РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/12669/15
За позовом приватного акціонерного товариства Страхова компанія " ВУСО"

до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант"

про стягнення 2 282,23 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

від позивача - не з"явився

від відповідача: Ліповуз Д.І.(дов. від 09.06.2015)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "ВУСО" (надалі - страховик, позивач) звернулось до господарського суду м. Києва із позовом до товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Альфа-Гарант" (надалі - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 2 282,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, виплативши страхове відшкодування власнику автомобіля, пошкодженого при дорожньо-транспортній пригоді, винним у якій визнано водія іншого автомобіля, отримав в силу приписів статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1191 Цивільного кодексу України в межах виплаченого відшкодування право зворотної вимоги до відповідальної за збитки особи, якою є відповідач як страховик цивільної відповідальності винної у ДТП особи. Спір виник внаслідок того, що позивачем виконано свій обов"язок щодо виплати страхового відшкодування, а відповідач не повністю виконав свій обов"язок по здійсненню регресної виплати.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 22.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12669/15-г та призначено до розгляду на 09.06.2015.

В судове засідання 09.06.2015 прибув представник відповідача, дав пояснення по справі, проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, про що подав письмовий відзив.

Представник позивача в судове засідання 09.06.2015 не з'явився, але через канцелярію суду подав докази та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Суд задовольнив дане клопотання.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

19.12.2013 між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» (надалі - Страховик) і Дубровським Володимиром Віталійовичем (надалі - Страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № -01, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Маzdа 6, державний реєстраційний номер АА4149РІ.

08.09.2014 в м. Київ, по пр. Григоренко 16 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю автомобіля Маzdа 6, державний реєстраційний номер АА4149РІ під управлінням Дубровського Володимира Віталійовича, та автомобіля Daewoo, державний реєстраційний номер АА9307АВ, під управлінням водія Свмешкіної Олени Леонідівни.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» автомобіль Маzdа 6, державний реєстраційний номер АА4149РІ.

Згідно з довідкою про обставини ДТП, виданою ВДАІ особою, винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП "Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна", є водій Євмешкіна Олена Леонідівна. Її вина встановлена постановою Дарницького районного суду м.Києва від 15 жовтня 2015 року по справі № 753/15161/14-п.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інш речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом.

Згідно умов договору страхування одним із страхових випадків, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю Страхувальника (пп.4.1.1 Договору страхування). Розмір страхового відшкодування визначається Страховиком, виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. А підставою для виплати страхового відшкодування є рахунок станції технічного обслуговування (п. 5.2. Договору страхування).

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 14/9/806/621927 від 04.10.2014 вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля складає 9369 грн. 96 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 8870 грн. 87 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ СК "ВУСО" у відповідності до статті 25 ЗУ «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника від 08.08.2014, та страхового акту № 3360-02 від 20.08.2014. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 9351 від 22.08.2014.

На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Отже, після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до Євмешкіної Олени Леонідівни про відшкодування завданої шкоди.

Судом встановлено, що цивільна відповідальність Євмешкіної Олена Леонідівни на момент настання страхової події була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС6900734 до 16.06.2015 (надалі - Поліс), яким передбачено ліміт відповідальності страховика за шкоду, завдану майну потерпілого в сумі 50000 грн. 00 коп., та франшизу в сумі 510 грн 00 коп.

Позивачем в порядку досудового врегулювання спору на адресу відповідача було направлено заяву (претензію) про страхове відшкодування (вих. № 4321 від 01.10.2014). Відповідач претензію отримав 06.10.2014.

07.05.2015 відповідач здійснив виплату страхового відшкодування на користь позивача в розмірі 6078,64 грн.

Крім того, відповідно до ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» та п. 16.17.1 Умов наданого Договору страхування №-01 від 20.12.2013, сума збитку розраховується пропорційно відношенню страхової суми до дійсної вартості ТЗ, якщо дійсна ринкова вартість ТЗ, розрахована експертом, на момент страхової події перевищує страхову суму більш, ніж на 10%. Страхова сума автомобіля Маzdа 6 д.р.н. АА4149РІ згідно Договору страхування №-01 від 20.12.2013, складає 279 202,00 грн., а ринкова вартість на момент ДТП згідно Звіту №14/9/806/621927 складає 376 713,32 грн., що дорівнює 74,16% дійсної ринкової вартості автомобіля Маzdа 6 д.р.н. АА4149Р1, тобто пропорційність зменшення страхового відшкодування складає 2 292,23 грн.

8 870,87 грн. - (8 870,87 грн. * 74,16%) = 2 292,23 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування. У разі коли страхова сума становить певну частку вартості застрахованого предмета договору страхування, страхове відшкодування виплачується у такій же частці від визначених по страховій події збитків, якщо інше не передбачено умовами страхування.

Відповідно до п. 16.17.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО), сума збитку розраховується пропорційно відношенню страхової суми та вартості транспортного засобу у випадку, коли дійсна вартість транспортного засобу, розрахована експертом, на момент страхової події перевищує страхову суму більш, ніж на 10%.

Отже, позивач, в порушення положень ч. 17 ст. 9 Закону України «Про страхування» та умов п. 16.17.1 Договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) було невірно розраховано розмір страхового відшкодування за страховим випадком та виплачено 8870,87 грн., замість належних 6578,64 грн.

Також, з урахуванням того, поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6900734, ТДВ «СК «Альфа-Гарант» передбачає франшизу в розмірі 500,00 грн., сума яка була сплачена ПАТ СК «ВУСО» в порядку регресу склала 6 078,64 грн.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 35.1 ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Згідно п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Отже, з огляду на зазначене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК «ВУСО» до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у повному обсязі.

Відповідно до ст. 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ВУСО" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

3. Копію рішення надіслати сторонам.

Суддя Головатюк Л. Д.

Дата підписання повного тексту рішення: 12.06.2015