоди вартість договору складала 24 751,75грн.

Пунктом 3.2. угоди передбачено, що за надані послуги замовник перераховує виконавцю (або оплачує в касу) суму, зазначену в акті виконаних робіт або рахунку, який надається виконавцем.

Позивач на виконання умов угоди оплатив послуги з проведення медичного огляду в розмірі 24 751,75грн., що підтверджується платіжним дорученням №1430 від 24.12.2013р. (том 1, а.с.23).

Територіальним управлінням Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях було проведено перевірку ефективності використання коштів Фонду загальнообов"язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, виділених на утримання та забезпечення діяльності Дніпропетровського обласного центру зайнятості, результати якої відображені у відповідному акті за №21-10/07-23о від 25.09.2014р.

Даною перевіркою встановлено, що згідно акту виконаних робіт від 22.01.2014р. №б/н виконавцем надано послуги з медогляду працівників, вартість послуг за яким склала 24 751,75грн. Акт виконаних робіт підписано сторонами 22.01.2014р. Платіжним дорученням від 24.12.2013р. послуги з медогляду сплачені виконавцю у повному обсязі.

В період перевірки Центром надано додаток до договору "Тарифи на медичні послуги, пов'язані з проведенням профілактичних медичних оглядів", за підписом Зав. відділом профілактики Логвиненко І.Є., в якому в примітці зазначено "Послуги ультразвукового обстеження СМЧ №6 за безготівковий розрахунок не передбачено".

Між тим, проведення медичного огляду працівників установ (крім окремих професій) не включено до Переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.1996р. № 1138. Тобто, ці послуги повинні надаватись громадянам на безоплатній основі.

Таким чином, кошти в сумі 24 751,75грн. використані Центром з порушенням вимог постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996р. №1138 (а.с.19-22).

Позивач вважає, що, оскільки він сплатив відповідачу 24 751,75грн. за надані медичні послуги, які повинні надаватись працівникам установи (крім окремих професій) на безоплатній основі, це призвело до завданих йому збитків у розмірі 24 751,75грн., які просить стягнути з відповідача.

Заявлені вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України „Про охорону праці", роботодавець зобов'язаний за свої кошти забезпечити фінансування та організувати проведення попереднього (під час прийняття на роботу) і періодичних (протягом трудової діяльності) медичних оглядів працівників, зайнятих на важких роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Відповідно до п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996 р. № 1138 „Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти", попередні профілактичні медичні огляди при прийнятті на роботу та для отримання посвідчення водія транспортних засобів (крім випадків, коли медичні огляди проводяться за направленнями органів державної служби зайнятості), медичні огляди для отримання дозволу на право отримання та носіння зброї громадянами, а також відповідні періодичні профілактичні медичні огляди є платними послугами, які надаються згідно з функціональними повноваженнями державними і комунальними закладами охорони здоров'я.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров'я № 689 від 27.11.2008 р. „Про затвердження переліку закладів охорони здоров'я відповідно до наказу МОЗ України від 21.05.07. № 246", до переліку закладів охорони здоров'я, які уповноважені проводити обов'язкові медичні огляди працівників певних категорій відноситься, в тому числі, і Спеціалізована медико-санітарна частина № 6 (відповідач у даній справі).

Порядок проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затверджений наказом Міністерства охорони здоров'я України від 21.05.2007 р. № 246, визначає процедуру проведення попереднього та періодичних медичних оглядів працівників (далі - Порядок).

Згідно п. 4.1 зазначеного вище Порядку, лікувально-профілактичні заклади укладають договір з роботодавцем про проведення попереднього (періодичних) медичного огляду працівників, зайнятих на важках роботах, роботах із шкідливими чи небезпечними умовами праці або таких, де є потреба у професійному доборі, щорічного обов'язкового медичного огляду осіб віком до 21 року.

Відповідно до п. 2.16 Порядку, результати попереднього (періодичних) медичного огляду працівників і висновок Комісії про стан здоров'я заносяться до Картки працівника, який підлягає попередньому медичному огляду за формою, зазначеною у додатку 7, і до Медичної картки амбулаторного хворого.

Згідно п. 2.17 Порядку, за результатами періодичних медичних оглядів Комісія оформляє заключний акт.

Так, відповідно до угоди про надання медичних послуг №161, відповідач зобов'язався надати медичні послуги згідно постанови Кабінету Міністрів України від 17.09.1996р. №1138 "Про затвердження переліку платних послуг, які надаються в державних закладах охорони здоров'я та вищих медичних закладах освіти", а позивач, в свою чергу, зобов'язався оплатити їх.

Позивачем відповідно до вимог Порядку було надано список працівників Дніпропетровського обласного центру зайнятості для проходження медичного огляду (том 1, а.с. 185-187).

Як вже зазначено вище та як досліджено господарським судом, відповідачем належним чином виконані зобов'язання за спірним договором, на виконання якого, відповідно до умов якого останнім були надані послуги з періодичного медичного огляду працівників установи позивача, що підтверджується актом виконаних робіт від 22.01.14 р., а також картками працівників, які підлягали попередньому (періодичному) медичному огляду та заключним актом за результатами періодичного медичного огляду працівників (том 1 а.с.161, 188- 250, том 1 а.с. 1 - 31).

Із залученого до матеріалів справи списку працівників Дніпропетровського обласного центру зайнятості для проходження медичного огляду, вбачається, що передбачені умовами договору послуги надавались саме тим категоріям працівників, які підлягають обов'язковому попередньому чи періодичному медичному огляду, відповідно до Закону України „Про охорону праці", а також те що вони входять до переліку працівників, які підлягають обов'язковому профілактичному медичному огляду.

Зазначене вище свідчить про те, що правомірність поведінки відповідача при виконанні умов спірного договору.

Згідно ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відшкодування збитків - це міра відповідальності за правопорушення у сфері господарювання, тому її застосування можливе лише за наявності підстави відповідальності, передбаченої законом. Особа, яка вимагає відшкодування збитків, повинна довести факт порушення господарського зобов'язання контрагентом, наявність і розмір понесених нею збитків, причинний зв'язок між правопорушенням і збитками.

Вони є фактом об'єктивної дійсності, що існує незалежно від правової оцінки і від того, підлягають збитки, що виникли, відшкодуванню згідно закону або не підлягають. Для притягнення боржника до цивільно-правової відповідальності у формі відшкодування збитків необхідно, щоб порушення зобов'язання дійсно спричинило отримання кредитором збитку.

За ч.1 ст.906 Цивільного кодексу України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкоджено або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо) понесені стороною , яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Необхідною умовою відповідальності за заподіяння збитків є наявність складу правопорушення, а саме: наявність збитків, протиправна поведінка заподіювача збитків, причинний зв'язок між збитками та протиправною поведінкою заподіювача збитків, а також вина.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів звільняє від відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Позивач, не надав доказів, які б підтверджували наявність у нього збитків, їх розмір, вину відповідача у виникненні збитків у позивача, причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та збитками, що виникли у позивача.

Посилання позивача на акт Територіального управління Рахункової палати по Дніпропетровській та Запорізькій областях не приймаються судом до уваги, оскільки, зазначений акт, складений за результатами перевірки та є підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовою особою, зокрема, пред'явлення позову, проте, не позбавляє її процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Зважаючи на те, що позивачами не надано належних доказів, які б свідчили про неналежне виконання відповідачем умов договору, у суду відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 901, 903 Цивільного кодексу України, ст. 17 Закону України „Про охорону праці", ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено: 16.06.15 р.

Суддя І.Ф. Мельниченко