ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 925/869/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.,
суддів :Грека Б.М., - (доповідача у справі), Кривди Д.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 14.04.15
у справі№925/869/14
господарського судуЧеркаської області
за позовомДочірнього підприємства "Теплокомуненерго" Публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод"
доФізичної особи - підприємця ОСОБА_4
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаШляпін О.Ю. (дов. від 03.06.15)
відповідачаОСОБА_6 (дов. від 13.03.15), ОСОБА_7 (дов. від 10.02.15)

В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "Теплокомуненерго" Публічного акціонерного товариства "Монастирищенський ордена Трудового Червоного Прапора машинобудівний завод" звернулось до господарського суду Черкаської області з позовом до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про стягнення 4466,03 грн. основного боргу за надані послуги, 282,07 грн. інфляційних, 144,29 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду Черкаської області від 16.10.14 (суддя Хабазня Ю.А.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.15 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Баранця О.М., суддів: Сітайло Л.Г.,

Пашкіної С.А.), позов задоволено повністю.

Судові акти обґрунтовані тим, що незважаючи на здійснені переобладнання приміщень, з метою демонтажу систем опалення, у них залишається 6 метрів трубопроводів діаметром 20 мм, через які відбуваються втрати теплової енергії, вартість якої, розраховану згідно з абз.2 п.23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 №1198, і слід стягнути з відповідача.

Не погодившись із судовими актами у справі, відповідачка звернулася до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, в позові відмовити. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами невірно застосоване законодавства: слід було застосовувати Закон України "Про теплопостачання" та Постанову Кабінету Міністрів України від 03.10.07 №1198, а судами помилково застосований Закон України "Про житлово-комунальні послуги". Крім того, суди не звернули уваги, що між сторонами відсутній договір. В подальшому скаржником подане пояснення до касаційної скарги від 04.06.15 та доповнення від 08.06.15.

Позивач надав відзив на касаційну скаргу, в якому заперечує проти її доводів, постанову просить залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційної скарги (включно з поясненнями та доповненнями) та відзиву на неї, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, приміщення АДРЕСА_1 придбані відповідачем на підставі договору міни квартири від 07.08.08 з ОСОБА_9 та на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.05 із продавцями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та належать відповідачу на праві приватної власності.

Відповідно до Робочого проекту, розробленого ПМП "Політехнік" у 2008 році на замовлення ОСОБА_4 та виходячи з технічних умов, виданих позивачем на встановлення приладу обліку, відповідачем виконано роботи по частковому демонтажу існуючої системи опалення квартир АДРЕСА_1. Так, згідно з Робочим проектом "після спрямлення стояків опалення в приміщенні магазину залишається 15 метрів трубопроводів діаметром 27 мм. Після спрямлення трубопроводів рушниковисушувачів в магазині залишається 6 метрів металопластикових трубопроводів діаметром 20 мм. Розрахункові сумарні втрати тепла ізольованих трубопроводів магазину складають 362 Вт/год." "Максимальне теплове навантаження приміщення складається з навантаження від втрат теплової енергії в ізольованих стояках та максимального теплового навантаження опалювальних приладів".

17.08.10 інспекція Держархбудконтролю у Черкаській області надала дозвіл ОСОБА_4 на виконання будівельних робіт, підрядником яких є ПМП "Політехнік", з реконструкції квартир АДРЕСА_1 під магазин роздрібної торгівлі відповідно до проектної документації, розробленої ТОВ "Уманьбудпроект" та затвердженої 07.08.09.

Рішеннями Монастирищенського районного суду Черкаської області в 2010, 2011, 2012 роках з відповідачки вже стягувалася заборгованість за теплову енергію по 26.05.11 включно.

Позивач листами від 01.06.12 вих.№296 та від 09.10.12 вих.№583 надіслав відповідачу проекти договорів №16-ТО від 29.05.12 "Про надання послуг з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, холодного водопостачання і водовідведення" та №16-ТІ від 09.10.12 "Про надання послуг з централізованого опалення" на нежитлові приміщення №20 та №21 для їх укладення та повернення одного екземпляру підписаного договору. Однак відповідач відповіді на них не надав, підписаних договорів позивачу не повернув, розбіжностей чи зауважень до змісту правочинів не направив.

Актом від 11.12.12 "перевірки дотримання вданих технічних умов та проектних рішень на переобладнання кв. 20-21 в житловому будинку АДРЕСА_1 під магазин роздрібної торгівлі", підписаним ОСОБА_4, зокрема встановлено, що схема підключення відповідає проекту, що теплове навантаження визначено проектом, що наявним є розрахунок втрат через ізольовані стояки, що спрямлення стояків і їх монтаж відповідає проектному рішенню.

Теплова енергія подавалась позивачем у будинок АДРЕСА_1 протягом опалювальних сезонів 2011-2014 років у періоди з 14.10.11 по 16.04.12, з 15.10.12 по 15.04.13 та з 03.10.13 по 15.04.14; відповідно до розпоряджень Монастирищенської районної державної адміністрації від 15.04.14 №44, від 30.09.13 №92, від 09.04.13 №36, від 02.10.12 №175, від 09.04.12 №57/01-02-1 та від 10.10.11 №194; а також рішень виконавчого комітету Монастирищенської міської ради від 26.03.14 №93, від 26.09.13 №151, від 12.04.13 №66, від 26.09.12 №2012, від 28.03.12 №45 та від 28.09.11 №174 щодо початку і закінчення опалювальних періодів. Також подача теплової енергії у будинок підтверджується актами на відпуск теплової енергії позивачем іншим особам-споживачам цього будинку.

Протягом вищевказаних періодів відповідачу направлялись акти про відпущену кількість теплової енергії ("втрати теплової енергії від існуючих мереж, які проходять через приміщення і не обліковуються теплолічильником (згідно проектного рішення)", а також рахунки на оплату, які залишені відповідачем без підписання та оплати. Розрахунок вартості спожитої відповідачем здійснювався у відповідності до абз.2 п.23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 №1198.

На підставі вищевикладених обставин судами задоволені позовні вимоги. Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати правову позицію судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Відповідно до статей 11, 16, 177, 360 Цивільного кодексу України: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Приписи даної статті, на застосуванні якої наполягає відповідач не суперечать ст.ст. 16,19,20,21 закону України "Про житлово-комунальні послуги", які були застосовані судом, рівно як і загальному принципу цивільного та господарського права - обов'язку оплатити отриманий товар (яким є, в тому числі, теплова енергія). Розрахунок вартості спожитої відповідачем здійснювався у відповідності до абз.2 п.23 Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.07 №1198, як на тому наполягає відповідач (а.с.141, т.3). Вказаним спростовуються доводи касаційної скарги про невірне застосування судами норм законодавства.

Відповідно до статей 202, 509, 526 Цивільного кодексу України: правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами перевірені доводи скаржника (які висловлюються ним також у касаційній скарзі) про відсутність у нього обов'язку оплачувати теплову енергію у зв'язку із реконструкцією приміщень, та були обґрунтовано відхилені, з чим погоджується також суд касаційної інстанції. Так, з придбанням у власність квартир АДРЕСА_1 у відповідача, як їх власника, виник обов'язок брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна (житлового будинку). Обігрів житлового будинку у опалювальний період є спільним обов'язком його співвласників з утримання будинку з метою дотримання, зокрема, санітарних норм. Зміна складових (схеми) системи опалення двох квартир у межах усього будинку не може мати наслідком порушення балансу теплопостачання, теплозбереження (чи інших визначених первісним проектом на його будівництво технічних умов) із суміжними жилими приміщеннями інших власників (споживачів) цього будинку.

Саме тому Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання (затверджений наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22.11.05) з моменту внесення до нього змін наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06.11.07 №169 визначає процедуру відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води саме усього житлового будинку, а не окремих приміщень у ньому. Тому відключення приміщень АДРЕСА_1, навіть якби воно і відбулося, було б незаконним.

Робочий проект, розроблений ПМП "Політехнік" у 2008 році на замовлення відповідачки та виходячи з технічних умов, виданих позивачем на встановлення приладу обліку не передбачає відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води приміщень АДРЕСА_1, як на цьому наполягає відповідач, а передбачає дві складових обігріву - "максимальне теплове навантаження приміщення складається з навантаження від втрат теплової енергії в ізольованих стояках та максимального теплового навантаження опалювальних приладів". Замовлення і виконання відповідачем цього проекту, погодження його позивачем, під'єднання зміненої системи опалення приміщень АДРЕСА_1 до будинку, визначення розміру "розрахункових сумарних втрат тепла ізольованих трубопроводів магазину складають 362 Вт/год." і є діями осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, з яких виникли цивільні права та обов'язки, тобто є правочином і є зобов'язанням.

Об'єктом цивільних прав і обов'язків в даному спорі є житлово-комунальна послуга, яку позивач надає, а відповідач споживає, тому всилу ст. 11 Цивільного кодексу України, у відповідача виник обов'язок оплатити спожиту послугу. Наявність договору спростила б розгляд справи, але його відсутність не означає відсутність у відповідача обов'язку оплачувати отриману енергію. Зазначеним спростовуються доводи касаційної скарги про відсутність договірних відносин між сторонами.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанови у справі, а тому, постанову апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вона ухвалена при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 залишити без задоволення, постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.04.15 у справі №925/869/14 залишити без змін.

Головуючий - суддя В.І. Дерепа

Судді Б.М. Грек

Д.С. Кривда