номер провадження справи 18/83/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 справа № 908/2569/15-г

за позовом публічного акціонерного товариства "Енергомашспецсталь" (84306, Донецька область, м. Краматорськ)

до відповідача приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" (юридична адреса: 69118, м. Запоріжжя, вул. Новокузнецька, 4; поштова адреса: 69032, м. Запоріжжя, вул. Макаренка, 13)

про визнання договору поставки товару № 15/1481 від 26.09.2012 р. недійсним

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Харитонова М.І., представник довіреність № 17/10 від 11.02.2013 р., паспорт серія ВН № 713681 від 30.04.2010 р.;

від відповідача: Горбатенко Г.Е., представник довіреність № 19 від 05.01.2015 р., паспорт серія СМ № 740870 від 16.06.2005 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 15.04.2015 р. звернувся позивач публічне акціонерне товариство "Енергомашспецсталь" з позовною заявою до відповідача приватного підприємства "Наукове промислово-комерційне об'єднання "ТАТА" про визнання договору поставки товару № 15/1481 від 26.09.2012 р. недійсним.

Ухвалою суду від 16.04.2015 року порушено провадження у справі № 908/2569/15-г, присвоєно справі номер провадження 18/83/15, судове засідання призначене на 28 травня 2015 року; за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладався на 10.06.2015 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними у справі матеріалами та закінчений 10.06.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав зазначених у позові; вимоги суду, що викладені в попередніх ухвалах не виконав, витребувані судом документи не надав; усно заявляв клопотання про відкладання розгляду справи з метою надання документів, витребуваних судом. Позовні вимоги обґрунтовані наявністю сумнівів щодо сумлінності ведення господарської діяльності контрагентом - відповідачем у справі, якого визнано ризиковим, згідно листа Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів № 1098/28-03-41 від 16.03.2015 р. Позивач вказував на замовчування відповідачем при укладенні договору обставин, що мають істотне значення для угоди; вважав, що позивача використовують для створення тіньового сектору, що протидіє його інтересам. На думку позивача, оспорюваний договір породжує не ті наслідки, на котрі він розраховував при його укладенні. В обґрунтування правової позиції позивач посилався на ст.ст. 203, 215, 216 ЦК України.

Усне клопотання позивача про відкладання розгляду справи судом відхилено.

Представник відповідача проти позову заперечив. Заперечення вмотивовані тим, що заявлені позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки сторонами у відповідності до ст. 180 ГК України досягнуто згоди щодо істотних умов договору поставки, який підписаний та скріплений печатками підприємств. Сторонами належним чином виконанні умови договору, а саме постачальник передав товар у власність покупця, а покупець прийняв без будь-яких зауважень цей товар та оплатив його вартість. Стосовно листа Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів № 1098/28-03-41 від 16.03.2015 р., в якому ПП «НПКО «ТАТА» вважають ризиковим контрагентом, зазначав про безпідставність та наклепність цих доводів. ПП «НПКО «ТАТА» є сумлінним платником податків, працює на ринку України більше 20 років. З огляду на викладене просив в позові відмовити.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» (покупець, позивач у справі) та приватне підприємство «Наукове промислово-комерційне об'єднання «ТАТА» (постачальник, відповідач у справі) 26.09.2012 р. уклали договір поставки № 15/1481 (надалі договір).

Пунктом 1.2 договору встановлено, що постачальник зобов'язується передати в установлений строк вогнетривкі вироби (надалі товар) у власність покупцю, а покупець зобов'язується у відповідності з умовами цього договору прийняти цей товар та сплатити його вартість. Найменування, номенклатура (асортимент), кількість, якість та інші характеристики товару, його ціна зазначаються у специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору (п. 1.3, 2.1 договору).

Орієнтовна сума договору на момент його укладання складає 500000,00 грн. без ПДВ, ПДВ 100000,00 грн., разом з ПДВ 600000,00 грн. загальна сума договору є величиною змінною та складається із сум всіх специфікації, які оформлені до цього договору (п. 2.2 договору).

Пунктом 5.1 договору встановлено, що строки та умови поставки товару зазначаються у специфікаціях.

Пунктом 9.3 договору встановлено, що покупець здійснює оплату за поставлений товар протягом строку, який зазначено у специфікації, від дня отримання оригіналів рахунків та сертифікату якості, якщо інше не передбачено специфікацією.

Строк дії договору встановлений до 31 грудня 2014 р. (п. 13.2 договору).

У відповідності до умов договору сторонами складені та підписані специфікації № 1 від 26.09.2012 р. на суму 31500,00 грн., № 2 від 11.06.2013 р. на суму 55857,00 грн., № 3 від 18.07.2013 р. на суму 103200,00 грн. Пунктом 2 цих специфікацій сторони узгодили строк оплати - протягом 30 днів з дати поставки.

В рамках договору поставки № 15/1481 від 26.09.2012 р. постачальник поставив на адресу ПАТ «Енергомашспецсталь» товар на загальну суму 147292,20 грн., про що свідчать видаткова накладна № РН-1613 від 12.06.2013 р. на суму 55857,00 грн., податкова накладна № 96 від 20.06.2013 р. на суму 55857,00 грн., видаткова накладна № РН-2017 від 91435,20 грн., податкова накладна № 182 від 19.07.2013 р. на суму 91435,20 грн.

На оплату отриманого товару покупцю виставлені рахунки-фактури № СФ-0001613 від 12.06.2013 року на суму 55857,00 грн., № СФ-0002017 від 19.07.2013 року на суму 91435,20 грн.

Покупець здійснив часткову оплату отриманого товару на суму 80128,28 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 2303 від 04.07.2013 р. на суму 27928,50 грн., № 2572 від 17.07.2013 р. 26178,50 грн., № 98678 від 01.08.2014 року на суму 1021,28 грн., № 4823 від 29.08.2013 р. на суму 25000,00 грн.

Як зазначив позивач, отримання товару за договором поставки № 15/1481 від 26.09.2012 р. та його використання у виробництві викликало зміни у структурі активів та зобов'язань, а також потягло за собою реальні зміни майнового стану підприємства позивача.

Проаналізувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, серед яких вказано правочини і договори, визначено статтею 11 ЦК України.

Статей 626 ЦК України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частинами 1 та 2 статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з купівлі-продажу та поставки.

Відповідно ст. 655 Цивільного Кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару (ст. 658 Цивільного Кодексу України).

Положеннями ст. 180 ГК України встановлено, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору. Умови про предмет у господарському договорі повинні визначати найменування (номенклатуру, асортимент) та кількість продукції (робіт, послуг), а також вимоги до їх якості. Вимоги щодо якості предмета договору визначаються відповідно до обов'язкових для сторін нормативних документів, зазначених у статті 15 цього Кодексу, а у разі їх відсутності - в договірному порядку, з додержанням умов, що забезпечують захист інтересів кінцевих споживачів товарів і послуг. Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними. У разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни. Строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. На зобов'язання, що виникли у сторін до укладення ними господарського договору, не поширюються умови укладеного договору, якщо договором не передбачено інше. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Отже, предметом господарського договору є господарські зобов'язання, за якими боржник зобов'язаний вчинити на користь кредитора певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи з наведеної норми, умови про предмет договору повинні включати визначення матеріального об'єкта договірного зобов'язання:

- найменування (номенклатуру, асортимент) товару, сутність та перелік послуг, результат робіт;

- кількісні показники поставки продукції, виконання робіт, надання послуг;

- вимоги до їх якості, які визначаються посиланням на відповідні державні стандарти або на технічні умови, або вимоги, яким має відповідати товар (встановлюються у технічній документації, зразках, еталонах). В усякому разі товар, результати робіт, послуг мають бути придатними для використання у цілях, для яких вони призначені.

Ціна - це грошова сума, яку одна сторона сплачує іншій за надану річ, товари, послуги, роботи. Згідно зі ст. 10 Закону України "Про ціни і ціноутворення" від 03.12.1990 р. та ч. 3 ст. 189 Господарського кодексу України існують три види цін: вільні; державні фіксовані ціни; регульовані ціни.

Строком дії господарського договору є час, упродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на підставі цього договору. Строк дії договору встановлюється сторонами з урахуванням вимог законодавства чи актів державних органів. Так, строк дії договору, укладеного на підставі держзамовлення, обмежується строком дії останнього. Згідно зі ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Початок строку чи його закінчення можуть визначатися вказівкою на календарну дату або на подію, що має неминуче настати.

Як свідчать матеріали справи, постачальник у відповідності до умов договору та специфікацій №№ 1, 2, 3 передав у власність покупцю обумовлений товар, про що свідчать видаткові накладні.

На плату отриманого товару покупцю виставлені рахунки, які в свою чергу покупцем частково сплачені.

Аналіз зазначеного свідчить, що учасниками правочину узгоджені предмет поставки - електроди графітові Ф 508 мм, ціна товару за одиницю - 21500,00 грн. без ПДВ та строк дії договору - до 31 грудня 2014 р.

Отже слідує, що договір спрямований на реальне настання правових наслідків, передбачених ним, а саме покупець у певний строк бажав отримати товар за погоджену ціну, а постачальник - мав такий товар та мав змогу в передбачений строк поставити його за визначеною вартістю.

Сторонами договір виконувався, що свідчить про відповідність наслідків його укладення інтересам позивача та відповідача, з чого слідує про відсутність правових підстав для визнання договору недійсним.

Лист Спеціалізованої державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м. Донецьку Міжрегіонального головного управління Міндоходів № 1098/28-03-41 від 16.03.2015 р., в якому ПП «НПКО «ТАТА» визначено ризиковим контрагентом, не є підставою для визнання спірного правочину недійсним.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими і не доведеними, ґрунтуються на припущеннях, тому у задоволенні позову з підстав, які викладені в позовній заяві, відмовляється повністю.

Судовий збір покладається на позивача, відповідно до статті 49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 12 червня 2015 р.