номер провадження справи 10/95/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 Справа № 908/2431/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка

до відповідача: Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Маріуполь

про стягнення 1 892 819 грн. 62 коп.

Суддя Алейникова Т.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Цацуліна Т.А., довіреність № 181114-4/63 від 18.11.2014 р.,

від відповідача: не з'явився;

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Маріуполь про стягнення 1 892 819 грн. 62 коп.

Відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням ради суддів України № 30 від 26.11.2010р., відповідно до довідки автоматичного розподілу справи між суддями від 09.04.2015р., справу 908/2431/15-г передано на розгляд судді Алейниковій Т.Г.

Ухвалою господарського суду від 14.04.2015 р. порушено провадження у справі № 908/2431/15-г, її розгляд призначено на 20.05.2015 р. 0 10 год.00 хв.

У зв'язку із службовим відрядженням судді Алейникової Т.Г., розгляд справи був відкладений на 08.06.2015 р.

21.05.2015 р. від відповідача надій шов письмовий відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію у травні-липні, вересні-грудні 2014 р. у розмірі 1 511 834, 51 грн. визнав в повному обсязі.

Стосовно позовних вимог в частині застосування штрафних та компенсаційних санкції заперечував, посилаючись на наявність обставин непереборної сили (форс-мажор), у зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької області, внаслідок чого відповідач звільняється від відповідальності, тобто у відповідача відсутня вина за яку у позивача наявні правові підстави для нарахування санкцій.

Також в своєму відзиві відповідач заявив клопотання про надання розстрочки виконання рішення суду на 36 місяців рівними частинами.

У судове засіданні 08.06.2015 р. відповідач не з'явився. Позивач надав заперечення на відзив, у судовому засіданні клопотав про відмову в задоволені заяви про розстрочку.

У судовому засіданні 08.06.2015 р., розгляд справи був закінчений, судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

За клопотанням представника позивача справа була розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ «Донецькобленерго» (надалі - Позивач) та Державним обласним комунальним підприємством «Донецькоблводоканал» (надалі - Відповідач) 28 листопада 2002 року було укладено договір про постачання електричної енергії № 623 (надалі - Договір), відповідно до умов якого Постачальник (Позивач по справі) продає електричну енергію Споживачу (Відповідач по справі) для забезпечення потреб електроустановок Споживача із загальною (за всіма об'єктами) приєднаною потужністю 4520 кВт, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (Розділ 1 Договору).

27.03.2012 року у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго». Відбулася державна реєстрація статуту ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в новій редакції. 30.03.2012 року внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України та видана Довідка з ЄДРПОУ. Інші реквізити підприємства залишилися без змін (копія Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 078514, витягу зі Статуту ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» додаються).

Відповідно до рішення Донецької обласної ради від 14.09.2007р № 5/11-322 «Про реорганізацію комунального підприємства «Донецькоблводоканал», на підставі якого діяльність КП «Донецькоблводоканал» припинена шляхом його приєднання до КП «Компанія «Вода Донбасу» що, є правонаступником прав та обов'язків. У зв'язку з чим сторонами були укладені додаткові угода від 23.01.2008 року та від 12.06.2008 року до Договору про постачання електричної енергії №623 від 28.11.2002 та змінено найменування Споживача з- КП «Донецькоблводоканал» на КП «Компанія «Вода Донбасу».

Відповідно до п. 2.3.4. Договору Споживач зобов'язався оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків № 3 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", та № 5 "Порядок розрахунків" до цього Договору.

Згідно пункту 3 додатку № 5 до Договору, за підсумками розрахункового періоду Постачальник електричної енергії виписує Споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Сума платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового періоду та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між Постачальником та Споживачем "Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії)" (додаток № 10 до Договору) та інших умов договору. Обсяги спожитої електричної енергії визначаються за фактичними показами засобів обліку згідно порядку, обумовленого у додатку № 3 "Графік зняття показів засобів обліку електронної енергії" до Договору та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених Договором і ПКЕЕ.

Відповідно до п. 9 додатку № 5 до Договору, остаточний розрахунок Споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки Постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 Договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку. Для проведення остаточного розрахунку Споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі за місцем надання звіту про обсяги спожитої електроенергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені договором.

Договір набуває чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2008 р. Договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 9.5 Договору).

Оскільки сторонами не надано доказів надіслання на адреси сторін заяв про припинення дії Договору, суд приходить до висновку, що строк дії Договору пролонговано на той самий термін і на тих самих умовах, які були ним передбачені, та у заявлений до стягнення період він був чинним.

На виконання умов Договору, Позивачем поставлено Відповідачеві активну електричну енергію в період червень-грудень 2014 року на загальну суму 1 463 621,72 грн., що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), які підписані представниками та скріпленим печатками обох підприємств.

На оплату спожитої активної та реактивної електроенергії Позивачем було виставлено Відповідачеві відповідні рахунки, отримання яких Відповідач не заперечив.

Позивач належним чином виконував свої зобов'язання з постачання Відповідачу електричної енергії, та поставив за період квітень - грудень 2014 року активної електроенергії в обсязі 1700302 кВт/г, за період квітень - грудень 2014 року реактивної електроенергії в обсязі 1116644 кВар/г, що підтверджується актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії).

Позивач оформив та надав Відповідачу рахунки за квітень - грудень 2014 року за спожиту активну електроенергію на загальну суму 2 388097,79 грн., за квітень - грудень 2014 року за спожиту реактивну електроенергію на загальну суму 60 780,27 грн., а останній отримав рахунки за спожиту електроенергію, що підтверджується відмітками на других екземплярах рахунків.

Частиною першою статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Нормами ст. 26 Закону України "Про електроенергетику", пунктом 1.3 ПКЕЕ користування електричною енергією, встановлено, що споживання електричної енергії можливо лише на підставі договору з енергопостачальником.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 6 ст. 276 Господарського кодексу України, розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Пунктом 6.11 ПКЕЕ встановлено, що остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором, та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених цими Правилами. У таких рахунках обов'язково зазначається кінцева дата їх оплати згідно з договором про постачання електричної енергії.

Пунктом 6.34 ПКЕЕ передбачено, що споживачі, електроустановки яких приєднані до мереж, що належать електропередавальній організації, вносять плату за перетікання реактивної електроенергії на поточний рахунок електропередавальної організації відповідно до умов договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про постачання електричної енергії.

Згідно пункту 10.2. розділу 10 ПКЕЕ, споживач електричної енергії зобов'язаний: оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих правил та умов.

З огляду на вище зазначене, суд визнав, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту з травня 2014 р. по липень 2014 р. активну електричну енергію в сумі 1 511 834,51 грн. та боргу за реактивної електроенергії за грудень 2014 р. в сумі 9 453,17 грн. - є документально підтвердженими, нормативно обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За порушення відповідачем строків оплати рахунків за спожиту активну електроенергію та перетікання реактивної електроенергії позивач, враховуючи положення договору з урахуванням протоколу розбіжностей, просив стягнути суму пені у розмірі 151 705,63 грн. за період прострочення з 07.05.2014 р. по 31.01.2015 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до п.п. 4.2.1 договору в редакції протоколу розбіжностей, за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4 - 2.3.5 цього договору з порушенням термінів, визначених додатком № 5 "Порядок розрахунків" до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу діючої на дату виникнення заборгованості, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобов'язання за цим договором, повинна бути оплачена споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Розглянувши наданий позивачем розрахунок суми пені за порушення відповідачем строків оплати рахунків за електроенергію у розмірі 151 705,63 грн. є вірним та виконаним з дотриманням вказаних норм права.

З огляду на фінансовий стан відповідача, складну ситуацію, визвану бойовими діями, суд зменшує розмір пені до 151 грн.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 19 332,61 грн. за період з 07.05.2015 р. по 31.01.2015 р. та суму інфляційних втрат в розмірі 200 491,70 грн. за період з 01.05.2014 р. по 31.01.2015 р.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником. Вказана правова позиція викладена в інформаційному листі Верховного Суду України № 3.2-2005 від 15.07.2005 року.

Надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних суд визнав виконаними вірно, а вимоги про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 19 332,61 грн. за період з 07.05.2015 р. по 31.01.2015 р. та суму інфляційних втрат в розмірі 200 491,70 грн. за період з 01.05.2014 р. по 31.01.2015 р., такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач не надав суду доказів, які б спростували повністю або частково позицію позивача.

Клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суд задовольняє частково,

Судом при розгляді даного клопотання було враховано, що обидві сторони спору знаходяться в зоні проведення антитерористичної операції; договір про постачання електричної енергії продовжує дію та відповідач отримує електроенергію та має оплачувати поточні платежі; відповідач має заборгованість з оплати спожитої електричної енергії за інші періоди часу, про що свідчать відкриті на даний час виконавчі провадження.

Беручи до уваги факти та доводи, викладені відповідачкм по справі, та враховуючи фінансові та інші інтереси обох сторін спору, ступінь вини відповідача у виникненні спору, знецінення національної валюти, економічну кризу в країні, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання відповідача та надання відповідачу розстрочки строком на 12 місяців. Заперечення відповідача стосовно стягнення 3% та інфляції суд до уваги не приймає, т.я. воно суперечить нормам чинного законодавства.

Судовий збір стягується з відповідача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з комунального підприємства "Компанія "ВОДА ДОНБАСУ" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177-а, ) на користь публічного акціонерного товариства "ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО" (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, буд. 11; адреса для листування: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войнич, 2, ) 1 511 834 грн. (один мільйон п'ятсот одинадцять тисяч) 51 коп. боргу за активну електроенергію, 9 453 грн. (дев'ять тисяч чотириста п'ятдесят три) 17 коп. боргу за реактивну електроенергію, 19 332 грн. (дев'ятнадцять тисяч триста тридцять два) 61 грн. 3% річних, 200 491 грн. (двісті тисяч чотириста дев'яносто один) 70 коп. інфляційних втрат, пені 151 грн. (сто п'ятдесят один) грн. 00 коп. та 37 857 грн. ( тридцять сім тисячі вісімсот пятдесят сім) 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Розстрочити виконання судового рішення по справі № 908/2431/15-г рівними частинами на 12 місяців, стягуючи щомісячно по 145 105 (сто сорок п'ять тисяч сто п'ять) грн. 25 коп. починаючи з липня 2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Суддя Т.Г. Алейникова

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 12 червня 2015 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.