ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Справа № 915/737/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Васильєвої Л.І. при секретарі судового засідання Цуріці І.М., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом: Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго", 54034, м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 5а

до відповідача: Комунальне підприємство "Спеціалізоване комунальне підприємство "Гуртожиток", 54006, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 55-а

про стягнення 13701,58 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Кричевський О.О., довіреність №1158/Юр від 26.02.2015р.

від відповідача: не з'явився

Суть спору: позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 13701,58 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії, 455,55 грн. - 3% річних, 5380,07 грн. збитків від інфляції.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 05.05.2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі.

Заявою від 08.06.2015р. позивач на підставі ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшив позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 13701,58 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

Заява прийнята судом. Позовні вимоги розглядаються з врахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 08.06.2015р.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначив наступне.

У період з 01.10.2012 року по 31.10.2014 року відповідач, без укладення договору з позивачем, спожив теплову енергію вартістю 13701,58 грн. на опалювання нежитлових приміщень за адресою: проспект Жовтневий, 330, м. Миколаїв площею 50 кв.м.

На оплату вартості спожитої теплової енергії позивач направив відповідачу рахунки, які відповідачем оплачені не були.

У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача 13701,58 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії.

У відповідності зі ст.ст. 64, 77 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду від 05.05.2015р. була направлена на юридичну адресу відповідача та отримані ним, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення. Отже, він вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідач правом, передбаченим ст.59 Господарського процесуального кодексу України щодо надання відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову не скористався, вимоги ухвали господарського суду щодо надання відзиву на позовну заяву та заперечень проти позову не виконав.

Згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд,-

встановив:

будинок по проспекту Жовтневий, 330, м. Миколаїв, обліковується на балансі відповідача, що підтверджується листом Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міської ради від 12.02.2014р. та листом відповідача від 07.02.2014 № 121.

У період з 01.10.2012 року по 31.10.2014 року відповідач, без укладення договору з позивачем, спожив теплову енергію вартістю 13701,58 грн. на опалювання нежитлових приміщень за адресою: проспект Жовтневий, 330, м. Миколаїв площею 50 кв.м., що підтверджується нарядами на підключення/відключення системи опалення.

Згідно ч. 2. ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 1.7 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" передбачено, що якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов'язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов'язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Днем пред'явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

У відповідності до ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до ст. 1213 Цивільного кодексу України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Позивач направив відповідачу для оплати вартості спожитої теплової енергії рахунки: донарахування за жовтень 2012р.- грудень 2013р. на суму 10251,29 грн., рахунок за січень 2014р. на суму 1247,58 грн., рахунок за лютий 2014р. на суму 1248,32 грн. - отримані 03.03.2014р.; рахунок за березень 2014р. на суму 942,61 грн. - направлено поштою 10.04.2014р. (реєстр від 10.04.2014р.), рахунок за жовтень 2014р. на суму 218,85 грн. - направлено поштою 06.11.2014р. (реєстр від 06.11.2014р.)

Відповідач вказану заборгованість перед позивачем не погасив, що і зумовило позивача звернутись до суду з позовом про стягнення безпідставно спожитої теплової енергії за період з 01.10.2012 року по 31.10.2014 року в сумі 13701,58 грн.

Отже, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за безпідставно спожиту теплову енергію за період з 01.10.2012 року по 31.10.2014 року в сумі 13701,58 грн. є обґрунтованими, матеріалами справи підтверджені та підлягають задоволенню.

Частина 1 ст. 15 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду відповідні докази, які свідчать про відсутність заборгованості перед кредитором за договірними зобов'язаннями.

В спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи діючого законодавства, в зв'язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Спеціалізоване комунальне підприємство "Гуртожиток" (54006, м. Миколаїв, вул. Маршала Василевського, буд. 55-а, ) на користь Обласного комунального підприємства "Миколаївоблтеплоенерго" (54034, м.Миколаїв, вул. Миколаївська, 5а, ) 13701,58 грн. вартості безпідставно спожитої теплової енергії, 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ.

Рішення у відповідності зі ст.85 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Сторони, які беруть участь у справі, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково у порядку і строки встановлені ст.93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.I. Васильєва

Повний текст рішення складено та підписано 11.06.2015р.