РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/10983/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП»
до про Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» стягнення заборгованості в розмірі 177 429 грн. 18 коп.
Представники:

від Позивача: Шкромида В.В. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Гончар О.М. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості в розмірі 177 429 грн. 18 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 29.09.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд - 2» (Покупець) було укладено Договір поставки №29/09-2011, відповідно до умов якого Постачальник протягом дії Договору зобов»язався поставляти Покупцю вироби з граніту та природного каменю окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості відповідно до специфікації, яка є невід»ємною частиною Договору, а Покупець зобов»язався приймати товар, оплачувати його на встановлених Договором умовах. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав умови Договору, що підтверджується видатковими накладними на загальну суму 127 258 грн. 70 коп., проте Відповідач всупереч умов договору здійснив лише часткову оплату за договором. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» в розмірі 121 360 грн. 61 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» інфляційні в розмірі 44 417 грн. 98 коп. та 3% річних в розмірі 11 650 грн. 59 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/10983/15, судове засідання призначено на 28.05.2015 р.

25.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 29.04.2015 року та відзив на позовну заяву, в якому просить Суд застосувати строки позовної давності та відмовити в позові.

28.05.2015 року в судове засідання з'явились представники сторін. В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав вимоги та доводи позовної заяви та подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження по справі від 29.04.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору, якими заперечив проти задоволення позовних вимог, просив Суд застосувати строки позовної давності.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представників сторін, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати:

1) Позивача:

- надати докази на підтвердження надсилання та отримання Публічним акціонерним товариством "Трест "Київміськбуд - 2" рахунків-фактур на оплату відповідно до п. 2.3. Договору поставки від 29.09.2011 року;

- надати письмові пояснення чи заперечення з посиланням на належні докази з урахування відзиву Публічного акціонерного товариства "Трест "Київміськбуд - 2";

- надати докази на підтвердження переривання строків позовної давності, а в разі їх відсутності надати письмові пояснення щодо причин пропущення строку.

2) Відповідача:

- надати докази на підтвердження оплати заборгованості в розмірі 121 360,61 грн. та докази здійснення часткової оплати заборгованості.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 28.05.2015 р. відкладено розгляд справи на 10.06.2015 р., у зв'язку з витребуванням додаткових доказів по справі.

10.06.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло Клопотання про долучення до матеріалів справи письмових пояснень по суті позову.

В судовому засіданні 10.06.2015 року представник Позивача підтримав вимоги та доводи, викладені в позовній заяві, просив Суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, підтримав Заяву про застосування строку позовної давності до вимог Позивача та просив Суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 червня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

29.09.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» (Постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд - 2» (Покупець) було укладено Договір поставки №29/09-2011, відповідно до умов якого Постачальник протягом дії Договору зобов»язався поставляти Покупцю вироби з граніту та природного каменю окремими партіями за цінами, в асортименті (за номенклатурою) та кількості відповідно до специфікації, яка є невід»ємною частиною Договору, а Покупець зобов»язався приймати товар, оплачувати його на встановлених Договором умовах.

Згідно з п. 1.2 Договору загальна вартість товару, що поставляється за цим Договором складає 520 250 грн. 00 коп.

Відповідно до п.2.1 Договору розрахунок за фактично одержану партію товару здійснюється Покупцем на підставі належним чином оформлених товарно - транспортних (видаткових) накладних (незалежно від умов поставки товару) та рахунків - фактур Постачальника.

Покупець оплачує Постачальнику кожну прийняту партію фактично поставленого товару на протязі 15 (банківських днів) з дня отримання від Постачальника рахунка - фактури за відвантажений товар. (п.2.3 Договору)

У п.9.1 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2011 року.

Специфікацією №1 до Договору, Сторони узгодили найменування, кількість, ціну та вартість товару.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що він належним чином виконав умови Договору, що підтверджується видатковими накладними на загальну суму 127 258 грн. 70 коп., проте Відповідач всупереч умов договору здійснив лише часткову оплату за договором. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» в розмірі 121 360 грн. 61 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» інфляційні в розмірі 44 417 грн. 98 коп. та 3% річних в розмірі 11 650 грн. 59 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки №29/09-2011 від 29.09.2011 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до норм ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки №29/09-2011 від 29.09.2011 року Позивач поставив товар, а Відповідач у свою чергу прийняв вказаний товар, що підтверджується видатковими накладними №СТГ11-14-1 від 14.11.2011 р. на суму 25 200 грн. 00 коп., №СТГ12-01-1 від 01.12.2011 р. на суму 32 406 грн. 76 коп., №СТГ12-12-3 від 12.12.2011 р. на суму 69 561 грн. 94 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Покупець оплачує Постачальнику кожну прийняту партію фактично поставленого товару на протязі 15 (банківських днів) з дня отримання від Постачальника рахунка - фактури за відвантажений товар. (п.2.3 Договору)

На виконання п.2.3 Договору Позивачем були виставлені Відповідачу рахунки - фактури на оплату №№СТГ11-14-1 від 14.11.2011 р. на суму 25 200 грн. 00 коп., №СТГ11-28-1 від 28.11.2011 р. на суму 32 406 грн. 76 коп., №СТГ12-12-1 від 12.12.2011 р. на суму 69 561 грн. 94 коп., проте Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд - 2» не була здійснена оплата за отриманий товар у повному обсязі.

Таким чином, заборгованість Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» за Договором поставки №29/09-2011 від 29.09.2011 року становить 121 360 грн. 61 коп.

Суд звертає увагу, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів в розмірі 121 360 грн. 61 коп., а тому вимоги Позивача є обґрунтованими.

25.05.2015 року Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, яким просив Суд застосувати до позовних вимог Позивача про стягнення грошових коштів строки позовної давності.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Згідно ч.ч.3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. (п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013 року)

Таким чином, при застосуванні позовної давності та наслідків її спливу (ст.267 Цивільного кодексу України) необхідно досліджувати та встановлювати насамперед обставини про те, чи порушено право особи, про захист якого вона просить, і лише після цього - у випадку встановленого порушення, і наявності заяви сторони про застосування позовної давності - застосовувати позовну давність та наслідки її спливу.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України). Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 27.04.2015 р. (згідно з вхідним штампом канцелярії суду), тоді як право Позивача про стягнення заборгованості в розмірі 121 360 грн. 61 коп. виникло з 06.12.2011 року, тобто позивач звернувся до суду вже після спливу трирічного загального строку позовної давності для можливості захисту свого порушеного права.

Крім того, Позивач у своїх письмових поясненнях від 10.06.2015 р. зазначав, що строк позовної давності за Договором поставки №29/09-2011 від 29.09.2011 року минув, оскільки остання поставка товару відбулась 12.12.2011 р., а остання оплата Відповідачем була здійснена 17.11.2011 року, докази переривання строку позовної давності у Позивача відсутні.

При цьому, господарський суд також вважає за необхідне зазначити, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом ч.5 ст.267 Цивільного кодексу України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Відповідно до п.2.2 Постанови №10 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Закон не визначає, з чиєї ініціативи суд визнає причини пропущення позовної давності поважними. Як правило, це здійснюється за заявою (клопотанням) позивача з наведенням відповідних доводів і поданням належних та допустимих доказів. Відповідна ініціатива може виходити й від інших учасників судового процесу, зокрема, прокурора, який не є стороною у справі.

Однак, у даному випадку Позивач своїм правом, що передбачене ч.5 ст. 267 Цивільного кодексу України не скористався, клопотання про визнання причин пропуску строку позовної давності поважними в процесі судового розгляду справи не подав.

Таким чином, Суд вважає, що в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» про стягнення заборгованості в розмірі 121 360 грн. 61 коп. слід відмовити в зв»язку з пропуском позивачем строку позовної давності для можливості звернення до суду по захист його порушеного права.

При зверненні до Суду з вказаним позовом Позивач просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» інфляційні в розмірі 44 417 грн. 98 коп. та 3% річних в розмірі 11 650 грн. 59 коп.

З огляду на матеріали справи, Суд приходить до висновку, що вказані вимоги Позивача також не підлягають задоволенню, як похідні вимоги від основного зобов»язання про стягнення основного боргу в розмірі 121 360 грн. 61 коп., в задоволенні якого Судом відмовлено.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору залишаються за Позивачем.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «СІКО ТРЕЙД ГРУП» до Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд - 2» про стягнення заборгованості в розмірі 177 429 грн. 18 коп. - відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 червня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин