ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 червня 2015 року Справа № 925/78/14

вх.№14234/15/15 від 12.06..2015

Суддя господарського суду Черкаської області Хабазня Ю.А., розглянувши заяву

заявника боржника у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого

Ярмолінського Ю.В.

про витребування доказів

у справі за заявою

ініціюючого кредитора публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до боржника товариства з обмеженою відповідальністю

"Агропром-В"

про визнання банкрутом, -

ВСТАНОВИВ:

Боржник у особі ліквідатора банкрута (арбітражний керуючий Ярмолінський Ю.В.) звернувся до суду з клопотанням від 04.06.2015 №02-01/10-80 про витребування від товариства з обмеженою відповідальністю Світовид-К» наступних відомостей:

фінансової звітності товариства з обмеженою відповідальністю «Світовид-К» (баланс, звіт про фінансові результати, звіт про рух грошових коштів, звіт про власний капітал і примітки до звітів) за останні три роки, протягом яких товариство звітувало,

податкову звітність товариства з обмеженою відповідальністю «Світовид-К» за останні три роки, протягом яких товариство звітувало,

всі протоколи зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Світовид-К» за період 2006-2015 років.

Клопотання обгрунтовано тим, що вказані відомості необхідні ліквідатору банкрута для виконання його обов'язків.

Підставою подання клопотання вказано ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в новій редакції, чинній з 19.01.2013 та з наступними змінами, далі - Закон-2013), ст. 38 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вважає, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.41 Закону-2013 ліквідатор банкрута має повноваження і зобов'язаний (зокрема): прийняти до свого відання майно боржника; виконувати функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводити інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізувати фінансове становище банкрута; виконувати повноваження керівника (органів управління) банкрута; вживати заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб.

Для забезпечення виконання цих обов'язків, відповідно до ст. 98 Закону-2013 арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) має право: 5) запитувати та отримувати документи або їх копії від юридичних осіб, органів державної влади і органів місцевого самоврядування та від фізичних осіб за їх згодою.

Будь-якому праву однієї сторони кореспондує обов'язок іншої сторони, тобто юридичні особи, органи державної влади і органи місцевого самоврядування, фізичні особи (за їх згодою) зобов'язані надавати документи, копії, інформацію ліквідатору банкрута на його запит.

Відмовляючи ж у задоволенні клопотання ліквідатора банкрута юридичні особи, органи державної влади і органи місцевого самоврядування (в тому числі і держатель або адміністратор відповідного реєстру) повинні обгрунтувати свою відмову посилаючись на те, чому вони не виконують саме вимоги ст.41 і 98 Закону-2013.

Ненадання документів (копій) чи наявної інформації ліквідатору банкрута на його запит, надання необгрунтованої відмови, надання обгрунтованої неналежними доводами відмови (тобто з посиланням на неналежні норми, обставини, причини тощо) є діями, які кваліфікуються як невиконання покладеного на них законом обов'язку і які порушують право арбітражного керуючого. Порушене право підлягає захисту у встановленому законом порядку.

Однак ліквідатор банкрута має право запитувати лише ті документи, які створені банкрутом чи для банкрута, лише ту інформацію, яка є інформацією про банкрута.

Оскільки вжиття заходів, спрямованих на пошук і виявлення майна банкрута є обов'язком ліквідатор банкрута, то перш ніж звертатися до суду у справу про банкрутство ліквідатор банкрута зобов'язаний вжити усіх можливих способів досудового отримання документів чи інформації (зокрема, але не виключно, з'ясувати причини незадоволення клопотання, оскаржити дії до органу вищого рівня, особисто прибути у місцезнаходження особи, склавши про це акт, застосувати інші передбачені законом засоби захисту порушеного права тощо).

Звертаючись у справу про банкрутство із заявою про витребування доказів у порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, ліквідатор банкрута повинен вказати: 1) який конкретний доказ витребовується (його реквізити); 2) обставини, що перешкоджають його наданню ліквідатором банкрута до суду; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ (тобто обставини, які вказані як підстава заяви, яка вже є предметом судового розгляду і за якою суд має винести судове рішення). Види доказів визначені у ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, подана заява не містить

зазначення який конкретно доказ витребовується (документ, предмет, тобто доказ у розумінні ст.32 ГПК України); підстав, з яких достовірно випливає, що цей доказ має отримувач запиту (ймовірність того, що він повинен їх мати не є такою підставою);

доказів вжиття усіх можливих досудових заходів отримання інформації.

На даний час у межах справи про банкрутство будь-яка заява чи клопотання до судового розгляду не призначені, тому підстави застосування ст.38 Господарського процесуального кодексу України відсутні

Керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, ч.4 ст.40 Закону-2013, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання боржника у особі ліквідатора банкрута від 04.06.2015 №02-01/10-80.

С у д д я Хабазня Ю.А.

2