ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Справа № 914/745/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

головуючого-судді Михалюк О.В.

суддів Мельник Г.І.

Плотніцький Б.Д.

розглянув апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинське»

на ухвалу господарського суду Львівської області від 05.03.2015р.

у справі № 914/745/14

за заявою Угорницької сільської ради Івано-Франківської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинське», м.Моршин

про визнання банкрутом,

з участю представників :

від ТзОВ «Кей-Колект» - Блажевський П.І.

від ТзОВ «Моршинське» - Ковалюк О.М.

арбітражний керуючий - не з»явився

В ході судового засідання сторонам права і обов"язки, передбачені ст.22 ГПК України роз"яснені, заперечень щодо складу суду не поступало.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Ухвалою господарського суду Львівської області від 05.03.2015р. у справі № 914/745/14 (суддя Гутьєва В.В.) про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинське», м.Моршин визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до боржника на суму 479132,00 грн., з них: грошові вимоги на суму 477 914,00 грн. - забезпечені заставою майна боржника, в першу чергу реєстру вимог кредиторів включено 1218,00 грн. судового збору; у визнанні вимог на суму 1 539 495,20 грн. відмовлено.

Не погоджуючись з даною ухвалою скаржники - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Моршинське» подали до Львівського апеляційного господарського суду апеляційні скарги, в яких просять скасувати згадану ухвалу.

Враховуючи те, що скаржниками подано апеляційні скарги на ухвалу господарського суду Львівської області від 05.03.2015р., суд апеляційної інстанції ухвалою від 28.04.2015р. вирішив об"єднати їх в одне апеляційне провадження.

Підставами для скасування оскаржуваної ухвали скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Моршинське» вважає те, що вона є незаконна, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки суд першої інстанції не надав належної оцінки вимозі банку № 137-440/1554 від 15.05.2009р. про дострокове повернення кредиту та процентів. Даною вимогою банк у відповідності з ч.2 ст.1050 ЦК України і умовами договору, скористався правом вимоги дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів і вимагав добровільно, в строк протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги погасити заборгованість. Враховуючи те, що борг не було сплачено, з 15.06.2009р. у банку виникло право на стягнення всієї кредитної заборгованості. Відповідно до вказаної дати й почався перебіг трирічного строку позовної давності, який сплив 15.06.2012р. Таким чином, на думку скаржника, слід вважати, що позовна давність сплила щодо всієї суми кредитної заборгованості, а відтак, суд першої інстанції, застосувавши наслідки спливу позовної давності, повинен був відмовити у визнанні вимог ТзОВ «Кей-Колект» в повному обсязі.

Скаржник - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а заявлені вимоги визнанню в повному обсязі, оскільки частково відмовляючи у задоволенні конкурсних кредиторських вимог, місцевий господарський суд керувався виключно повідомленням арбітражного керуючого від 19.01.2015р. № 265, з урахуванням уточнень від 24.02.2015р., в якому зроблено посилання на вимогу Івано-Франківського відділення АКІБ «Укрсиббанк» за вих.№ 137-440/1554 від 15.05.2009р. про дострокове повернення кредиту та процентів у зв»язку із неналежним виконанням кредитного договору. Скаржник звертає увагу на те, що дана вимога була надана суду в копії. Оригінал в судовому засіданні не надавався. Крім того, в засіданні суду першої інстанції скаржник заперечив наявність такої вимоги, оскільки, як вбачається з виписок по рахункам боржника, вся сума кредитної заборгованості не була винесена на прострочку у 2009 році, а відтак даний факт ставить під сумнів наявність (існування) вимоги про дострокове повернення кредиту.

Наводять скаржники і інші доводи, що є, на їх думку, підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з огляду на наступне.

05.03.2014 р. на адресу господарського суду надійшла заява Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське" (82482, Львівська область, м. Моршин, вул. Івана Франка, 64 А; код ЄДРПОУ № 32604887).

Ухвалою суду від 07.03.2014 р. заяву Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області прийнято до розгляду.

Ухвалою від 17.03.2014 р. порушено провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське". Визнано вимоги кредитора Угорницької сільської ради Івано-Франківської міської ради Івано-Франківської області на суму 636 284,69 грн. Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Введено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське". Розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Гапоненка Романа Івановича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 871 від 23.04.2013 р.

18.03.2014 р. судом здійснено оприлюднення на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про порушення справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське" (82482, Львівська область, м. Моршин, вул. Івана Франка, 64 А; код ЄДРПОУ № 32604887).

16.12.2014 р. на адресу господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" з грошовими вимогами до боржника на суму 2 017 409,20 грн., з яких: 1 176 286,13 грн. - основна заборгованість, 841 123,06 грн. - заборгованість з відсотків (за вхідн. № 5972/14 від 16.12.2014 р.).

Заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" з грошовими вимогами до боржника на суму 2 017 409,20 грн. розглянута боржником та розпорядником майна. Розпорядник майна надав суду уточнення до повідомлення про визнання кредиторських вимог від 19.01.2015 р. № 265, відповідно до якого розпорядником майна частково визнано вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на суму 477 914,00 грн. Боржник надав суду письмові пояснення щодо розгляду заяви ТзОВ "Кей-Колект" (за вхідн. № 3810/15 від 02.02.2015 р.), відповідно до яких боржником відхилено вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на суму 2 017 409,20 грн. у зв'язку із спливом позовної давності.

Як встановлено судом, ТзОВ "Кей-Колект" обгрунтовує грошові вимоги до боржника на суму 2 017 409,20 грн. тим, що 14 червня 2007 року між Гнатушко Ганною Михайлівною та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті на суму 100 000,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 505 000,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1 договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14.06.2007 р.). До вказаного договору долучено графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору про надання споживчого кредиту № 0 від 14.06.2007 р.

16 червня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.06.2007 р. між ТзОВ "Регіональна торгова компанія" (правонаступником якого є ТзОВ «Моршинське»), Гнатушко Г.М. та АКІБ "УкрСиббанк" укладено договір іпотеки нежитлових приміщень в забезпечення виконання зобов'язань третьої особи, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Кучак Н.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1448. За умовами договору іпотеки нежитлових приміщень в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: адміністративно-складські приміщення, цегляні, зазначені в плані під Літерою "Ж", загальною площею 1 179,3 кв. м., яке знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Івано-Франківськ, вул. Кобилянської, буд. 24.

12 грудня 2011 р. на підставі договору факторингу № 1 та договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки - заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 14.06.2007 р. та договором іпотеки нежитлових приміщень від 16 червня 2007 року було відступлено Публічним акціонерним товариством "УкрСиббанк" Товариству з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект".

Стосовно вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на суму 1 539 495,20 грн. суд зазначив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, умовами кредитного договору, зокрема, пунктом 1.2.2. передбачено обов'язок позичальника повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно з додатком № 1 до договору (якщо сторонами визначено такий графік погашення та укладено додаток № 1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 13 червня 2014 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору та/або згідно з умовами відповідної угоди сторін.

Додатковою угодою № 1 від 05.02.2009 р. внесено зміни до кредитного договору, зокрема, щодо зміни схеми погашення кредиту, а саме: з дати підписання додаткової угоди позичальник зобов'язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір місячного ануїтетного платежу становить 1 255,00 доларів США.

Додатковою угодою № 2 від 05.02.2009 р. сторони кредитного договору змінили кінцеву дату повернення кредиту: не пізніше 13 червня 2019 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії кредитного договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (сплати щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено трьохрічний строк позовної давності, який застосовується до всіх правовідносин. До вимог, що виникли з кредитних правовідносин застосовується трьохрічний строк позовної давності.

Статтею 258 ЦК України встановлено спеціальну позовну давність для окремих видів вимог, зокрема, один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) щодо погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулось це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

15 травня 2009 року Івано-Франківське відділення АКІБ "УкрСиббанк" звернулося з вимогою до Гнатушко Г.М. за вих. № 137-440/1554 про дострокове повернення кредиту та процентів, якою банк вимагав добровільно, в строк протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги, погасити прострочений борг по кредиту та відсотках з нарахованою пенею. В разі непогашення всього боргу поверненню підлягає весь кредит достроково на 31 день з дати отримання вимоги. Крім того, вказується про примусове звернення стягнення на предмет застави. Право визнати термін повернення кредиту таким, що настав й вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення передбачено п. 6.1.2. кредитного договору. Проте розпорядником майна Гапоненко Р.І. 24.02.2015 р. подано на адресу суду уточнення до повідомлення про визнання кредиторських вимог від 19.01.2015 р. № 265, до якого долучено ксерокопію вимоги Івано-Франківського відділення АКІБ УкрСиббанк за вих. № 137-440/1554 від 15.05.2009 р. про дострокове повернення кредиту та процентів у зв'язку із неналежним виконанням кредитного договору № 1 від 14.06.2007р. Представник ТзОВ "Кей-Колект" у судовому засіданні 25.02.2015 р. заперечив наявність такої вимоги. Оскільки до матеріалів справи долучена не засвідчена належним чином ксерокопія вимоги Івано-Франківського відділення АКІБ УкрСиббанк за вих. № 137-440/1554 від 15.05.2009 р., а на вимогу ухвали суду у справі від 25.02.2015 р. боржник оригіналу вимоги Івано-Франківського відділення АКІБ УкрСиббанк за вих. № 137-440/1554 від 15.05.2009 р. не надав, відтак, суд не може брати до уваги твердження розпорядника майна про сплив строку позовної давності на всю суму заявлених грошових вимог. Враховуючи, що складовою частиною договору є графік платежів позовна давність обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

Заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (ст. 262 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно з п. 1.4 Постанови пленуму ВГС України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29 травня 2013 року № 10 позовна давність застосовується у розгляді вимог кредиторів за грошовими зобов'язаннями у провадженні зі справ про банкрутство, за винятком випадків, коли підставою цих вимог є виконавчі документи або якщо у відповідних вимогах судом вже було відмовлено в порядку позовного провадження.

У разі, якщо грошові вимоги до боржника обтяжені спливом строку позовної давності і кредитор не реалізував можливість захисту свого порушеного права шляхом звернення до суду в позовному провадженні, такі вимоги не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство (дана правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України у справі № 910/3207/14 від 20.08.2014 р.).

Враховуючи те, що вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на суму 1 539 495,20 грн. є обтяжені спливом строку позовної давності, суд обгрунтовано відмовив у визнанні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське" на суму 1 539 495,20 грн.

Стосовно вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на суму 477 914,00 грн. слід зазначити наступне. Як вбачається з наданого ТзОВ "Кей-Колект" розрахунку заборгованості, з лютого 2009 року виникло прострочення по тілу кредиту та відсотках, а отже перебіг трирічного строку позовної давності почався з березня 2009 року. Таким чином, визнанню підлягають кредиторські вимоги в межах позовної давності, а саме за період з 18.11.2011 року. Відповідно до графіку погашення кредиту, згідно з розрахунком банку, станом на 20.11.2011 р. заборгованість за споживчим кредитом становила 36 904,56 дол. США, що за курсом НБУ становить 477 914,00 грн.

Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" кредитор - юридична або фізична особа, а також органи державної податкової служби та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника. Відповідно до абз. 8 ст. 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя). Згідно з абз. 2 ч. 8 ст. 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Відтак, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на суму 479 132,00 грн. є обґрунтованими, підтверджені матеріалами справи і підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів боржника, а саме: грошові вимоги на суму 477 914,00 грн. - забезпечені заставою майна боржника; в першу чергу реєстру вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю "Моршинське" підлягає включенню 1 218,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно п.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Колегія суддів також зазначає, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального закону, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми; а обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню.

Зважаючи на викладене, ухвала господарського суду відповідає вимогам закону до судового рішення, в якому необхідно повно відобразити обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і їх правові наслідки повинні бути вичерпними, відповідати дійсності та підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Скаржники не надали належних та допустимих доказів на спростування висновків місцевого господарського суду, викладених в ухвалі господарського суду Львівської області від 05.03.2015р. у даній справі.

З огляду на все викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Львівської області від 05.03.2015 року у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 104 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.33,34,43,49,91,99,101-106 ГПК України,-

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Моршинське» - залишити без задоволення.

2. Ухвалу господарського суду Львівської області від 05.03.2015р. у справі № 914/745/14 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржників.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

5. Матеріали справи повернути господарському суду Львівської області.

5. Повний текст постанови складено « 16» червня 2015р.

Головуючий суддя Михалюк О.В.

суддя Мельник Г.І.

суддя Плотніцький Б.Д.