РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/8415/15-г
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС»

до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом»

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в розмірі 21 101 грн. 99 коп.

Представники:

від Позивача: Данилова К.А. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Цермолонський І.М. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в розмірі 21 101 грн. 99 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 17.08.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (Замовник) було укладено Договір №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе зобов»язання по спостереженню за установками пожежної автоматики, які підключені до спеціального об»єктового радіоблоку та технічному обслуговуванню радіо блока на об»єкті Замовника. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав свої зобов»язання за цим Договором, проте Відповідач порушив зобов»язання щодо своєчасного здійснення оплати за надані послуги в повному обсязі за період серпень 2012 року - грудень 2013 року. Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» становить 13 066 грн. 72 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» пеню у розмірі 2 257 грн. 27 коп. та 3% річних у розмірі 4 782 грн. 42 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/8415/15-г, судове засідання призначено на 22.04.2015 р.

22.04.2015 року в судове засідання з'явився представник позивача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Представники сторін вимоги ухвали суду про порушення провадження по справі від 06.04.2015 року не виконали.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача надати обґрунтований розрахунок пені, 3% річних та інфляційних за Договором №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об'єкті від 17.08.2007 року із зазначенням початку та закінчення такого нарахування за окремими актами здачі-прийняття виконаних робіт (надання послуг).

2) Відповідача надати докази на підтвердження сплати заборгованості за Договором №844/10/С7/1143 в розмірі 13 066,72 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.04.2015 р. відкладено розгляд справи на 27.05.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, невиконанням вимог ухвали суду, витребуванням додаткових доказів по справі.

13.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли уточнення до позовної заяви, в яких просить Суд:

1. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЗОР СЕРВІС" суму основного боргу у розмірі 13 066,72 грн., пеню у розмірі 929,84 грн., 3% річних у розмірі 790,72 грн. та інфляційні витрати у розмірі 9 514,21 грн., що разом становить 24 301,49 грн.

2. Покласти на Приватне акціонерне товариство "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом" витрати по оплаті позову судовим збором.

26.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності, в якій просить Суд застосувати строк позовної давності до вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЗОР СЕРВІС" щодо нарахування і стягнення пені та частково відмовити в задоволенні позовних вимог.

27.05.2015 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про поважні причини неявки Суд не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд зазначає, що приймає до розгляду заяву Відповідача про застосування строків позовної давності, а щодо уточнень Позивача до позовної заяви, Суд зазначає наступне.

Згідно із п. 3.11 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, об'єднання позовних вимог, зміну предмета або підстав позову.

В даному випадку уточнення до позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЗОР СЕРВІС", фактично є заявою про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору, у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.12 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОЗОР СЕРВІС" про збільшення розміру позовних вимог до розгляду.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Позивача надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахуванням Відзиву Приватного акціонерного товариства "Вищий навчальний заклад "Міжрегіональна академія управління персоналом".

Представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Суд відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника відповідача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 27.05.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 10.06.2015 р., у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

29.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових документів, а саме платіжних доручень №7078 від 16.10.2012 р. на суму 816 грн. 67 коп. та №4064 від 31.08.2012 р. на суму 600 грн. 00 коп., яке Судом розглянуто та задоволено.

10.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи письмових документів, а саме Акту звірки взаєморозрахунків №34 від 28.01.2015 р., яке Судом розглянуто та задоволено.

В судовому засіданні 10 червня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви. В судовому засіданні представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 червня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

17.08.2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» (Виконавець) та Приватним акціонерним товариством «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (Замовник) було укладено Договір №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті, відповідно до умов якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе зобов»язання по спостереженню за установками пожежної автоматики, які підключені до спеціального об»єктового радіоблоку та технічному обслуговуванню радіо блока на об»єкті Замовника.

Відповідно до 3.1 Договору плата за Послуги встановлюється в розмірі суми, приведено їв Додатку №1 до цього Договору, та перераховується щомісячно на розрахунковий рахунок Виконавця не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.3.4 Договору за умови неповернення Замовником підписаного акту здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг) чи ненадання обґрунтованих заперечень щодо обсягу послуг наданих Виконавцем у звітному місяці, в строк визначений п.3.3 даного Договору вважається, що послуги у такому місяці надані Виконавцем у повному обсязі і прийняті Замовником без зауважень, а акт приймання наданих послуг таким, що підписаний Сторонами.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у разі затримки платежів передбачених п.31 цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Цей Договір вступає в силу з 01.09.2007 р. і укладається строком на один рік, тобто до 01.09.2008 р. У випадку, якщо жодна з Сторін письмово не повідомить іншу про бажання припинити дію цього Договору за один календарний місяць до дати його припинення, даний Договір вважається продовженим на той самий строк на тих же умовах без обмеження кількості разів продовження дії договору. (п.4.1 Договору)

Додатком №1 до Договору №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті від 17.08.2007 р. Сторони узгодили вартість спостереження в розмірі 600 грн. 00 коп.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті від 17.08.2007 року Позивачем були надані послуги, а Відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується актами здачі - прийняття виконаних робіт (надання послуг) за період серпень 2012 року - грудень 2013 року на загальну суму в розмірі 13 066 грн. 72 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що він належним чином виконав свої зобов»язання за цим Договором, проте Відповідач порушив зобов»язання щодо своєчасного здійснення оплати за надані послуги в повному обсязі за період серпень 2012 року - грудень 2013 року. Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» становить 13 066 грн. 72 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» пеню у розмірі 929 грн. 84 коп., 3% річних у розмірі 790 грн. 72 коп. та інфляційні у розмірі 9 514 грн. 21 коп. з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.05.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті від 17.08.2007 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті від 17.08.2007 року Позивачем були надані послуги, а Відповідачем в свою чергу прийняті вказані послуги, що підтверджується актами здачі - прийняття виконаних робіт (надання послуг) за період серпень 2012 року - грудень 2013 року на загальну суму в розмірі 13 066 грн. 72 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку, проте Відповідачем була здійснена часткова оплата за надані послуги.

Як встановлено Судом, Відповідачем була здійснена часткова оплата за надані послуги, а саме за серпень 2012 р. на суму 600 грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №4064 від 31.08.2012 р. та за жовтень 2012 р. на суму 816 грн. 67 коп., що підтверджується платіжним дорученням №7078 від 16.10.2012 р.

Таким чином, заборгованість Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» за Договором №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті від 17.08.2007 року за період серпень 2012 р. - вересень 2012 р. та за період листопад 2012 р. - грудень 2013 р. становить 11 650 грн. 05 коп.

Проте, Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Товариству з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» в розмірі 11 650 грн. 05 коп.

Отже, Суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 11 650 грн. 05 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду, з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.05.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду, Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 16.09.2012 р. по 07.05.2015 р. у розмірі 790 грн. 72 коп. та інфляційні за період вересень 2012 р. - травень 2015 р. у розмірі 9 421 грн. 11 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за надані й прийняті послуги за Договором №844/10/С7/1143 про спостереження за установками пожежної автоматики на об»єкті від 17.08.2007 року за загальний період прострочки з 16.09.2012 р. по 07.05.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача в частині розміру заборгованості.

Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 680 грн. 01 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 16.09.2012 року по 07.05.2015 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов'язання в зв'язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період вересень 2012 року - травень 2015 року в розмірі 9 421 грн. 11 коп. підлягають частковому задоволенню, оскільки інфляція є девальвацією грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, що збільшує суму основного боргу, який повинен існувати протягом місячного періоду прострочки виконання відповідачем його грошового зобов»язання, а в даному випадку сума боргу кожного місяця змінювалась. Таким чином, до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягають інфляційні у розмірі 8 298 грн. 72 коп.

При зверненні до суду, з урахуванням Заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.05.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду, Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 16.09.2012 р. по 16.06.2014 р. у розмірі 929 грн. 84 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що у разі затримки платежів передбачених п.31 цього Договору, Замовник сплачує Виконавцю пеню в розмірі 0,1% від суми простроченого платежу, за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

26.05.2015 року Відповідачем надано до суду заяву про застосування спеціального строку позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року)

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 03.04.2015 р. (згідно вхідного штампу канцелярії суду), а тому до вимог про стягнення пені за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 16.09.2012 року по 02.04.2014 року слід застосувати спеціальні строки позовної давності за заявою Відповідача.

Суд, перевіривши розрахунок пені, у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 03.04.2014 року по 15.06.2014 року вважає, що до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня лише в розмірі 50 грн. 01 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 03.04.2014 року по 15.06.2014 року.

Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 11 650 грн. 05 коп., 3% річних у розмірі 680 грн. 01 коп., інфляційні у розмірі 8 298 грн. 72 коп. та пеня у розмірі 50 грн. 01 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна академія управління персоналом» (03039, м.Київ, ВУЛИЦЯ ФРОМЕТІВСЬКА, будинок 2, Ідентифікаційний код юридичної особи 00127522) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС» (03083, м.Київ, ПРОСПЕКТ НАУКИ, будинок 54 Б, "ЛІТ.А", Н/П 377, Ідентифікаційний код юридичної особи 33442495) заборгованість у розмірі 11 650 (одинадцять тисяч шістсот п'ятдесят) грн. 05 (п'ять) коп., 3% річних у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн. 01 (одна) коп., інфляційні у розмірі 8 298 (вісім тисяч двісті дев'яносто вісім) грн. 72 (сімдесят дві) коп., пеню у розмірі 50 (п'ятдесят) грн. 01 (одна) коп. та судовий збір у розмірі 1 554 (одна тисяча п'ятсот п'ятдесят чотири) грн. 64 (шістдесят чотири) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 червня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин