ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.15р. Справа № 904/3268/15
За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м Київ

до Публічного акціонерного товариства "Актабанк", м. Дніпропетровськ

про стягнення 42 737 грн. 67 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: ОСОБА_2- представник, дов. від 16.05.2015р. б/н;

від відповідача: Бурганова С.В. - представник, дов. від 17.01.2015р. №227.

СУТЬ СПОРУ:

Згідно із статтею 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.06.2015р.

Позивач просить стягнути з відповідача 42 737 грн. 67 коп., що складає 41 719 грн. 71 коп. - заборгованості за Договором від 22.01.2014р. №В10-1580/Т на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку та 1 017 грн. 71 коп. - пені.

Відповідач у відзиві (вх. №31002/15 від 19.05.2015р.) на позов просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на наступне: - 16.01.2015р. розпочато процедуру ліквідації відповідача; - позивач є кредитором по відношенню до відповідача; - позивач не скористався правом кредитора банку та не звернувся до відповідача з кредиторськими вимогами у встановлений законом строк; - нарахування позивачем штрафних санкцій є неправомірним.

Оригінали документів, оглянуті у судовому засіданні, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2014р. між відповідачем - Публічним акціонерним товариством „АКТАБАНК", як банком, та позивачем - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, як клієнтом, було укладено Договір №В10-1580/Т на розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого банк відкриває клієнту поточний рахунок НОМЕР_1 у гривні для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта (надання послуг, які пов'язані з переказом коштів з/на рахунок клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також із здійсненням інших розрахунково-касових операцій) за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов цього договору та вимог чинного законодавства України.

Згідно з пунктом 2.2 Договору банк здійснює обслуговування рахунку клієнта і надає йому інші послуги відповідно до ліцензії Національного банку України на здійснення банківських операцій, вимог чинного законодавства України, нормативних актів Національного банку України та умов цього договору.

Відповідно до пункту 2.4 Договору при здійсненні розрахунково-касових операцій клієнт використовує порядок і форми розрахунків, що передбачені чинним законодавством і нормативними актами Національного банку; розрахунковий документ на переказ може бути паперовим або електронним; електронний документ на переказ має однакову юридичну силу з паперовим документом; подання електронного документа здійснюється за допомогою системи дистанційного обслуговування „Клієнт-Банк", „Інтернет-банкінг" або іншої системи, про що укладається відповідний договір.

Клієнт маж право розпоряджатися коштами, що є на його рахунку, на власний розсуд, за винятком випадків обмеження права клієнта розпорядження коштами згідно вимог законодавства України та/або випадків, встановлених цим договором (пункт 3.2.1 Договору).

Згідно з пунктом 3.2.4 Договору клієнт має право вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків та надання інших послуг банка, відповідно до умов цього договору.

Відповідно до пунктів 3.3.2, 3.3.6 Договору банк зобов'язаний вчасно виконувати розрахункові та касові операції відповідно до нормативних документів Національного банку України, законодавства України й умов даного договору, приймати та видавати готівкові кошти відповідно до законодавства України, внутрішнього розпорядку роботи банку та умов цього договору.

Як вбачається на рахунку позивача, відкритому у відповідача - Публічному акціонерному товаристві "Актабанк", станом на 13.08.2014р. вихідний залишок складав 41 719 грн. 71 коп., що підтверджується випискою по особовим рахункам позивача з 11.07.2014р. по 13.08.2014р. та не спростовано (а.с. 32-34).

Позивач звернувся до відповідача з листом від 18.08.2014р., у якому просив надати відповіді на наступні запитання: - коли позивач зможе отримати грошові кошти, а саме 41 719 грн. 71 коп.; - в якому відділенні позивач зможе отримати дані грошові кошти. Про спрямування листа на адресу відповідача свідчать копії фіскального чеку „Укрпошти" від 18.08.2014р. та опису від 18.08.2014р. вкладення в лист (а.с. 19, 20, 22).

В подальшому позивач у претензії від 17.09.2014р. щодо невиконання цивільно-правового договору, посилаючись на статті 525,526, 530, 549, 629, 1092, частину 3 статті 1068 Цивільного кодексу України, пропонував відповідачу повернути йому грошові кошти у розмірі 41 719 грн. 71 коп. згідно Договору та виплатити на користь позивача суму неустойки у розмірі 137 грн. 67 коп., і з моменту повної виплати суми вважати правовідносини за Договором припиненими за згодою сторін.

Відповідач у листі (вих. №4460 від 30.10.2014р.) повідомив позивача про те, що з 17.09.2014р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві "Актабанк", наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються статтею 36 Закону України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

В подальшому позивач у претензії від 30.01.2015р. щодо невиконання цивільно-правового договору з посиланням на положення статей 525, 526, 530, 549, 629, 1092, частину 3 статті 1068 Цивільного кодексу України, пропонував відповідачу у строк до 10.02.2015р. повернути позивачу грошові кошти у розмірі 41 719 грн. 71 коп. згідно Договору та виплатити на користь позивача суму неустойки у розмірі 709 грн. 24 коп., і з моменту повної виплати суми вважати правовідносини за Договором припиненими за згодою сторін.

Відповідно до листа від 05.02.2015р. вих. №506 відповідач повідомив позивача про те, що з 16.01.2015р. розпочата процедура ліквідації відповідача, та звернув увагу позивача на те, що відповідно до пункту 1.12 глави 1 розділу 5 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку протягом 30-ти днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку кредитори мають право заявити уповноваженій особі фонду про свої вимоги до такого банку.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів повернення грошових коштів у сумі 41 719 грн. 71 коп. позивачу.

Позивач вважає, що відповідачем внаслідок відмови виплатити грошові кошти було порушено права позивача; відповідач проти задоволення позову заперечує, що і є причиною виникнення спору.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про необґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до пункту 7.1.2. статті 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Статтею 1074 Цивільного кодексу України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 Цивільного кодексу України).

Відповідно до рішення від 16.09.2014р. №90 Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб „Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ „Актабанк" розпочато з 17.09.2014р. процедуру виведення Публічного акціонерного товариства „Актабанк" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації.

Постановою правління Національного банку України від 15.01.2015 року №19 „Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства „АКТАБАНК" було відкликано банківську ліцензію та ліквідовано Публічне акціонерне товариство „АКТАБАНК".

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.01.2015р. №6 „Про початок процедури ліквідації розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства „АКТАБАНК" з відшкодуванням з боку Фонду коштів за вкладами фізичних осіб, відповідно до Плану врегулювання з 16.01.2015р., призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства „АКТАБАНК" Приходько Ю.В.

Тобто, станом на момент прийняття рішення у справі у відповідача відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Пунктом 16 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

У спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи із суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значенні "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката".

А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Тому, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги до відповідача від часу запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет; Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України" не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно з частиною 1 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30-ти днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Як вбачається оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію Публічного акціонерного товариства „АКТАБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду було опубліковано у газеті „Голос України" від 22.01.2015р. №10(6014).

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження звернення позивача з кредиторськими вимогами до відповідача в порядку, передбаченому Законом України „Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і пред'явлена позивачем відповідачу претензія не може бути такою кредиторською вимогою, оскільки містить вимогу про повернення кредитору грошових коштів та сплати неустойки, а відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Отже, позивачем не доведено обставин, на які він посилається як підставу своїх вимог..

З урахуванням викладеного позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід віднести за рахунок позивача.

Керуючись статтями 49, 68, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„15" червня 2015р.