РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015Справа №910/21794/14

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс"
До Фізичної особи - підприємця Драпея Едуарда Володимировича
Простягнення 86 429,49 грн.
Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача:Норик М.В., представник, довіреність № б/н від 10.09.2014;
Від відповідача: Драпей Е.В., фізична особа-підприємець; Гученко П.Ф., представник, довіреність № б/н від 04.09.2014

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" звернулося до суду з позовом про стягнення з фізичної особи - підприємця Драпея Едуарда Володимировича 76 000,00 грн. заборгованості з орендної плати за договором оренди від 01.09.2012 № 3, 9 127,60 грн. інфляційної складової боргу, 1 302,49 грн. 3 % річних, а також 11 827,00 грн. судових витрат (10 000,00 грн. витрат на послуги адвоката та 1 827,00 грн. судового збору).

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/21794/14 від 13.10.2014, яку призначено до розгляду на 28.10.2014.

В ході розгляду справи в судових засіданнях неодноразово оголошувалася перерва, ухвалою від 30.10.2014 розгляд справи відкладався відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

06.11.2014 за клопотанням представника відповідача строк вирішення спору було продовжено в порядку ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Під час судових засідань представник позивача наполягав на задоволенні позовних вимог, вказуючи на прострочення відповідача та відсутність підстав для звільнення від виконання грошового обов'язку.

Відповідач та його представник проти позову заперечували, вказуючи на недостовірність обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги та їх безпідставність. Так, позивач стверджував, що мав орендні правовідносини не з Товариством з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс", а громадянином Піскуном Олександром Семеновичем, за власний кошт зробив капітальний ремонт приміщення, яке орендував після пожежі у ньому, вартість якого є більшою, ніж розмір заявлених позовних вимог.

Ухвалою від 23.12.2014 провадження у справі № 910/21794/14 було зупинено до вирішення Апеляційним судом міста Києва пов'язаної з нею справи № 22-ц/796/15564/2012 за позовом Мартинюка Василя Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" про визнання права власності та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" до Мартинюка Василя Михайловича про розірвання договору та визнання права власності.

У квітні 2015 року до суду надійшла заява представника відповідача про поновлення провадження у справі, до якої було приєднано рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.04.2015 у пов'язаній справі.

Ухвалою від 24.04.2015 розгляд справи було поновлено, судове засідання призначено на 28.05.2015.

У ході судового засідання, яке відбулося 28.05.2015 представник позивача вказував на чинність договору, але не надав жодних мотивованих пояснень щодо обставин, встановлених Апеляційним судом міста Києва у справі за позовом Мартинюка Василя Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" про визнання права власності та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" до Мартинюка Василя Михайловича про розірвання договору та визнання права власності.

Відповідач та його представник просили відмовити позивачу у позові.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши оригінали копій документів, що знаходяться у матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" в якості орендодавця та фізична особа - підприємець Драпей Едуард Володимирович в якості орендаря 01.09.2012 уклали договір оренди № 3, за яким орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове платне користування три приміщення загальною площею 306,4 кв.м. за адресою: м. Київ, пл. Тараса Шевченка, 2-А для використання як торгівельне приміщення - 146,2 кв.м., для використання приміщення під кафе - 112,7 кв.м. та для використання під складське приміщення - 47,5 кв.м.

Згідно з розділом 3 вказаного договору орендна плата за користування майном сплачується з 1 по 11 число поточного місяця, розмір якої становить 4 000,00 грн. на місяць.

Відповідно до п. 6.1 договору він вступає в силу з дня підписання і діє до 31.08.2013. при цьому, якщо за три місяці до спливу строку оренди жодна зі сторін не заявила про небажання продовжувати договір, він вважається продовженим на тих самих умовах і на той самий строк.

До позовної заяви позивачем було приєднано акт прийому-передачі приміщень (без дати) за договором оренди від 01.09.2012 № 3.

За твердженнями позивача, відповідач порушив умови укладеного правочину, оскільки з 01.09.2012 не вносив орендну плату, а тому в березні 2013 орендарю було направлено повідомлення про розірвання договору з вимогою звільнити приміщення, відповіді на яке не надійшло, а у березні 2014 фізична особа - підприємець Драпей Едуард Володимирович взагалі без попередження звільнив орендоване приміщення.

З наведених підстав, посилаючись на порушення своїх прав орендаря, Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" просить суд стягнути заборгованість з орендної плати за період з 01.09.2012 по 30.03.2014 в сумі 76 000,00 грн., а також 1 302,49 грн. 3% річних за період з 01.03.2014 по 25.09.2014 та 9 127,60 грн. інфляційної складової боргу за період з березня 2014 по серпень 2014.

28.05.2015 відповідач та його представник проти позову заперечували з мотивів відсутності у позивача правових підстав для отримання орендної плати.

Суд погоджується з правовою позицією відповідача та його представника, оголошеною 28.05.2015 у судовому засіданні, зважаючи на таке.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Аналогічні норми містяться в положеннях ст. 759 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права.

Судом встановлено, що власником майна, щодо якого сторонами був укладений договір, за яким виник спір, не є Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" та не було, що унеможливлює отримання ним орендної плати за договором від 01.09.2012 № 3.

Так, 22.10.2013 Подільським районним судом міста Києва було винесено рішення у справі за позовом Мартинюка Василя Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" про визнання права власності та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" до Мартинюка Василя Михайловича про розірвання договору та визнання права власності. Вказаним рішенням, серед іншого, за зустрічним позовом було визнано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" право власності на об'єкт нерухомості - нежитлове приміщення за адресою: м. Київ, площа Тараса Шевченка, 2-А, загальна площа - 306,4 кв.м., що складається з літери "А": 1- основна - 112,7 кв.м., 2 - основна 146,2 кв.м., 3 - підсобна -47,5 кв.м.

На підставі вказаного рішення, 20.12.2013 позивачем було зареєстровано за собою право власності на зазначене нерухоме майно.

Проте, відповідач, а також громадянин Кацовський Євген Михайлович оскаржили а апеляційному порядку зазначене судове рішення в апеляційному порядку.

01.04.2015 Апеляційним судом міста Києва винесено рішення, яким було скасовано рішення Подільського районного суду міста Києва від 22.10.2013 та, серед іншого, відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" у задоволенні зустрічного позову про визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно.

Як слідує з названого судового рішення, підставами для його ухвалення слугували допущені порушення норм матеріального і процесуального права, а також і той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс" не набувало право власності на описане вище майно та, відповідно до існуючих обставин, не вчиняло правочини, які б могли мати своїм наслідком набуття у будь-який законний спосіб такого права власності. Також, з рішення Апеляційного суду міста Києва від 01.04.2015 вбачається, що спірні нежитлові приміщення на підставі договору купівлі-продажу від 16.07.1996 належали громадянину Лаврінчуку О.П. до 18.09.2008, коли останній продав їх громадянину Кацовському Є.Б.

Згідно зі ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Зважаючи на факти, встановлені в рішенні Апеляційного суду міста Києва від 01.04.2015, суд дійшов висновку про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс", не будучи законним власником майна, вказаного у договорі від 01.09.2012 № 3 в якості об'єкту оренди, не могло укладати відносно такого майна угоди з передачі майна у користування для здійснення господарської діяльності, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 761 Цивільного кодексу України, та, відповідно отримувати орендну плату, адже це не відповідає ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України та ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України.

З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором оренди задоволенню не підлягають, так само як і вимоги про стягнення нарахувань за ст. 625 Цивільного кодексу України, як похідні від вимог про стягнення основного боргу і відсутність правових підстав для сплати фізичною особою - підприємцем Драпеєм Е.В. орендної плати Товариству з обмеженою відповідальністю "Чорнобильавтосервіс".

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України решта доданих до матеріалів справи доказів до уваги судом не приймаються як такі, що не мають значення для правильного вирішення спору та встановлення істини.

Згідно зі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 05.06.2015 р.