ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

16 червня 2015 р. Справа № 902/576/15

Господарський суд Вінницької області у складі судді Банаська О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Київ

до: Публічного акціонерного товариства "Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва", м. Вінниця

про стягнення 11 964 грн. заборгованості за надані послуги

За участю секретаря судового засідання Миколюк М.Г.

За участю представників :

позивача: ОСОБА_1, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ленінським РВ УМВС України у Вінницькій області 16.10.2000 р.

відповідача: Каракулова Оксана Геннадіївна, довіреність № 4 від 20.03.2015 р., паспорт серії НОМЕР_3, виданий Барським РВ УМВС України у Вінницькій області 25.05.2007 р.

В С Т А Н О В И В :

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 подано позов до Публічного акціонерного товариства "Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва" про стягнення 11 964 грн 00 коп. заборгованості за надані послуги по договору № 08/01/77 від 29.08.2008 р.

Ухвалою суду від 23.04.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 902/576/15 та призначено до розгляду на 28.05.2015 р.

28.05.2015 р. від відповідача надійшла заява про застосування строку позовної давності та про відмову в задоволенні позову з підстави пропуску строку позовної давності.

Ухвалою від 28.05.2015 р. розгляд справи відкладено до 11.06.2015 р.

11.06.2015 р. до суду надійшло письмове заперечення позивача в спростування заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

В свою чергу відповідачем 11.06.2015 р. подано клопотання про застосування строків позовної давності в якому відповідач просить застосувати строки позовної давності та задовольнити позов частково - в частині стягнення з відповідача 05,00 грн боргу.

В судовому засіданні 11.06.2015 р. судом оголошено перерву до 16.06.2015 р.

16.06.2015 р. до суду надійшло письмове пояснення позивача в спростування заяви відповідача від 11.06.2015 р. про застосування строків позовної давності.

За відсутності відповідного клопотання справа розглядається без фіксації судового процесу технічними засобами.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

29.08.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва" (правонаступником якого згідно п.1.2 Статуту являється Публічне акціонерне товариств "Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва") (Клієнт) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Виконавець) було укладено договір № 08/01/77 про надання юридичних та консультаційних послуг згідно п.1.1 якого Клієнт в порядку та на умовах, визначених цим Договором, доручає, а Виконавець надає Клієнту визначені даним Договором, за встановлену плату, юридичні та консультаційні послуги (а.с.7-8, т.1).

Розділом 3 Договору сторони визначили розмір вартості послуг та порядок їх оплати.

Так, відповідно до п.п. 3.3., 3.4 Договору авансова оплата у розмірі 3 750,00 грн сплачується Клієнтом, згідно рахунки-фактури. на поточний рахунок Виконавця на протязі 3 днів, але не пізніше 02.09.2008 р., а послідуючі оплати послуг Виконавця здійснюються Клієнтом кожного місяця відповідно до акту виконаних робіт та наданих послуг. Клієнт зобов'язаний оплатити визначену в акті суму на протязі 5 банківських днів з моменту отримання від Виконавця відповідного акту.

Як вбачається із матеріалів справи за період з вересня 2008 року по грудень 2009 року Виконавець надав Клієнту послуг на загальну суму 32 135,00 грн, що підтверджується наявними у справі актами виконаних робіт та наданих послуг (а.с.9-20, т.1).

В свою чергу Клієнт провів з Виконавцем розрахунок за надані ним послуги за період з 03.09.2008 р. по 18.04.2012 р. на загальну суму 20 170,00 грн, що підтверджується наявними у справі банківськими виписками (а.с.21-35, т.1).

Таким чином розмір боргу відповідача становить 11 965,00 грн (32 135,00 - 20 170,00).

Оскільки визначення ціни позову належить до виключної прерогативи позивача суд розглядає заявлений позов в межах визначеної позивачем суми боргу (11 964,00 грн).

Суд зазначає, що сторонами не заперечується факт надання послуг та проведення розрахунків на вказані вище суми.

Також судом встановлено, що позивачем неодноразово надсилались на адресу відповідача вимоги про погашення боргу на які останній не надав відповіді жодного разу (а.с.36-39, т.1).

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Стаття 11 Цивільного кодексу України вказує, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Як зазначено в ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке ж положення містить і ст.173 Господарського кодексу України, в якій зазначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Беручи до уваги зміст договору укладеного між сторонами, характер взятих на себе сторонами зобов'язань, суд дійшов висновку про те, що між сторонами виникли правовідносини з договору про надання послуг, регулювання яких здійснюється в главі 63 "Послуги. Загальні положення", ст.ст.901-907 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст.903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Разом з тим, з огляду на подання відповідачем заяви про застосування строку позовної давності суд звертає увагу на наступні приписи законодавства.

За визначенням статті 256 Цивільного кодексу України - позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Пунктом 2.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вказані приписи чинного законодавства, суд прийшов до висновку про наявність у позивача в даному випадку порушеного права за позовними вимогами про стягнення з відповідача 11 964,00 грн, оскільки, як вказувалось вище борг відповідача за договором від 29.08.2008 р. залишився непогашеним.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Як вказано в п.4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Як вказувалось вище сторонами в п.п.3.3, 3.4 договору від 29.08.2008 р. № 08/01/77 було погоджено поетапне надання послуг, яке мало фіксуватись щомісячними актами та оплачуватись окремо по кожному актів на протязі 5 банківських днів з з моменту отримання від Виконавця відповідного акту.

Враховуючи наведене суд прийшов до переконливого висновку про те, що перебіг позовної давності почався після спливу 5 банківських днів після їх підписання сторонами стосовно кожного із актів.

Таким чином перебіг позовної давності по першому із актів, який підписано сторонами 30.09.2008 р. розпочався 08.10.2008 р., а по останньому, який підписано 31.12.2009 р. - 12.01.2009 р. відповідно.

Аналогічно перебіг позовної давності розпочався і відносно інших актів.

Враховуючи надходження оплат від відповідача суд зазначає, що відповідно до ч.ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Пунктом 4.4.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" визначено, що у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред'явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Як вказувалось вище відповідачем проводились часткові платежі за період з03.09.2008 р. по 18.04.2012 р.

Дослідження наданих банківських виписок свідчить, що відповідач проводячи оплату лише в ряді випадків посилався в графі "Призначення платежу" на рахунок-фактуру чи акт, зокрема, відповідач провів оплату 09.10.2008 р. на суму 1 675,00 грн з посиланням на рахунок № 01/2 (авансова оплата), 08.01.2009 р. на суму 2 000,00 грн з посиланням на рахунок № 02/11 (оплата за жовтень 2008 року), 11.03.2009 р. на суму 1 600,00 грн з посиланням на акт від 27.02.2009 р., 01.10.2009 р. на суму 1 445,00 грн та 15.10.2009 р. на суму 5 100,00 грн з посиланням на рахунок № 04/03 (оплата за березень 2009 р.).

В інших випадках, в тому рахунку і 18.04.2012 р. оплата здійснювалась відповідачем з посиланням на номер та дату договору без зазначення періоду утворення заборгованості чи акту по якому проводиться оплата.

Згідно приписів ст.534 ЦК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання;

2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка;

3) у третю чергу сплачується основна сума боргу.

Оскільки договором не було обумовлено порядок зарахування грошових коштів у випадку прострочення оплати слід керуватись вказаною вище нормою.

З урахуванням наведеного провівши співставлення розміру наданих послуг та оплати, яка надійшла від відповідача суд прийшов до висновку, що відповідачем було оплачено заборгованість за актами на суму 20 170,00 грн, що свідчить про проведення повного розрахунку за актами від 30.09.21008 р. на суму 3 175,00 грн, від 31.10.2008 р. на суму 3 600,00 грн, від 28.11.2008 р. на суму 925,00 грн, від 31.12.2008 р. на суму 2 575,00 грн, від 30.01.2009 р. на суму 2 575,00 грн, від 27.02.2009 р. на суму 3 525,00 грн.

При цьому акт від 31.03.2009 р. було оплачено відповідачем частково - на суму 3 795,00 грн.

З огляду на те, що останній платіж було здійснено відповідачем 18.04.2012 р., вказана дія розцінюється судом як переривання строку позовної давності по вказаному акту, а тому враховуючи те, що позовна заява була здана на відділення поштового зв'язку 17.04.2015 р. суд дійшов висновку про обгрунтованість позову в частині стягнення боргу за актом від 31.03.2009 р. в розмірі 05,00 грн.

Оскільки решта актів за період з 30.04.2009 р. по 31.12.2009 р. залишилась неоплаченими, а строк позовної давності по ним сплив починаючи з 08.04.2012 р. по 12.01.2013 р. суд дійшов висновку про пропуск позивачем строку позовної давності відносно стягнення заборгованості за вказаними актами.

Згідно з нормою ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Суд зазначає, що на момент прийняття рішення доказів, які б свідчили про переривання строку позовної давності відповідачем, як то часткова сплата боргу, акти звірок, гарантійні листи тощо за актами за період з 30.04.2009 р. по 31.12.2009 р. матеріали справи не містять так як і доказів чи клопотання позивача про поважність пропущення строку позовної давності.

З огляду на вказане суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову щодо стягнення 11 959,00 грн заборгованості згідно договору від 29.08.2008 р. № 08/01/77 за актами за період з 30.04.2009 р. по 31.12.2009 р. в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Твердження позивача на відсутності пропуску строку позовної давності викладені у його письмовому поясненні від 16.06.2015 р. з посиланням на те, що останній платіж було зараховано ним на часткове погашення боргу по кожному із актів за період з 30.04.2009 р. по 31.12.2009 р. з посиланням на лист НБУ від 09.06.2011 р. № 25-111/1438-7141 оцінюється судом критично, оскільки згідно вказаного листа зміна реквізиту "Призначення платежу" до списання платежу здійснюється виключно платником, а після списання вирішується між сторонами переказу без участі банку.

Доказів погодження між сторонами зміни реквізиту "Призначення платежу" чи віднесення платежу здійсненого відповідачем 18.04.2012 р. частково на кожен із актів підписаний за період з 30.04.2009 р. по 31.12.2009 р. матеріали справи не містять.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

16.06.2015 р. в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Вінницьке управління механізації і автотранспорту будівництва", вул.Тарногродського, 48, м.Вінниця, 21022 (ідентифікаційний код - 05465488) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 04112 (ідентифікаційний код - НОМЕР_1) - 05 грн 00 коп. - боргу, 00 грн 76 коп. - відшкодування витрат пов'язаних зі сплатою судового збору.

3. В стягненні 11 959 грн 00 коп. заборгованості відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 червня 2015 р.

Суддя Банасько О.О.

віддрук. 1 прим.:

1 - до справи.