номер провадження справи 27/49/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

10.06.2015 Справа № 908/1849/14

Суддя Дроздова С.С., розглянувши матеріали скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" Остапенко І.В. про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 р. та матеріали справи № 908/1849/14

за позовом Запорізької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення (69044 м. Запоріжжя, майдан Профспілок, 5)

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Запорізького відділення ПАТ "КБ "Південкомбанк" (69035 м. Запоріжжя, вул. Миру, 16)

про стягнення 202 813 грн. 35 коп.

За участю: Орджонікідзівського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, м. Запоріжжя

Представники сторін:

Від заявника (відповідач у справі): Бойко Ю.М., дов. № 57 від 01.04.2015 р.

Від позивача: Тріфонова З.М., дов. № 92 від 06.05.2015 р.

Від Орджонікідзівського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, м. Запоріжжя: не з'явився

27.04.2015 р. на адресу господарського суду Запорізької області надійшла скарга Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" Остапенко І.В. про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014р., винесену головним державним виконавцем Орджонікідзівського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Святченко Євгенією Вікторівною в межах виконавчого провадження № 44157362.

Ухвалою суду від 28.04.2015 р. скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" Остапенко І.В. про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 р. прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 07.05.2015 р.

У судових засіданнях 07.05.2015 р. та 20.05.2015 р. оголошувалася перерва, на підставі ст. 77 ГПК України, на 20.05.2015 р. та на 10.06.2015 р. відповідно, у зв'язку з необхідністю витребування додаткових доказів та документів, які необхідні для всебічного, об'єктивного розгляду скарги.

25.05.2015 р. на адресу господарського суду надійшло клопотання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 5, 9 ст. 74-1 ГПК України, господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 25.05.2015 р. судом задоволено клопотання Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Судове засідання 10.06.2015 р. здійснювалося у режимі відеоконференції.

Представник заявника (відповідач у справі) в судовому засіданні 10.06.2015 р. підтримав свої вимоги щодо скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, на підставах викладених у скарзі. В обґрунтування посилається на те, що 19.08.2014 року головним державним виконавцем Орджонікідзевсьекого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Святченко Євгенією Вікторівною в межах виконавчого провадження № 44157362 винесено Постанову про арешт майна ПАТ "КБ "Південкомбанк" та оголошення заборони на його відчуження.

Заявник вважає, що постанова про арешт майна ПАТ "КБ "Південкомбанк" та оголошення заборони на його відчуження винесена головним державним виконавцем Орджонікідзевськеого відділу державної виконавчої служби Запорізького Micького управління юстиції Святченко Євгенією Вікторівною з порушенням норм чинного законодавства та підлягає скасуванню, оскільки на підставі постанови Правління Національного банку України від 23.05.2014 р. № 305 "Про віднесення публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних oci6 26.05.2014 р. прийнято рішення № 37 про запровадження в ПАТ "КБ "Південкомбанк" тимчасової тимчасової адміністрації, строком на З місяці з 26.05.2014 р. по 25.08.2014 р., та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ "КБ "Південкомбанк".

Рішенням Фонду від 15.08.2014 року № 71 дію тимчасової адміністрації продовжено до 25.09.2014 року.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 р. № 598 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.09.2014 р. № 101 «Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" строком на 1 рік з 26.09.2014 р. по 26.09.2015 р. включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, з моменту запровадження Тимчасової адміністрації Банк у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його вкладниками, кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і норми цього Закону є пріоритетним відносно норм інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

В свою чергу статтею 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені наслідки призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію.

Вказаною статтею Закону передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду:

1) припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку;

2) банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

3) строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав;

4) припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4-1) нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме, збереженню або збільшенню ліквідаційної маси;

5) відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю;

6) укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону;

7) втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Крім того, інформація щодо здійснення у Банку тимчасової адміністрації з 26.05.2014 року, а з 26.09.2014 року призначення Уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" та початок в Банку процедури ліквідації є публічною та загальнодоступною (розміщена на офіційній сторінці Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет та опублікована в газетах «Урядовий кур'єр» та «Голос України»).

А тому, відповідно до ч. 9 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ підлягав поверненню, враховуючи наявну заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника встановлену ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що держаним виконавцем зроблено не було.

В порядку передбаченому ст. 50 Закону Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб проводить інвентаризацію та оцінку майна банку з метою формування ліквідаційної маси банку, після формування та затвердження якої Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочинає реалізацію майна у порядку, визначеному ст. 51 Закону та нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній ст. 52 Закону.

Враховуючи те, що Уповноважена особа Фонду на ліквідацію - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконує дії із виведення Банку з ринку шляхом ліквідації, арешт, накладений на майно Банку та оголошення заборони на його відчуження є перешкодою для реалізації майна банку, що не дає можливості в повному обсязі виконувати свої функціональні обов'язки, покладені на неї Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Даний фактор в подальшому може вплинути на інтереси кредиторів та вкладників ПАТ "КБ "Південкомбанк",

Таким чином, на думку заявника постанова про арешт майна ПАТ "КБ "Південкомбанк" та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 року, винесена головним державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Святченко Євгенією Вікторівною, є протиправною та, як наслідок, фактично блокує роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

На підставі викладеного вище, заявник просить визнати протиправною та скасувати Постанову про арешт майна ПАТ "КБ "Південкомбанк" та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 року, винесену головним державним виконавцем Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Святченко Євгенією Вікторівною в межах виконавчого провадження № 44157362.

В засіданні суду 10.06.2015 р. представник позивача повідомив суд про те, що наказ господарського суду Запорізької області від 21.07.2014 р. у справі № 908/1849/14 про примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.07.2014 р. щодо стягнення з ПАТ "КБ "Південкомбанк" на користь Запорізької обласної організації профспілки працівників житло-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення суми 202 813 грн. 35 коп. залишається повністю не виконаним та підтримав заперечення представника Орджонікідзівського ВДВС Запорізького МУЮ надані в засіданні суду 20.05.2015 р.

Представник Орджонікідзівського ВДВС Запорізького МУЮ, м. Запоріжжя у засідання суду 10.06.2015 р. не з'явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

В засіданні суду 07.05.2015 р. заперечив проти скарги заявник, пояснив, що на виконанні у відділі перебувало зведене виконавче провадження № 1268/3 про стягнення з ПАТ КБ «Південкомбанк» в особі Запорізького відділення ПАТ КБ «Південкомбанк» на користь юридичної особи та держави заборгованості на загальну суму 206 869 грн. 26 коп. В межах примусового виконання вищезазначеного виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 р. ВП № 44157362. Представник ДВС вважає, що відсутні підстави для зняття вищезазначеного арешту, тому просить відмовити заявнику в задоволенні скарги в повному обсязі.

Розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" Остапенко І.В. про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 р. та матеріали справи №908/1849/14, суд дійшов висновку, щодо відмови у її задоволенні, виходячи з наступного:

Згідно ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження ".

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів.

Згідно ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у раз ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

09.07.2014 р. господарським судом Запорізької області прийнято рішення у справі № 908/1849/14 про задоволення позовних вимог Запорізької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, м. Запоріжжя до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Запорізького відділення ПАТ "КБ "Південкомбанк", м. Запоріжжя

З Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Запорізького відділення ПАТ "КБ "Південкомбанк", м. Запоріжжя на користь Запорізької обласної організації профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення, м. Стягнуто 195 000 грн. 00 коп. (сто дев'яносто п'ять тисяч) грн. 00 коп. банківського вкладу, 7 813 (сім тисяч вісімсот тринадцять) грн. 00 коп. процентів за користування вкладом та на користь Державного бюджету України 4 056 (чотири тисячі п'ятдесят шість) грн. 26 коп. судового збору.

27.07.2014 р. на примусове виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.07.2014 р. видано відповідні накази.

На виконанні у Орджонікідзевсьекого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції перебувало зведене виконавче провадження № 1268/3 про стягнення з ПАТ КБ «Південкомбанк» в особі Запорізького відділення ПАТ КБ «Швденкомбанк» на користь юридичної особи та держави заборгованості на загальну суму 206869,26 грн. В межах примусового виконання вищезазначеного виконавчого провадження 19.08.2014 року головним державним виконавцем Орджонікідзевсьекого відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Святченко Євгенією Вікторівною в межах виконавчого провадження № 44157362 винесено Постанову про арешт майна ПАТ "КБ "Південкомбанк" та оголошення заборони на його відчуження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, урегульовано нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Згідно до ч. 2, ч. 4 ст. 82 Закону Україні «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця виключно в судовому порядку, при цьому рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.12 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», враховуючи положення ст. 121-2 ГПК України, дано роз'яснення, що скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає лише місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу, і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини). Оскільки прийняття органами ДВС, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає відповідно до ст. 121-2 ГПК України під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до зазначених судів.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ч. 2 п. 2 ст. 25 Закону, у постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону, у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача.

Відповідно до ст. 11 Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець: здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що у разі виявлення неплатоспроможності банку, Національний Банк України зобов'язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ст. 44, ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантування вкладів фізичних осіб призначає уповноважену особу і розпочинає процедуру ліквідації банку. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду на період ліквідації, у газетах «Урядовий кур"ер» або «Голос України».

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, з моменту запровадження Тимчасової адміністрації Банк у своїй діяльності керується Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Пунктом 16 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 вказаного Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення, уповноважена особа від імені Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, виконує функції з ліквідації банку та приступає до виконання своїх обов'язків.

Уповноважена особа, відповідно до ст. 47 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» діє без довіреності, приймає від свого імені майно (кошти) банку, вживає заходів щодо виявлення, забезпечення, збереження майна (коштів), формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку. Уповноважена особа діє без довіреності та має право надавати повноваження іншої особі по довіреності.

Згідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 49, п. 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника, а постанова про закінчення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відоме про такі обставини та виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 р. № 598 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.09.2014 р. № 101 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ "КБ "Південкомбанк" та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" строком на 1 рік з 26.09.2014 р. по 26.09.2015 р. включно. З 24.11.2014 р. призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Остапенко Ірину Вікторівну, 30.03.2015 державним виконавцем, керуючись п. 3-1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Виконавчий документ було надіслано до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Згідно до п. 1 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження : у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження.

Вищезазначеним пунктом передбачаються наслідки завершення виконавчого провадження, а саме, зазначається в якому разі знімається арешт з майна боржника та скасовуються всі інші заходи примусового виконання.

Пункт 2 ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачає: «у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Тобто зазначеним пунктом передбачено, що у разі винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», (окрім випадків, зазначених у п. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», за яких арешт не знімається, а саме: направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), то у цьому випадку про зняття арешту з майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання повинно бути зазначено у самій постанові про закінчення виконавчого провадження. Таким чином п. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює саме порядок зняття арешту, а не підстави.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, державний виконавець при здійсненні виконавчих дій з виконання наказу господарського суду Запорізької області від 21.07.2014 р. № 908/1849/14, а саме при винесенні постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 р., діяв в межах і у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором.

Згідно до ч. 2, ч. 4 ст. 82 Закону Україні «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця виключно в судовому порядку, при цьому рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», враховуючи положення ст. 121-2 ГПК України, дано роз'яснення, що скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів розглядає лише місцевий господарський суд, яким відповідну справу розглянуто у першій інстанції, тобто той господарський суд, що видав виконавчий документ (наказ чи ухвалу), незалежно від того, якою саме особою подано скаргу, і в тому ж складі суду (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні обставини). Оскільки прийняття органами ДВС, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає відповідно до ст. 121-2 ГПК України під ознаки дій цих органів та осіб, то відповідні рішення також підлягають оскарженню до зазначених судів.

В п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.03 р. № 14 зазначено: у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

В п. 8 Роз'яснення Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» № 04-5/365 від 28.03.2002 р. зазначено: за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган Державної виконавчої служби здійснити певні дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Згідно ст. 1212 Господарського процесуального кодексу України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.03 р. № 14, розгляд скарг на дії та бездіяльність державної виконавчої служби здійснюється господарським судом в строки, визначені ст. 69 Господарського кодексу України, тобто розгляд скарги має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання скарги.

Згідно із статтею 6 "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

За таких обставин, перевіривши надані докази, господарський суд дійшов висновку, що скарга Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" Остапенко І.В. про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 р. не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 22, 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Комерційний банк "Південкомбанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Південкомбанк" Остапенко І.В. у задоволені скарги про визнання протиправною та скасування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 19.08.2014 р.

Суддя С.С. Дроздова