ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року Справа № 904/1641/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Джихур О.В. (доповідач)

суддів: Виноградник О.М., Лисенко О.М.

секретар судового засідання: Ситникова М.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Свида К.В. представник, довіреність б/н від 12.05.14 (був присутнім в судовому засіданні 09 червняч 2015 року);

від відповідача: Миколюк Д.О. представник, довіреність №35 від 26.05.15 (був присутнім в судовому засіданні 09 червняч 2015 року)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року у справі № 904/1641/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОТТ", м.Одеса

до Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м.Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення 224 406,53 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року (суддя Мілєва І.В.) позов задоволено, стягнуто з відповідача на користь позивача 224 406 грн. 53 коп., з яких 83 782, 90 грн. пеня, 14 391, 47 грн. 3% річних, 126 232, 16 грн. інфляційні втрати , витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 488, 13 грн., витрати пов'язані з оплатою послуг адвоката в розмірі 5 000 грн., витрати понесені позивачем у зв'язку з явкою в судове засіданні представника позивача у розмірі 1 060, 39 грн.

Рішення господарського суду мотивовано неналежним виконанням відповідачем договору про закупівлю товарів за державні кошти №20-ТЕНД від 13 травня 2013 року в частині строку оплати за поставлену продукцію, у зв'язку з чим відповідач повинен на підставі п.8.3 договору сплатити пеню, 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст.625 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення витрат на правову допомогу господарський суд дійшов висновку, що справа не потребує великого досвіду та кваліфікації, гонорар у розмірі 20 000 грн. не є розумним та не враховує витрачений адвокатом час.

Не погодившись з вказаним рішенням в частині стягнення пені та витрат на оплату послуг адвоката, відповідач його оскаржує на предмет невідповідності нормам процесуального права, неповним дослідженням судом всіх обставин справи.

Апелянт вважає, що господарським судом не було взято до уваги причини неналежного виконання грошових зобов'язань Комунальним підприємством "Кривбасводоканал", посилається на неналежне фінансування рахунків держказначейства грошовими коштами.

Апелянт стверджує, що підприємство засновано Криворізькою міською радою, надає послуги з водопостачання цілодобово всім категоріям споживачів, низький рівень оплати за вказані послуги перешкоджає своєчасному виконанню судових рішень, тарифи на послуги, що надавались Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" до вересня 2014 року були встановлені Криворізькою міською радою ще у 2008 році і не відповідали затратам, які несло підприємство під час надання послуг, відшкодування різниці в тарифах на послуги водопостачання та водовідведення з місцевого бюджету фактично не здійснюється, у зв'язку з чим відповідач просить зменшити розмір пені на 90 % від нарахованої суми.

Відповідач вражає, що позивачем не доведено розумність витрат на оплату послуг адвоката.

Апелянт просить залишити рішення господарського суду від 20 квітня 2015 року в частині стягнення неустойки, відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката.

Позивач доводи апеляційної скарги заперечує, вважає оскаржуване рішення в частині стягнення пені, інфляційних втрат законним, не погоджується з рішенням суду в частині розподілу витрат на оплату послуг адвоката, стверджує, що про розмір адвоката 20 000 грн. сторони домовились, ці витрати позивач поніс реально, що підтверджується належними доказами.

Позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, стягнути витрати на оплату послуг адвоката у повному розмірі.

В письмових поясненнях до апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при нарахуванні інфляційних втрат не враховано, що індекс інфляції застосовується починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, у зв'язку з чим розмір інфляційних втрат за період з 01 квітня 2014 року по 30 вересня 2014 року становить 104 073, 21 грн., а ні 126 232, 16 грн., як зазначено позивачем.

В судовому засіданні 09 червня 2015 року оголошена перерва до 16 червня 2015 року.

16 червня 20115 року представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріали справи свідчать, що 13.05.2013р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Лотт" (постачальник) та Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" (замовник) уклали договір про закупівлю товарів за державні кошти № 205-ТЕНД (далі - договір).

За цим договором постачальник зобов'язується у порядку та у строки, встановлені договором, передати у власність замовника товар, асортимент, кількість і ціна якого вказуються в рахунках на оплату та у видаткових накладних на кожну партію товару, а замовник зобов'язується прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Сума, визначена у договорі складає 814 401,00 грн., в т.ч. ПДВ 135 733,50 грн. (п. 4.1. договору).

Розрахунки за поставлений товар здійснюються на підставі вимог Бюджетного кодексу України в безготівковому порядку в національній валюті України, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що вказаний в п. 12.2 договору, за умови надходження бюджетних коштів на реєстраційний рахунок КП "Кривбасводоканал" за даним кодом видатків після отримання рахунку та накладної (п. 5.1. договору).

Розрахунки за поставлений товар здійснюються замовником протягом 15 банківських днів після отримання від постачальника рахунку та накладної (п.5.3. договору).

Постачальник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за поставлені товари (п.7.2.1. договору).

Замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлений товар (п.7.3.1. договору).

У випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору замовник сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати (п. 8.3. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими на це представниками і скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2013р. (п.10.1. договору).

На виконання умов договору позивач поставив на адресу відповідача товар - труби ПХВ, відвід ПХВ на загальну суму 814401,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковими накладними № від 28.05.2013 р. на суму 398 400,48 грн. (а.с.17), № від 17.07.2013р. на суму 300 800,38 грн. (а.с.20), № ДИР0000010 від 02.09.2013 р. на суму 115 200,14 грн. (а.с.23).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014р. по справі №904/4521/14 (суддя Панна С. П.) позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотт" 814 401,00 грн. боргу та 16 288,02 грн. судового збору. Постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 02.02.2015р., рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.09.2014р. у справі №904/4521/14 скасовано частково - в частині, якою відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотт" до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про стягнення адвокатських послуг. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотт" до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" в частині стягнення витрат на послуги адвоката в сумі 18 000 грн. 00 коп. - задоволено. Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4521/14 набрало законної сили.

21.10.2014р. відповідач здійснив оплату заборгованості за договором, що підтверджується меморіальним ордером № 1 (а.с. 43).

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 224 406,53 грн., з яких: 83782,90 грн. - пеня (за період з 20.03.2014р. по 20.09.2014р.), 14 391,47 грн. -3% річних (20.03.2014р. по 20.10.2014р.), 126 232,16 грн. - інфляційні втрати (20.03.2014р. по 20.10.2014р.).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до п. 8.3. договору у випадку несвоєчасної оплати товару згідно умов договору замовник сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення оплати.

Перевіривши розрахунок пені, який визначено позивачем в розмірі 83 782, 90 грн. апеляційний господарський суд встановив, що цей розрахунок відповідає умовам договору, обставинам справи, визначений позивачем період не перевищує шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України), не містить арифметичних помилок.

Отже, пеня в розмірі 83 782, 90 грн. стягнута господарським судом правомірно.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати розраховані позивачем за період з 20 березня 2014 року по 20 жовтня 2014 року, загальний їх розмір становить 126 232, 16 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат, апеляційний господарський суд встановив, що здійсненний позивачем розрахунок інфляційних втрат не враховує положень листа Верховного Суду України від 03 квітня 1997 року №62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", якими передбачено, що в разі, якщо сума боргу внесена в період з 16 по 31 число, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного місяця.

У зв'язку з наведеним період, за який розраховуються інфляційні втрати повинен становити з 01 квітня 2014 року по 20 жовтня 2014 року, у зв'язку з чим розмір інфляційних втрат становить 126 116, 59 грн., замість 126 232, 16 грн. зазначених позивачем і стягнутих господарським судом.

Таким чином, рішення господарського суду в частині стягнення інфляційних втрат підлягає зміні.

Що стосується стягнення 3% річних визначених позивачем в сумі 14 391, 47 грн., то їх розмір визначено правильно, розрахунок 3% річних відповідає приписам ст.625 Цивільного кодексу України, обставинам справи, не містить арифметичних помилок.

Отже, 3% річних в сумі 14 391, 47 грн. стягнуто господарським судом правомірно.

14 квітня 2015 року позивач подав до суду клопотання про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 20 000 грн., 23 березня 2015 року та 20 квітня 2015 року клопотання про стягнення з відповідача судових витрат, пов'язаних з явкою представника в судові засідання у розмірі 346, 91 грн. та 719, 48 грн.

Згідно зі статтею 44 Господарського процесуального кодексу України до судових витрат відносяться також інші витрати, пов'язані з розглядом справи. При цьому, будь-якого переліку цих витрат законодавець не зазначає, а відтак відносить визначення його складу на розсуд суду. Таким чином, у розумінні статті 44 Господарського процесуального кодексу Ураїни до інших витрат відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

У справі, що розглядається, явка представників сторін судом визнавалась обов'язковою.

На підтвердження витрат, понесених у зв'язку з явкою до суду у судові засідання 23.03.20115р., 20.04.2015р. позивач надав проїзні залізничні квитки на загальну суму 340,91 грн. (а.с. 56) та автобусні квитки на суму 719,48 грн. (а.с. 81), загалом 1 060,39 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Матеріали справи містять: договір про надання правової допомоги від 20.05.2014р. (а.с.45), додаткову угоду №2 до договору про надання правової допомоги від 20.05.2014р. (а.с.65), рахунок-фактуру №1/02-04-15 від 02.04.2015р. (а.с.66), свідоцтво про реєстрацію адвокатського об'єднання від 14.02.2006р. № 488 (а.с.68), свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю №2074 від 22.07.2011р. (а.с.47), платіжне доручення № 197 від 03.04.2015р. про сплату 20 000,00 грн. (призначення платежу: гонорар за юридичну допомогу згідно рах.-фактури 1/02-04-15 від 02.04.15) (а.с.67).

Приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" роз'яснено, що розподіл сум інших, крім судового збору, судових витрат здійснюється за загальними правилами частини п'ятої статті 49 ГПК, тобто при задоволенні позову вони покладаються на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За тими ж правилами здійснюється й розподіл сум цих витрат у розгляді господарським судом апеляційних і касаційних скарг.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розмір суми, яка підлягає відшкодуванню стороні за послуги адвоката, має бути врахована як ціна позову, яку вказав позивач у позовній заяві, так і критерії об'єктивного визначення розміру суми послуг адвоката.

Зменшуючи суму відшкодування витрат на послуги адвоката господарський суд встановив, що заборгованість відповідача доведена рішенням суду по іншій справі, в даній справі необхідно було зробити лише розрахунок пені, 3% річних, інфляційних втрат на одну фіксовану суму, що не потребує великого досвіду та кваліфікації, тому гонорар у розмірі 20 000 грн. не є розумним та не враховує витрачений адвокатом час.

Апеляційний господарський суд цілком погоджується з таким висновком господарського суду, вважає правомірним його висновки щодо відшкодування витрат на послуги адвоката в розмірі 5 000 грн.

З огляду на викладене, підстави для стягнення витрат на послуги адвоката у повному обсязі відсутні.

Судова колегія не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта і зменшення розміру пені на 90 % за наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Матеріали справи свідчать, що відповідач з клопотанням про зменшення розміру пені до господарського суду не звертався, відзив на позовну заяву не подавався, в судові засідання господарського суду 23 березня 2015 року та 20 квітня 2015 року представник відповідача не з'явився, при цьому звертався лише з клопотанням про відкладення розгляду справи. Апелянт не довів поважність причин при наявності яких він не міг звернутись з відповідним клопотанням до господарського суду.

Таким чином, рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року підлягає зміні лише в частині стягнення інфляційних втрат, замість 126 232, 16 грн. слід стягнути 126 116, 59 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.44, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область задовольнити частково.

Першу та другу частини резолютивної частини рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року у справі № 904/1641/15 змінити, виклавши її в наступній редакції:

"Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального товариства "Кривбасводоканал" (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Єсеніна, 6а, ідентифікаційний код 03341316) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лотт" (65113, м. Одеса, пр. Академіка Глушка, буд. 14, кв.4, ідентифікаційний код 31908069) 83 782 грн. 90 коп. пені, 14 391 грн. 47 коп. 3% річних, 126 116 грн. 59 коп. інфляційних втрат, про що видати наказ".

В решті рішення господарського суду Дніпропетровської області залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя О.В. Джихур

Суддя О.М. Виноградник

Суддя О.М. Лисенко

(Дата підписання постанови в повному обсязі 17.06.15 р.)