ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 925/680/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від прокуратури Клопотовський В.П. прокурор військової прокуратури Черкаського гарнізону Центрального регіону України,

від позивача Зернов Р.Ю. - представник за довіреністю,

від відповідача Барський М.А. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом військового прокурора Київського гарнізону в інтересах держави

в особі військової частини НОМЕР_1 , м. Київ

до товариства з обмеженою відповідальністю Український

Автобус, м. Черкаси

про стягнення 2 895 976 грн. 00 коп.,-

ВСТАНОВИВ:
До господарського суду Черкаської області з позовом звернувся військовий прокурор Київського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Український Автобус про стягнення з відповідача 2 895 976 грн. 00 коп. штрафних санкцій, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №47/1-АС/14 від 18 липня 2014 року.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05 травня 2015 року.

Проте, судове засідання 05 травня 2015 року не відбулося, у зв`язку з відпусткою головуючого по справі судді.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 травня 2015 року розгляд справи було призначено на 09 червня 2015 року.

Прокурор та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 03 червня 2015 року за №ЮВ16 та зазначав, що відповідач не отримував письмової заявки №748 від 12 серпня 2014 року, доказів направлення (вручення) зазначеного документу, матеріали справи не містять. Водночас, відповідачем було отримано заявки від 03 та 12 грудня 2014 року на поставку товару, в зв`язку з чим строк поставки товару з урахуванням умов п. 5.1. договору настав 03 та 12 січня 2015 року відповідно. Автобуси марки АТАМАN А - 09620 було поставлено на адресу позивача 25 та 30 грудня 2014 року, в зв`язку з чим відповідач зазначив, що останній виконав умови договору належним чином, а тому нарахування прокурором штрафних санкцій є безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 09 червня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/680/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, а також дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 18 липня 2014 року між військовою частиною НОМЕР_1 (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю Український Автобус (учасник) було укладено договір за № 47/1-АС/14.

Відповідно до п. 1.1. вищевказаного договору учасник зобов`язався у 2014 році поставляти замовнику товари, визначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Найменування (номенклатура, асортимент) товару автомобілі для перевезення не менше ніж 10 людей (спеціалізовані) (код згідно Державного класифікатора продукції та послуг 29.10.3), кількість товару за договором автобуси марки АТАМАN А - 09620 в кількості 10 одиниць (п. 1.2. договору).

Ціна товару складає 15 739 000 грн. 00 коп., у тому числі податок на додану вартість 2 623 166 грн. 66 коп. (п. 3.1. договору).

Пунктом 4.2. договору визначено, що розрахунки за товар, що поставляється, замовником проводяться шляхом оплати за фактично поставлену кількість товару (партію товару) з відстрочкою платежу до 90 календарних днів.

В подальшому сторони додатковою угодою №1 від 08 грудня 2014 року внесли зміни до договору від 18 липня 2014 року, якою п. 4.2. договору викладено в новій редакції: Розрахунки проводяться шляхом попередньої оплати в розмірі 100% від загальної суми договору. Попередня оплата здійснюється в розмірі 100% від загальної суми договору на підставі рішення розпорядника бюджетних коштів (МВС України) 03 грудня 2014 року №52178, постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2014 року №117 Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти та основної плати за фактично поставлений товар. протягом 10 банківських днів з дати укладення додаткової угоди №1

Решта умов договору № 47/1-АС/14 залишилася без змін.

Згідно п. 6.3.1. учасник зобов`язаний забезпечувати поставку товарів у строки, встановлені договором.

Так, умовами п. 5.1. договору визначено, що строк поставки товару складає 30 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

Як зазначав прокурор у своєму позові 12 серпня 2014 року позивачем було направлено відповідачу заявку на поставку автобусів спеціалізованого типу Атаман А-09620 в кількості 10 штук за №748, термін поставки було визначено 12 вересня 2014 року.

Однак, як вказував прокурор, відповідач товар поставив з порушенням визначених строків, а саме: 25 грудня 2014 року було поставлено три автобуса на загальну суму 4 721 700 грн. 00 коп., що підтверджується копією видаткової накладної за №ДВ-0000229 та 30 грудня 2014 року решту автобусів на загальну суму 11 017 300 грн. 00 коп., про що свідчить копія видаткової накладної №ДВ-0000230.

Згідно п. 7.2.2. договору за порушення строків виконання зобов`язання учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Оскільки, як зазначав прокурор, позивачем було порушено строки поставки автобусів, прокурор звернувся до суду про стягнення 2 895 976 грн. 00 коп. штрафних санкцій.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначалося вище, поставка товару повинна відбутися напротязі 30 календарних днів з моменту подання письмової або телефонної заявки замовником.

В матеріалах справи міститься копія заявки №748 від 12 серпня 2014 року, на яку посилався прокурор у позові (а.с. 23).

Однак жодних доказів направлення чи вручення відповідачу вказаного документу матеріали справи не містять.

Натомість відповідачем було надано копії заявок на поставку товару від 03 грудня 2014 року за №1928 та від 12 грудня 2014 року №2092.

У вказаних заявках було визначено строк поставки автобусів до 25 грудня 2014 року та до 30 грудня 2014 року відповідно.

Крім того, як вже зазначалося вище сторони в грудні місяці 2014 року місяці внесли зміни до договору, якими зокрема, передбачили 100% попередню оплату.

Проте, незважаючи на даний факт прокурором за 114 днів прострочки поставки, починаючи з вересня 2014 року, нараховано відповідачу неустойку.

Самого розрахунку штрафних санкцій до позову не додано.

Згідно ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів того, що сторонами було внесено зміни до умов договору, щодо строку поставки товару суду надано не було.

Таким чином, з урахуванням умов п. 5.1. договору строк поставки товару згідно заявки від 03 грудня 2014 року настав 02 січня 2015 року, а згідно заявки від 12 грудня 2014 року 11 січня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що 25 грудня 2014 року відповідачем було поставлено три автобуса марки АТАМАN А - 09620, а 30 грудня 2014 року решту автобусів в кількості 7 штук, що підтверджується копіями актів приймання передачі.

Таким чином слід дійти висновку, що відповідачем було належним чином виконані умови договору від 18 липня 2014 року № 47/1-АС/14 щодо поставки автобусів в кількості 10 штук.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Прокурором та позивачем всупереч ст. ст. 33, 34 ГПК України не було доведено факту порушення відповідачем умов договору поставки, а тому нарахування штрафних санкції за несвоєчасну поставку товару є безпідставним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Згідно п. 4.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України Про судовий збір, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір підлягає сплаті у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 мінімальних заробітних плат.

Оскільки відповідно до підпункту 11 ст. 5 Закону України Про судовий збір органи прокуратури звільняються від сплати судового збору, то судовий збір, з урахуванням рекомендацій викладених у вищевказаній постанові Пленуму ВГСУ, а також вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір підлягає стягненню з позивача в доход Державного бюджету України в розмірі 57 919 грн. 52 коп.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України, суд,-

ВИРІШИВ:
1. В позові відмовити повністю.

2. Стягнути з військової частини НОМЕР_1 , вул. Нижньоюрківська, 8А, м. Київ, ідентифікаційний код 25574423 57 919 грн. 52 коп. судового збору в доход Державного бюджету України через державну податкову інспекцію у Подільському районі Головного управління ДФС у м. Києві (вул. Турівська, 12, м. Київ, 04080) для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач УДКСУ у м. Черкасах Черкаської області, код 38031150, банк ГУДКСУ у Черкаській області, МФО 854018, код бюджетної класифікації 22030001 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 12 червня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович