КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. Справа№ 910/787/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

За участю представників:

від позивача: Габдулов Р.Р. - представник за довіреністю,

від відповідача: Вісляєва Л.В. - представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденські булочки"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року

у справі №910/787/15-г (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденські булочки"

про стягнення 120 224,13 грн.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року Всеукраїнська громадська організація інвалідів "Українське товариство глухих" (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденські булочки" (далі-відповідач) 120 224,13 грн., з яких: 87 346,96 грн. заборгованість з виплати орендної плати за період з 01.01.2014 по 31.08.2014, 22 666,67 грн. заборгованість за фактичне користування приміщенням після закінчення строку дії договору, 5 232,08 грн. інфляційні втрати, 969,19 грн. 3 % річних та 4 009,23 грн. пеня.

В лютому 2015 року позивач через канцелярію суду першої інстанції подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в яких просив стягнути з відповідача на його користь 80 346,96 грн. заборгованість з виплати орендної плати за період з 01.01.2014 по 31.08.2014, 22 666,67 грн. заборгованість за фактичне користування приміщенням після закінчення строку дії договору, 11 894,15 грн. інфляційні втрати, 1 231,46 грн. 3 % річних та 11 197,73 грн. пеня.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року у справі №910/787/15-г провадження у справі в частині суми основного боргу у розмірі 12 000,00 грн. припинено та позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденські булочки" на користь Всеукраїнської громадської організації інвалідів "Українське товариство глухих" заборгованість за орендну плату у розмірі 68 346,96 грн., 22 666,67 грн. заборгованості за фактичне користування приміщення, пеню - 11 015,30 грн., 3 % річних - 1 231,46 грн., інфляційні - 11 894,15 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденські булочки" в дохід Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 543,10 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 01.04.2015р., відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення суду та прийняти нове, яким позов задовольнити частково в частині заборгованості в сумі 68 346,96 грн., пені в розмірі 11 015,30 грн., 3% річних в розмірі 1 231,46 грн., інфляційні витрати в розмірі 5 954,12 грн., а в іншій часині - відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи.

Апелянт стверджує, що він не користувався спірним приміщенням та звільнив його 01.09.2014р., тому стягнення з нього 22 666,67 грн. заборгованості за користування об'єктом оренди за період з 01.09.2014 по 08.09.2014 є безпідставним.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 01.12.2013р. між позивачем, як орендодавцем, відповідачем, як орендарем, був укладений договір на оренду нерухомого майна №590/11 (далі-Договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування під діяльність зазначену в п .5.1 Договору приміщення площею 141,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 74.

01.12.2013р. на підтвердження передачі зазначеного приміщення в оренду, сторонами підписаний акт прийому-передачі нежитлових приміщень (площею 141,7 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Червоноармійська, 74) до Договору.

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що базова плата за 1 кв.м. на місяць без ПДВ становить 711,36 грн., на місяць 100 800,86 грн., на рік - 1 209 610,32 грн.

Орендна плата за 1 кв.м. площі на місяць встановлюється за цінами, які були узгоджені між сторонами на дату укладення договору. Починаючи з другого місяця оренди базовий розмір орендної плати підлягає щомісячному перегляду з урахуванням щомісячного індексу інфляції, визначеного Державним комітетом статистики України для попереднього календарного місяця (п. 5.2 Договору).

Згідно із п.5.3 Договору перший платіж за оренду приміщення у розрахованому до кінця місяця розмірі разом з ПДВ орендар сплачує орендодавцю в день підписання акту приймання-передачі приміщення. Одночасно в цей же термін орендар сплачує орендодавцю в розмірі місячної орендної плати разом з ПДВ аванс за останній місяць оренди як гарантію забезпечення платежу в кінці терміну оренди. В подальшому щомісячні платежі орендар здійснює не пізніше 10 числа поточного місяця.

Крім платежів по оренді орендар повинен протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення орендодавцем рахунку компенсувати орендодавцю відшкодування плати за користування земельною ділянкою (податок на землю), витрати на послуги зв'язку, комунальні послуги (електроенергія, водопостачання, опалення, каналізація, тощо) та експлуатаційні витрати, що містять у собі видатки по загальній охороні, прибиранню місць загального користування, вивіз твердих побутових відходів і інші експлуатаційні витрати. Орендар відшкодовує орендодавцю зазначені в даному пункті витрати, які можу бути збільшено або зменшено в залежності від вартості вищенаведених витрат, що встановлюється третіми особами. Витрати сплачуються орендарем орендодавцю по фактичним витрат у відповідності з розрахунками чи показниками приладів.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 30.11.2014 (п.10.1 Договору).

Відповідно до п.10.2 та п.10.3 Договору не пізніше 10 календарних днів до передбаченої дати припинення орендного користування приміщення орендодавець письмово повідомляє орендаря про день фактичного повернення йому приміщення та підписання акту приймання-передачі орендодавцю приміщення. Повідомлення вважається належним чином доставленим якщо отримано документальне підтвердження його доставки за адресою орендаря вказаній в даному договорі або за іншою адресою про яку орендодавець був належним чином повідомлений. Отримання орендарем у більш пізній термін ніж передбачено цим пунктом повідомлення орендодавця про припинення дії договору чи затримка з поважних причин оформлення акту приймання-передачі орендованого приміщення не дає підстав орендарю користуватись приміщенням довше ніж до дати оформлення акту приймання-передачі орендодавцю.

У випадку зволікання орендаря з підписанням акту приймання-передачі приміщення орендодавцю останній складає акт присутності комісії в односторонньому порядку і вживає заходів щодо звільнення приміщення орендарем.

Згідно із п.10.4 Договору при взаємний згоді сторін на продовження орендних відносин між ними укладається новий договір оренди.

Додатковою угодою №2 від 27.05.2014, сторони погодили внести зміни до п. 5.2 Договору та викласти у наступній редакції: "У випадках орендна плата не може бути встановлена меншою ніж передбачено цим Договором. При цьому, як виняток на період з 01.06.2014 по 30.09.2014 розмір орендної плати встановлюється у сумі 85 000,00 грн. на місяць."

Внесено зміни до п. 10.1: "Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 30.09.2014".

Листом від 24.07.2014 №86 відповідач звернувся до позивача з пропозицією знизити орендну плату з 70 833,00 грн. без ПДВ до 56 789,00 грн. без ПДВ.

У відповідь на вказаний лист, позивач відмовив у прийнятті пропозиції про зменшення орендної плати.

30.07.2014р. відповідач направив позивачу пропозицію (лист №89 від 30.07.2014) достроково розірвати договір оренди з 01.09.2014 шляхом підписання додатково угоди та передати орендоване приміщення шляхом підписання акту приймання-передачі приміщення, на що позивач не заперечив та направив відповідачу проект додаткової угоди про розірвання вказаного Договору, погашення заборгованості за оренду до 01.09.2014 та у строк до 01.09.2014 повністю звільнити приміщення та в межах наданого строку направити представника для підписання акту приймання-передачі.

Лист №12-03/104 від 05.08.2014 направлений на адресу відповідача: 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-д- 08.08.2014, згідно реєстру та фіскального чеку №9082 від 08.08.2014.

В матеріалах справи міститься двосторонній акт звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2014 по 31.08.2014, відповідно до якого сальдо на 31.08.2014 становить 93 346,96 грн.

17.09.2014р. позивач направив відповідачу претензію №12-03/125 про погашення заборгованості з виплати орендної плати та комунальних платежів на загальну суму 93 346,96 грн., підписання додаткової угоди про дострокове припинення договору оренди приміщення №590/11. Крім того, позивач просив відповідача направити представника для підписання акту приймання-передачі приміщення та погасити заборгованість з виплати орендної плати за період з 01.09.2014 по дату фактичного звільнення приміщення згідно п. 5.6 Договору оренди.

У відповідь на претензію, відповідач повідомив про не можливість протягом 10 робочих днів єдиним платежем сплатити борг, лише згідно наведеного графіку.

Позивач повідомив, що відповідач листом від 01.09.2014 №107 направив акти приймання-передачі приміщення від 01.09.2014 орендодавцю для підписання, які останній не підписав, оскільки дата передача приміщення зазначена в них 01.09.2014 не відповідає дійсності, до складу комісії по прийманню-передачі приміщення з боку орендодавця було самовільно включено особу, що на той час перебувала у відпустці.

Таким чином, з наведеного та пояснень вбачається, що сторонами не був підписаний акт приймання-передачі приміщення орендодавцю, що сторонами не заперечується.

Тобто, заборгованість відповідача за договором становила 80 346,96 грн. та враховуючи часткову сплату боргу у розмірі 12 000,00 грн. (сплачено після звернення із заявою про збільшення позовних вимог), не погашеною заборгованістю відповідача за договором є 68 346,96 грн., що документально доведено та підтверджено відповідачем.

Відповідно до пункту 1-1 статі 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене та зазначені правові норми, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо припинення провадження у справі в частині стягнення з відповідача 12 000,00 грн. на підставі п. 1-1 ч.1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Стосовно позовних вимог про стягнення 22 666,67 грн. заборгованості яка виникла у зв'язку з несвоєчасною передачею приміщення орендодавцю, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Пунктом 5.6 Договору сторони погодили, що при закінченні терміну дії договору оренди плата та інші платежі сплачуються орендарем включно по дату фактичного звільнення ним об'єкту оренди та передачі його орендодавцю відповідно до акту приймання-передачі.

У відповідності до ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Враховуючи викладене та те, що матеріали справи не містять належного доказу щодо своєчасного повернення позивачу відповідачем орендованого приміщення (акт приймання-передачі (повернення), у зв'язку з чим вимоги позивача про стягнення з відповідача за період з 01.09.2014 по 08.09.2014 коштів у розмірі 22 666,67 грн. є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи встановлене вище прострочення відповідачем грошового зобов'язання, приписи вказаних правових норм та перевіривши розрахунок, з останнього судом першої інстанції правомірно стягнуто інфляційні витрати в розмірі 11 894,15 грн. та 3% річних в розмірі 1 231,46 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені, судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Згідно із ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пенею відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відтак, частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється ЦК України.

Пунктом 9.2 Договору сторони погодили, що при несвоєчасному надходженні платі за оренду у встановлений термін з орендаря стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Нацбанку України від суми прострочених платежів за кожний день прострочки.

Враховуючи вищевикладене та перевіривши розрахунок суду першої інстанції, судова колегія вважає, що останнім правомірно стягнуто з відповідача на користь позивача пеню в розмірі 11 015,30 грн.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені обставини, учасниками процесу не надано.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміні оскаржуваного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віденські булочки" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року у справі №910/787/15-г залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 року у справі №910/787/15-г залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/787/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту постанови 19.06.2015р.

Головуючий суддя П.В. Авдеєв

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов