ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2015 р. Справа № 911/459/15

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Київ Рент-Драйв", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіно Верде", Київська обл., смт. Макарів

про стягнення 29221,00 грн.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Київ Рент-Драйв" (надалі позивач) заявлено позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фіно Верде" (надалі відповідач) про стягнення 29221,00 грн. з яких: 7717,00 грн. матеріальних збитків; 3990,00 грн. заборгованості; 2214,00 грн. пені; 15300,00 грн. упущеної вигоди.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням умов договору прокату легкового автомобіля від 30.04.2014 р. № ДТ-13112.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.02.2015 р. порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 11.03.2015 р.

У судовому засіданні 11.03.2015 р. представником позивача подано пояснення від 02.03.2015 р. щодо відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, щодо підстав нарахування пені в розмірі 2214,00 грн., щодо підстав нарахування суми збитків, завданих предмету прокату, які судом прийнято до уваги.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2015 р. на підставі ст. 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк вирішення спору на п'ятнадцять днів, розгляд справи відкладено на 14.04.2015 р.

17.03.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог , згідно якої останній в порядку ст. 22 Господарського процесуального кодексу України збільшив розмір позовних вимог та просив стягнути з відповідача 39659,00 грн., з яких: 9938,00 грн. матеріальних збитків; 3990,00 грн. заборгованості; 10431,00 грн. пені; 15300,00 грн. упущеної вигоди. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

08.04.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області представник відповідача подав відзив на позовну заяву, яким позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Крім того, відповідач просить суд визнати недійсним договір прокату легкового автомобілю №ДТ-13112 від 30.04.2014 р. В обґрунтування свої заперечень відповідач посилається на те, що позивач взагалі не мав права укладати договір прокату спірного автомобіля з відповідачем, оскільки договір оренди №ДТ 11044 від 31.01.2014 р., згідно якого громадянка Сіненко О.М. (фізична особа) передає, а ТОВ «Київ Рента Драйв» приймає в оренду автомобіль Skoda Rapid, який згодом було надано в прокат відповідачу, у зв'язку з чим договір прокату легкового автомобіля № ДТ-13112 від 30.04.2014 року підлягає визнанню недійсним.

14.04.2015 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 21.04.2015 р., про що представниками сторін підписано відповідне повідомлення.

21.04.2015 р. у судовому засіданні судом оголошено перерву до 28.04.2015 р., про що представниками сторін підписано відповідне повідомлення.

21.04.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області від представника відповідача надійшли пояснення по справі, які судом прийнято до уваги.

21.04.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшли пояснення щодо обставин, викладених у відзиві сторони відповідача на позов, згідно яких просив суд на підставі ст. 83 ГПК України вийти за межі позовних вимог, визнавши договір оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 від 31.01.2014 р. дійсним, а також задовольнити позовні вимоги повністю. Вказані пояснення судом прийнято до уваги.

27.04.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області від представника відповідача надійшов супровідний лист разом з поясненнями. Вказані документи судом прийнято до уваги.

28.04.2015 р. через канцелярію господарського суду Київської області від представника позивача надійшло клопотання про вихід за межі позовних вимог, згідно якого останній просив суд залучити Сіненко Олександру Михайлівну в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, а також вийти за межі позовних вимог, визнавши договір оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 від 31.01.2014 р. дійсним.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У справах щодо майна господарських організацій, у статутному капіталі яких є корпоративні права держави, господарський суд залучає орган державної влади, що здійснює управління корпоративними правами, до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі. Питання про допущення або залучення третіх осіб до участі у справі вирішується господарським судом, який виносить з цього приводу ухвалу. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог, користуються процесуальними правами і несуть процесуальні обов'язки сторін, крім права на зміну підстави і предмета позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог, а також на відмову від позову або визнання позову.

Враховуючи те, що рішення у справі № 911/459/15 не впливає на права або обов'язки Сіненко Олександри Михайлівни, у судовому засіданні 28.04.2015 р., суд вирішив у задоволенні вищезазначеного клопотання представника позивача про залучення третьої особи відмовити.

У судовому засіданні 28.04.2015 року представник позивача підтримав позов у повному обсязі, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника прокуратури та відповідача - 2, суд

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, суд

встановив:

Позивач в якості обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 31.01.2014 р. між ТОВ "Київ Рент-Драйв" (орендар, позивач у справі) та Сіненко Олександрою Михайлівною (орендодавець) було укладено договір оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 (надалі договір 1), за умовами якого позивач отримав у строкове платне користування легковий автомобіль Skoda Rapid, д.н.з АА 5896 ОС.

30.04.2014 р. між ТОВ "Київ Рент-Драйв" (орендодавець, позивач у справі) та ТОВ "Фіно Верде" (орендар, відповідач у справі) укладено договір прокату вищевказаного легкового автомобіля № ДТ-13112 (надалі договір 2).

Згідно з п. 2.2. договору 2 строк прокату, розмір та умови оплати за користування предметом прокату, реєстраційні дані автомобіля, адреса передачі та повернення предмету прокату вказано в акті приймання-передачі легкового автомобіля.

Відповідно до п. 3.7. договору 2 у випадку пошкодження предмета прокату наймачу забороняється без згоди наймодавця проводити розбирання та ремонт автомобіля, також змінювати конструкцію автомобіля та параметри виробника, крім робіт пов'язаних з необхідністю для його транспортування.

Вартість послуг за договором визначаються, виходячи із тарифів, затверджених наймодавцем, які діють на момент укладання договору. Тарифи на прокат автомобіля включають в себе повне ТО та страхування. Загальна вартість послуг визначається в акті приймання-передачі автомобіля. При передачі автомобіля наймачу останній робить 100 % передоплату за прокат автомобіля за погоджений строк, а також вносить заставу в розмірі, передбаченому в акті приймання-передачі автомобіля. Наймач повертає автомобіль наймодавцю по закінченню строку прокату в справному технічному стані з врахуванням нормального зносу, який виник в період експлуатації. Під нормальним зносом автомобіля в даному договорі розуміється зменшення вартості автомобіля, природний знос окремих вузлів та агрегатів за період знаходження автомобіля у користуванні наймача, при умові належної експлуатації автомобіля, природний знос окремих вузлів та агрегатів за період знаходження автомобіля у користуванні наймача, при умові належної експлуатації автомобіля, що виключає випадки, які спричинили незапланований ремонт чи відновлення автомобіля. У випадку затримання наймачем повернення предмету прокату у строку, вказані чинним договором більше, ніж на 2 години без поважних причин, наступна доба враховується повністю та оплачується наймачем відповідно до тарифу, вказаному в акті приймання-передачі легкового автомобіля (п.п. 4.3., 4.4., 4.5., 4.7. договору 2).

Пунктом 5.3. договору 2 сторонами погоджено, що наймач несе повну матеріальну відповідальність перед наймодавцем за будь-який збиток, заподіяний предмету прокату, крадіжки автомобіля чи його частини навіть при відсутності своєї вини.

Згідно з п. 5.4. договору 2 у разі завдання шкоди предмету прокату внаслідок порушення правил його експлуатації чи інших навмисних або ненавмисних лій наймача, наймач відшкодовує наймодавцю заподіяну цими діями шкоду в повному обсязі.

30.04.2014 р. на виконання п. 1.1. договору прокату легкового автомобіля від 30.04.2014 р. № ДТ-13112 позивач передав, а відповідач прийняв у прокат автомобіль Skoda Rapid, д.р.н. АА 5896 ОС на 30 діб з 30.04.2014 р. по 30.05.2014 р., що підтверджується підписаним та скріпленим печатками обох сторін договору актом прийняття-передачі виконання робіт від 28.08.2104 р.

Згідно ст. 799 Цивільного кодексу України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до частини третьої ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним (частина перша ст. 220 Цивільного кодексу України).

Статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Відповідно до частини першої ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно з частиною першою ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Суд встановив, що, укладений між ТОВ "Київ Рент-Драйв" та Сіненко Олександрою Михайлівною договір оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 від 31.01.2014 р., на підставі якого між ТОВ "Київ Рент-Драйв" та ТОВ "Фіно Верде" було укладено договір оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 від 30.04.2014 р. в порушення вимог ст. 799 Цивільного кодексу України не є нотаріально посвідченим, а відтак в силу положень ст. 220 ЦК України є нікчемним.

Враховуючи те, що договір оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 від 31.01.2014 р., на підставі якого позивач отримав у користування від фізичної особи Сіненко Олександри Михайлівни легковий автомобіль Skoda Rapid, д.н.з АА 5896 ОС є нікчемним в силу положень ст. 220 ЦК України, суд дійшов висновку, що договір прокату легкового автомобіля № ДТ-13112 від 30.04.2014 р., на підставі якого вказаний транспортний засіб позивач передав відповідачу автомобіль Skoda Rapid, д.н.з АА 5896 ОС підлягає визнанню недійсним в порядку ст. 83 ГПК України на підставі ст.ст. 203, 215 ЦК України.

Частиною першою ст. 43 ГПК України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що оскільки договір прокату легкового автомобіля № ДТ-13112 від 30.04.2014 р. визнаний судом недійсним, правомірність вимог позивача про стягнення 9938,00 грн. матеріальних збитків; 3990,00 грн. заборгованості; 10431,00 грн. пені; 15300,00 грн. упущеної вигоди з підстав неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором прокату легкового автомобіля від 30.04.2014 р. № ДТ-13112 є недоведеною належними та допустимими доказами у розумінні ст.ст. 33, 34 ГПК України.

Крім того, позивачем заявлено клопотання про вихід за межі позовних вимог, згідно якого останній просив на підставі ст. 83 ГПК України вийти за межі позовних вимог та визнати договір оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 від 31.01.2014 р. дійсним на підставі частини другої ст. 220 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право: 1) визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству; 2) виходити за межі позовних вимог, якщо це необхідно для захисту прав і законних інтересів позивачів або третіх осіб з самостійними вимогами на предмет спору і про це є клопотання заінтересованої сторони; 3) зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання; 4) стягувати у доход Державного бюджету України із сторони, що порушила строки розгляду претензії, штраф у розмірі, встановленому статтею 9 цього Кодексу або у відповідності до законів, що регулюють порядок досудового врегулювання спорів у конкретних правовідносинах; 5) стягувати в доход Державного бюджету України з винної сторони штраф у розмірі до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за ухилення від вчинення дій, покладених господарським судом на сторону; 6) відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Судом встановлено, що статтею 83 ГПК України не передбачено право господарського суду на визнання договору дійсним, оскільки пунктом першим статті передбачено право господарського суду на визнання договору недійсним, а пунктом другим ст. 83 ГПК України передбачено право суду на вихід за межі позовних вимог, а не задоволення іншої за своєю правовою природою позовної вимоги з інших підстав.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання позивача про вихід за межі позовних вимог та визнання договору оренди легкового автомобіля №ДТ-11004 від 31.01.2014 р. дійсним.

Відповідно до частини п'ятої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, при відмові в задоволенні позову, покладаються на позивача.

Враховуючи вищезазначене, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Визнати недійсним договір прокату легкового автомобіля від 30.04.2014 р. № ДТ-13112, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київ Рент-Драйв» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фіно Верде».

2. У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 22.06.2015 року.

Суддя А.В. Лопатін