ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"09" червня 2015 р. Справа № 918/164/15

Господарський суд Рівненської області в складі судді Пашкевич І.О.,

при секретарі судових засідань Морозу С.Ю.,

розглянувши матеріали справи за позовом Заступника прокурора м. Рівне в інтересах держави в особі Рівненської міської ради в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул. Білій, 107А в м. Рівне "Мальвіна"

про стягнення заборгованості в сумі 67 867 грн. 13 коп.

за участі представників:

від позивача ТОВ "Рівнетеплоенерго": Бородавко А.П., довіреність №03-05/1/1 від 05.01.2015 року;

від позивача Рівненської міської ради: не з'явився;

від відповідача : Главацька А.П. (керівник);

від органу прокуратури: Кректун О.А., посвідчення №028215 від 15.08.2014 року.

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

Обставини справи: У лютому 2015 року Заступник прокурора м. Рівне звернувся до господарського суду Рівненської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Рівненської міської ради в особі Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (далі Товариство) до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул. Білій, 107А в м. Рівне "Мальвіна" (далі ОСББ) про стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору на відпуск теплової енергії №811 від 11.11.2009 року в сумі 41 653 грн. 61 коп., з яких 39583,98 грн. основного боргу, 1121,07 грн. пені, 120,18 грн. 3% річних та 828,38 грн. збитків від інфляції.

Ухвалою господарського суду Рівненської області (суддя Бережнюк В.В.) від 27.02.2015 року порушено провадження у справі та призначено її розгляд на 16.04.2015 року.

25.03.2015 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити позивачу в задоволенні позову у зв'язку з тяжким фінансовим становищем ОСББ.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду Рівненської області №01-04/22/2015 від 16.04.2015 року у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності суддею Бережнюк В.В. призначено повторний автоматичний розподіл справи №918/164/15 та передано для розгляду по суті судді Пашкевич І.О.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 16.04.2015 року справу № 918/164/15 прийнято до провадження судді Пашкевич І.О.

У судовому засіданні 16.04.2015 року оголошувалась перерва до 30.04.2015 року.

12.05.2015 року позивачем ТОВ "Рівнетеплоенерго" через відділ канцелярії суду подано заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з ОСББ борг в сумі 72 867,13 грн., з яких 57 479,9 грн. основного боргу, 6 842,15 грн. пені, 416,42 грн. 3% річних та 8 128,66 грн. інфляційних збитків. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

09.06.2015 року позивачем ТОВ "Рівнетеплоенерго" через відділ канцелярії суду подано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просив стягнути з ОСББ борг в сумі 67 867,13 грн., з яких: 52 479,9 грн. основного боргу, 6 842,15 грн. пені, 416,42 грн. 3% річних та 8 128,66 грн. інфляційних збитків. Вказана заява прийнята судом до розгляду. Таким чином розгляд справи здійснюється в межах заяви про зменшення позовних вимог.

В судовому засіданні 9 червня 2015 року представники Товариства та прокуратури підтримали позовні вимоги в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просили позов задоволити.

Представник відповідача не заперечив проти задоволення позову в частині стягнення основного боргу. Просив зменшити розмір пені, що підлягає до стягнення у зв'язку з скрутним матеріальним становищем ОСББ.

Рівненська міська рада не забезпечила явки повноважного представника у судове засідання. Суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності Рівненської міської ради, яка належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, оскільки неявка представника останньої не перешкоджає вирішенню спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

В результаті розгляду матеріалів справи господарський суд

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2009 року між ОСББ та Товариством був укладений договір на відпуск теплової енергії № 811 (далі Договір), за умовами якого, з урахуванням додатку № 1 до цього договору, останнє зобов'язалося надавати споживачеві теплову енергію, а ОСББ, у свою чергу, - прийняти та оплатити її вартість за встановленими тарифами в терміни, передбачені даною угодою (а.с. 10-12).

Вказаний договір, а також додаток до нього, підписані уповноваженими представниками ОСББ та Товариства та скріплені відбитками печаток цих юридичних осіб.

Відповідно до пункту 1.4 Договору теплова енергія подається споживачу за адресою: місто Рівне, вулиця Біла, 107А.

Пунктом 3.2.1 Договору передбачено, що споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Споживач проводить оплату за отриману теплову енергію шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника, при цьому споживач самостійно отримує рахунок. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Термін внесення платежів - не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (пункти 5.3-5.4 договору).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Товариство протягом жовтня 2014 року - березня 2015 року надало відповідачу теплову енергію на загальну суму 57 479,90 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи рахунками за послуги теплопостачання, виставленими постачальником у вищезазначений період та розрахунком заборгованості (а.с. 72, 85-90).

Про належне виконання Товариством своїх зобов'язань за Договором щодо відпуску теплової енергії також свідчить відсутність з боку ОСББ претензій та повідомлень про порушення позивачем умов даної угоди.

Судом встановлено, що після порушення провадження у даній справі в рахунок погашення заборгованості за договором від 11 листопада 2009 року № 811 ОСББ сплатило на користь Товариства 5 000,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення від 14 травня 2015 року №44 (а.с.92). Вказана проплата була врахована Товариством при поданні заяви про зменшення розміру позовних вимог від 09.06.2015 року № 03-05/186/898.

Відтак, сума заборгованості відповідача за Договором на момент вирішення даного спору складає 52 479,90 грн..

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за Договором, яка складає 52 479,90 грн., підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, не оспорюється відповідачем, і останній на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчили про погашення даної заборгованості перед Товариством, суд дійшов висновку про обґрунтованість та законність вимог позивача про стягнення з ОСББ зазначеної суми боргу, відтак позов у цій частині підлягає задоволенню.

Також на підставі статті 625 ЦК України позивач просив суд стягнути з відповідача 8 128 грн. 66 коп. інфляційних втрат, нарахованих на відповідні суми заборгованості з листопада 2014 року по квітень 2015 року, а також три проценти річних в сумі 416 грн. 42 коп., нарахованих на відповідні суми заборгованості у період з 11 листопада 2014 року по 28 квітня 2015 року згідно наданого Товариством розрахунку (а.с. 73).

За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом здійснено перерахунок трьох процентів річних (розрахунок на а.с. 98). При цьому суд зважає, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою (п.1.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013р.).

У зв'язку з наведеним, суд зазначає, що позивачем при розрахунку, помилково проведено нарахування 3% річних, у дні здійснення відповідачем фактичних часткових оплат заборгованості, на суму боргу без врахування часткового виконання зобов'язання боржником (сплати коштів). Відтак відповідно до розрахунку зробленого судом, сума трьох процентів річних складає 413,59 грн., відтак позов в цій частині підлягає до часткового задоволення у вищезазначеному розмірі.

Що стосується нарахування інфляційних втрат, суд зазначає, що розрахунок здійснений позивачем є арифметично вірним, відповідає положенням чинного законодавства, відтак позовна вимога про стягнення 8 128,66 грн. інфляційних втрат підлягає до задоволення в повному обсязі.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем покладеного на нього обов'язку щодо повної та своєчасної оплати вартості наданих йому послуг щодо відпуску теплової енергії, позивач просив суд стягнути з ОСББ 6 842,15 грн. пені (розрахунок на а.с. 70-71), з яких: за зобов'язаннями жовтня 2014 року на суму боргу 3 678.73 грн. за період з 11.11.2014 року по 01.12.2014 року в розмірі 58,66 грн.; за зобов'язаннями листопада 2014 року на відповідні суми боргу з врахуванням часткових оплат за період з 11.12.2014 року по 17.02.2015 року в розмірі 723,09 грн.; за зобов'язаннями грудня 2014 року на відповідні суми заборгованості за період з 29.12.2014 року по 29.04.2015 року в розмірі 1 800,69 грн.; за зобов'язаннями січня 2015 року на суму боргу 19 568,16 грн. за період з 11.02.2015 року по 29.04.2015 року в розмірі 2 272,59 грн.; за зобов'язаннями лютого 2015 року на суму боргу 18 823,11 грн. за період з 11.03.2015 року по 29.04.2015 року в розмірі 1 547,10 грн. та за зобов'язаннями березня 2015 року на суму боргу 14 088,63 грн. за період з 11.04.2015 року по 29.04.2015 року в розмірі 440,02 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що цей Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 6.3.3 договору передбачено, що споживач несе відповідальність за порушення порядку розрахунків за теплову енергію шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України.

При перевірці нарахування пені, судом виявлені помилки в розрахунках за зобов'язаннями листопада 2014 року та грудня 2014 року, зокрема, позивачем не враховано часткову оплату суми заборгованості, яка мала місце 17.02.2015 року в сумі 7 944,30 грн. В решті, розрахунок є вірним, та таким, що відповідає положенням договору та вимогам чинного законодавства. Відтак, за розрахунком суду правомірно до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 5 888,53 грн. пені (розрахунок суду за зобов'язаннями листопада - грудня 2014 року на а.с. 99).

Разом з тим, як було зазначено вище, у судовому засіданні 9 червня 2015 року представник відповідача заявив усне клопотання про зменшення розміру заявленої Товариством до стягнення з ОСББ пені у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд, приймаючи рішення, має право, зокрема, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно статті 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно братись до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пунктом 3.17.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова) передбачено, що, вирішуючи, у тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Слід зазначити, що законодавством не врегульований розмір можливого зменшення штрафних санкцій.

Дослідивши матеріали справи, а також зважаючи на майновий стан сторін, незначний загальний розмір заборгованості ОСББ на момент вирішення спору, а також часткову добровільну сплату останнім спірного боргу, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру пені, що підлягає стягненню з відповідача, до 50 %. Відтак, стягненню з останнього підлягає неустойка у розмірі 2 944,27 грн.

Враховуючи вищенаведені обставини даний позов підлягає частковому задоволенню.

Абзацом 4 пункту 3.17.4 Постанови передбачено, що у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

За частиною 1 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул. Білій, 107А в м. Рівне "Мальвіна" (33025, місто Рівне, вулиця Біла, будинок 107А, ідентифікаційний код: 25737463) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (33027, місто Рівне, вулиця Данила Галицького, будинок 27, ідентифікаційний код: 36598008) 52 479 (п'ятдесят дві тисячі чотириста сімдесят дев'ять) грн. 90 коп. основного боргу, 2 944 (дві тисячі дев'ятсот сорок чотири) грн. 27 коп. пені, 8 128 (вісім тисяч сто двадцять вісім) грн. 66 коп. інфляційних втрат та 413 (чотириста тринадцять) грн. 59 коп. три відсотки річних.

3. Стягнути з Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку по вул. Білій, 107А в м. Рівне "Мальвіна" (33025, місто Рівне, вулиця Біла, будинок 107А, ідентифікаційний код: 25737463) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 801 (одну тисячу вісімсот одну) грн. 25 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3 897 грн. 88 коп. пені та 2 грн. 83 коп. трьох відсотків річних відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено "15" червня 2015 року.

Суддя Пашкевич І.О.