ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 р. Справа №912/694/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: судді Науменка І.М. - доповідача

суддів: Вечірка І.О., Євстигнеєва О.С. (зміна колегії на підставі розпорядження голови суду від 15.06.2015р. №230),

при секретарі судового засідання: Петровській А.В.

за участю представників сторін:

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 14.04.2015р. у справі №912/694/14

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до відповідача Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут"

про стягнення 9 431 841,47 грн.,

/за заявою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області №3769 від 30.03.2015р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2014р., за яким виданий наказ №912/694/14 від 21.08.2014р./

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 14.04.2015р. (суддя Болгар Н.В.) у справі №912/694/14 у задоволенні заяви відмовлено повністю.

Мотивуючи зазначене вище рішення, господарський суд першої інстанції виходив з відсутності доказів наявності обставин, що доводять необхідність застосування розстрочки виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2014р.

Не погодившись з зазначеною вище ухвалою, скаржник звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій називає останню неправомірною та такою, що винесена за умов неповного з'ясування важливих для розгляду даної заяви обставин, зокрема, факту знаходження відповідача у скрутному фінансовому становищі.

З огляду на викладене вище, скаржник просить оскаржувану ухвалу господарського суду першої інстанції - скасувати, апеляційну скаргу Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" - задовольнити, розстрочивши виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2014р. у справі про стягнення зі Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 011 583 грн. 03 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 10 711 грн. 84 коп. втрат від інфляційних процесів, 274 126 грн. 42 коп. річних у розмірі 3 процентів, 399 572 грн. 03 коп. пені у справі №912/694/14 на 36 місяців.

В свою чергу, у відзиві на апеляційну скаргу, позивач у справі - ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", викладені в останній доводи повністю заперечує, наполягає на відсутності правових підстав для розстрочки зазначеного вище судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як видно із матеріалів справи, господарським судом Кіровоградської області 21.08.2014р. у справі №912/694/14 виданий наказ про примусове виконання судового рішення від 20.05.2014р. про стягнення зі Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 011 583 грн. 03 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 10 711 грн. 84 коп. втрат від інфляційних процесів, 274 126 грн. 42 коп. річних у розмірі 3 процентів, 399 572 грн. 03 коп. пені.

За п.3 ч.2 ст.17 Закону України "Про виконавче провадження", наказ господарського суду є виконавчим документом. Виконавче провадження щодо примусового виконання вищезазначеного судового рішення розпочате на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 27.10.2014р. ВП №45169998 начальника Відділу державної виконавчої служби Світловодського міськрайонного управління юстиції.

02.04.2015р. до господарського суду надійшла заява Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області №3769 від 30.03.2015р. про розстрочку виконання рішення господарського суду Кіровоградської область, за яким виданий наказ №912/694/14 від 21.08.2014р. про стягнення зі Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 2 011 583 грн. 03 коп. заборгованості за спожитий природний газ, 10 711 грн. 84 коп. втрат від інфляційних процесів, 274 126 грн. 42 коп. річних у розмірі 3 процентів, 399 572 грн. 03 коп. пені, всього - 2 695 993 грн. 22 коп. строком на 36 місяців.

Саме за результатами розгляду даної заяви господарським судом Кіровоградської області було прийнято ухвалу від 14.04.2015р., яка є предметом апеляційного перегляду.

Вирішуючи питання щодо відповідності оскаржуваної ухвали вимогам чинного законодавства України, колегія суддів виходила з наступного:

Дійсно, відповідно до вимог ст.121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Також, відповідно до п.7.1., 7.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», господарський суд на підставі ст.121 ГПК має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. (абзац перший підпункту 7.1 пункту 7 із змінами, внесеними згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013р. N2)

Більш того, згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання.

Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

В той же час, застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке. Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, звертаючись з заявою про розстрочку виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 20.05.2014р. у справі №912/694/14, Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області наполягав на особливості господарської діяльності боржника (надання послуг теплопостачання споживачам м.Світловодська), інфляційні процеси в економіці України, непрофесійні дії колишнього керівництва підприємства, тяжкий фінансовий стан боржника внаслідок несвоєчасного розрахунку споживачів за послуги теплопостачання, невідповідність фактичної вартості теплової енергії затвердженим тарифам для населення та, як наслідок, накопичення збитків за минулі роки тощо.

В той же час, як вбачається з наявних у справі матеріалів, ухвалою господарського суду першої інстанції від 03.04.2015р. зазначену вище заяву про розстрочку виконання судового рішення було призначено до розгляду, позивача зобов'язано до судового засідання надати письмове погодження або обґрунтоване заперечення на заяву від 30.03.2015р. про розстрочку виконання рішення у справі № 912/694/14. Відповідача, в свою чергу, зобов'язано надати розрахунки і докази на їх підтвердження з метою доведення спроможності виконати судове рішення протягом 36 місяців, графік погашення заборгованості, докази на підтвердження вжиття заходів на виконання судового рішення. Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Кіровоградській області зобов'язано надати суду письмові докази на підтвердження обставин, що ускладнюють або роблять неможливість виконання судового рішення саме органом Державної виконавчої служби.

Натомість, 14.04.2014р. (дата прийняття оскаржуваної ухвали про відмову у розстрочці судового рішення) до господарського суду надійшли лише заперечення позивача, в якому останній стверджує, що спірна заборгованість перед ним відповідача у справі (СП ТОВ "Світловодськпобут") утворилась ще у 2012-2013 роках і до теперішнього часу жодних повідомлень від СП ТОВ "Світловодськпобут" про наявність об'єктивних підстав, які унеможливлюють вчасне і належне виконання своїх зобов'язань за договором до ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" не надходило.

Разом з цим, наявним в матеріалах справи Звітом про фінансові результати за 9 місяців 2014р. підтверджується факт обтяження підприємства-позивача довгостроковими податковими та кредитними зобов'язаннями, з огляду на що, на думку колегії суддів, фінансова можливість розстрочувати чи/або відстрочувати виконання зобов'язань своїх контрагентів у позивача - відсутня.

Слід зазначити при цьому, що заявником клопотання (Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби у Кіровоградській області) суду не надано належних доказів на підтвердження загрози банкрутства боржника, відсутності у нього коштів і майна, на які можливо звернути стягнення в рамках виконавчого провадження з метою виконання рішення гсоподарського суду.

Відсутні в матеріалах справи й докази сприяння відповідачем повному чи хоча б частковому виконанню зобов'язань перед позивачем. Зокрема, колегія суддів звертає увагу на той факт, що оскаржуючи відмову суду у розстрочці виконання рішення строком на 36 місяців (тобто, три роки), відповідач протягом більше ніж року з часу прийняття даного рішення про стягнення заборгованості (20.05.2014р.) жодних зусиль для погашення чи/або зменшення даного боргу не доклав (докази зворотного - відсутні). З огляду на наведене, розстрочку виконання зазначеного вище рішення суду колегія суддів розцінює не інакше, як спробу уникнути відповідачем взятої на себе відповідальності.

При цьому, колегія суддів враховує стратегічне значення підприємства-позивача, як суб'єкта господарювання державного сектору економіки України, вчасне виконання зобов'язань перед яким в свою чергу мінімізує ризик несвоєчасних розрахунків ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за поставлений за зовнішньоекономічними контрактами імпортований газ та, відповідно, мінімізує ризик застосування до позивача відповідних санкцій та припинення постачання природного газу на територію України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала господарського суду від 14.04.2015р. повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, тоді як доводи апелянта колегія суддів вважає неспроможними та такими, що правильність викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків не спростовують.

У підсумку, колегія суддів звертає увагу апелянта на неприпустимість обґрунтування своїх вимог та заперечень з посиланням на нормативно-правові документи чи/або роз'яснення суду вищої інстанції, що втратили чинність, зокрема, Роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 12.09.1996р. №02-5/333.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу господарського суду Кіровоградської області від 14.04.2015р. у справі №912/694/14 - залишити без змін, а апеляційну скаргу Спільного підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" - без задоволення.

Постанова може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови виготовлений та підписаний 17.06.2015р.

Головуючий суддя І.М. Науменко

Суддя І.О. Вечірко

Суддя О.С. Євстигнеєв