РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2015Справа №907/127/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі

судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Дочірнього підприємства "Стар"

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Ужгородського регіонального управління № 0607

про зобов'язання виконати платіжне доручення № 37 від 29.01.2015 р., стягнення пені у сумі 382,02 грн.

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:Приходько А.О.- представник за довіреністю № 13-11-10123 від 24.04.2015 р.
ВСТАНОВИВ:

10.02.2015 р. Дочірнє підприємство "Стар" звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Ужгородського регіонального управління № 0607 про зобов'язання виконати платіжне доручення № 37 від 29.01.2015 р., стягнення пені у сумі 382,02 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору на обслуговування бізнес-пакету № 84553 від 14.11.2012 р. в частині своєчасного проведення розрахункових операцій на суму 83 000,00 грн. за дорученням клієнта.

У позові Дочірнє підприємство "Стар" просить суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" в особі Ужгородського регіонального управління № 0607 виконати платіжне доручення № 37 від 29.01.2015 р. та стягнути пеню у сумі 382,02 грн.

Провадження у справі за вказаними вимогами порушено ухвалою господарського суду Закарпатської області № 907/127/15 від 11.02.2015 р.

25.02.2015 р. ухвалою господарського суду Закарпатської області матеріали вказаної справи направлено за територіальною підсудністю до господарського суду міста Києва.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. справу прийнято до свого провадження суддею Головіною К.І. та призначено до розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання, у минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив, зазначив, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. № 83 та рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 05.02.2015 р. ПАТ "КБ "Надра" віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а тому задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку не здійснюється. Просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника позивача за наявними в ній матеріалами.

Суд заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, 14.11.2012 р. між Дочірнім підприємством "Стар" (клієнт) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (банк) був укладений договір на обслуговування бізнес-пакету № 84553, відповідно до якого банк здійснює комплексне обслуговування клієнта по бізнес-пакету у відділеннях банку, а саме - відкриває клієнту поточні та прибуткові рахунки для зберігання коштів та/або здійснення розрахунково-касових операцій, відкриває рахунок депозитної лінії, відкриває карткові рахунки та оформлює корпортивну платіжну картку, відкриває та оформлює зарплатний проект, встановлює та обслуговує зарплатний проект, встановлює та обслуговує систему «Інтернет-Клієнт-Банк» та «Мобільний - Клієнт - Банк».

Відповідно до п. 3.1 договору на підставі анкети-заяви та обраних тарифів бізнес-пакету, клієнт замовляє, а банк здійснює відкриття прибуткових рахунків та надає інші послуги, що входять в бізнес-пакет. Вид, валюта, номер відкритих клієнту рахунків, призначення основного поточного рахунку, вказується у додатку-повідомленні до цього договору, який є невідємною частиною цього договору.

Згідно з п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.9 банк зобов'язаний:

- відкривати клієнту поточні рахунки та приймати і зараховувати на них кошти клієнта;

- відкривати клієнту прибуткові рахунки та приймати і зараховувати на них кошти клієнта, що надходять виключно з поточних рахунків;

- забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунки клієнта.

Відповідно до п. 5.2 договору банк здійснює розрахункові операції відповідно до чинного законодавства України, за умови належного оформлення клієнтом розрахункових документів. Платежі з поточного рахунку клієнта банк виконує у межах залишку коштів на початок операційного дня.

Операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку протягом операційного часу - виконуються в день їх надходження. У разі надходження документів до банку після закінчення операційного часу, банк виконує їх в разі наявності технічної можливості в той же день або не пізніше наступного операційного дня (п. 5.3 договору).

Відповідно до п. 10.1 договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками або скріплення печаткою банку у разі, якщо клієнт не користується печаткою.

У судовому засіданні встановлено, що 29.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача з платіжним дорученням № 37 на перерахування суми 83 000,00 грн., однак банк свої зобов'язання за договором на обслуговування бізнес-пакету № 84553 від 14.11.2012 р. виконав неналежним чином, а саме - непровів розрахункову операцію на підставі платіжного доручення № 37 від 29.01.2015 р. на суму 83 000,00 грн.

В усному порядку банк повідомив позивача про початок процедури виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації, починаючи з 06.02.2015 р., на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 р. № 83 та рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 26 від 05.02.2015 р., у зв'язку з чим обслуговування рахунків клієнтів не здійснюється.

Зазначені фактичні обставини у справі встановлені судом та сторонами не заперечувались, спір виник з приводу наявності чи відсутності підстав для зобов'язання відповідача виконати платіжне доручення.

Відповідно до положень статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За змістом положень статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно з п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати від банку вчинити дії по перерахуванню грошових коштів позивача на підставі платіжного доручення № 37 від 29.01.2015 р. на суму 83 000,00 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що 05.02.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 26 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 06.02.2015 р. по 05.05.2015 р.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою і не потребує доказуванню.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 18.05.2010 р. № 2258-VI, від 04.11.2010 № 2677-VI) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відтак, починаючи з 09.03.2011 р. (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 р. № 2677-VI про внесення змін) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 даного Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником та оскільки на час вирішення спору запроваджено у банку тимчасову адміністрацію, виконання операції банком щодо перерахування грошових коштів у сумі 83 000,00 грн. на підставі платіжного доручення № 37 від 29.01.2015 р. обмежується положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Вказану позицію викладено у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14.

Відтак, із огляду на вищевикладене підстави для задоволення позову в частині зобов'язання ПАТ "Комерційний банк "Надра" в особі Ужгородського регіонального управління № 0607 виконати платіжне доручення № 37 від 29.01.2015 р. на суму 83 000,00 грн., у суду відсутні.

Щодо нарахування на суму невиконаного платіжного доручення пені у сумі 382,02 грн. за період з 31.01.2015 р. по 05.02.2015 р., яку позивач також просить стягнути з відповідача, суд вважає, що і в цій частині позову необхідно відмовити, оскільки у зобов'язанні перерахувати суму платіжного доручення (основного зобов'язання) судом відмовлено із вказаних вище підстав.

Крім того, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Як вже було встановлено судом, з 06.02.2015 р. по 05.05.2015 р. у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію, а тому, вимоги щодо стягнення пені у сумі 382,02 грн. задоволенню не підлягають.

Також суд зазначає, що зі змісту статей 39, 40 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" слідує, що під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів, передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, при цьому зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими фондом, мають найвищий пріоритет і не можуть бути відчужені частково.

Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку), нарахування штрафів та економічних санкцій припиняється, а задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у позовних вимогах необхідно відмовити.

Згідно з ч. 5 ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового покладаються на позивача, оскільки суд відмовив у задоволенні позову

На підставі викладеного, керуючись ст. 44. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Дочірнього підприємства "Стар" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" в особі Ужгородського регіонального управління № 0607 про зобов'язання виконати платіжне доручення № 37 від 29.01.2015 р., стягнення пені у сумі 382,02 грн. відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 27 квітня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 30 квітня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна