РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №910/8570/15-г

За позовом Виконавчої дирекції Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» Стрюкової Ірини Олександрівни

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Іванова Н.Ю. - довіреність б/н від 23.01.2014 року; Хорошилова Н.В. - довіреність б/н від 02.01.2013 року;

від відповідача: Приходько А.О. - довіреність б/н від 27.04.2015 року;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Виконавча дирекція Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності звернулась до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» Стрюкової Ірини Олександрівни про зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення умов Договору №70171/РКО банківського рахунку від 28.10.2011 року не було здійснено за поданими позивачем платіжними дорученням перерахування коштів у встановлений законом строк та, всупереч вимог п. 1.12. Інструкції НБУ №22, не повідомлено позивача про причини невиконання платіжних доручень.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, зобов'язавши відповідача (Публічне Акціонерне Товариство «Комерційний Банк «НАДРА» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» (, МФО 380764) Стрюкової Ірини Олександрівни) здійснити розрахунково-касові операції (перерахування коштів) згідно платіжних доручень №№ 57, 67, 68, 69 від 30.01.2015р., №№ 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77 від 02.02.2015р., №№ 78, 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89, 90, 91 від 03.02.2015р. на загальну суму 277 368,58 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.04.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 20.05.2015 року.

В судовому засіданні 20.05.2015 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 20.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 20.05.2015 року представник відповідача позовні вимоги не визнав.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 20.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності, та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

28.10.2011 року між Виконавчою дирекцією Харківського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі по тексту - клієнт, позивач) та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» (далі по тексту - відповідач, Банк, ПАТ «КБ «НАДРА») укладено Договір №70171/РКО банківського рахунку (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) Банк відкрив Клієнту поточний рахунок №1010 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій.

За умовами п. 2.3.3. Договору банк зобов'язується своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування Клієнта, у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку Клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до Банку, здійснювати списання коштів з Рахунку в межах суми встановленого овердрафту, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

У зв'язку з реорганізацією банку 13.02.2012 року було укладено додаткову угоду №1 до договору банківського рахунку №70171/РКО від 28.10.2011р., відповідно до якого п.1.1 договору викладено в наступній редакції: «Банк відкриває Клієнту поточний рахунок №1010 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України, та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання Банком повідомлення про взяття рахунку на облік державної податкової служби.».

Позивачем було подано для виконання до ПАТ «КБ «НАДРА» наступні платіжні доручення (на загальну суму 277 368,58 грн.):

- №57 від 30.01.2015 року на суму 889,78 грн.;

- №67 від 30.01.2015 року на суму 2 924,91 грн.;

- №68 від 30.01.2015 року на суму 100,00 грн.;

- №69 від 30.01.2015 року на суму 181,97 грн.;

- №70 від 02.02.2015 року на суму 835,00 грн.;

- №71 від 02.02.2015 року на суму 85,00 грн.;

- №72 від 02.02.2015 року на суму 330,00 грн.;

- №73 від 02.02.2015 року на суму 35,00 грн.;

- №74 від 02.02.2015 року на суму 1 800,00 грн.;

- №75 від 02.02.2015 року на суму 420,00 грн.;

- №76 від 02.02.2015 року на суму 886,81 грн.;

- №77 від 02.02.2015 року на суму 378,35 грн.;

- №78 від 03.02.2015 року на суму 20 000,00 грн.;

- №79 від 03.02.2015 року на суму 19 000,00 грн.;

- №80 від 03.02.2015 року на суму 21 000,00 грн.;

- №81 від 03.02.2015 року на суму 23 000,00 грн.;

- №82 від 03.02.2015 року на суму 18 000,00 грн.;

- №83 від 03.02.2015 року на суму 26 000,00 грн.;

- №84 від 03.02.2015 року на суму 17 425,00 грн.;

- №85 від 03.02.2015 року на суму 22 000,00 грн.;

- №86 від 03.02.2015 року на суму 15 426,76 грн.;

- №87 від 03.02.2015 року на суму 14 000,00 грн.;

- №88 від 03.02.2015 року на суму 16 000,00 грн.;

- №89 від 03.02.2015 року на суму 21 000,00 грн.;

- №90 від 03.02.2015 року на суму 19 000,00 грн.;

- №91 від 03.02.2015 року на суму 16 650,00 грн.;

Суд зазначає, що вищевказані платіжні доручення прийняті банком, про що свідчать відмітки Банку з підписами уповноваженої особи на платіжних дорученнях ще до запровадження в ПАТ «КБ «НАДРА» тимчасової адміністрації, а тому в день отримання вказаних платіжних доручень Банк зобов'язаний був перерахувати грошові кошти за призначенням

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, в порушення умов договору, відповідачем не було здійснено за поданими платіжними дорученнями перерахування коштів у встановлений законом строк та, всупереч вимог п. 1.12. Інструкції НБУ №22, не повідомлено позивача про причини невиконання платіжних доручень.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором банківського рахунку.

Нормами статті 1066 ЦК України встановлено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно статі 1068 ЦК України, банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Положеннями статті 1071 ЦК України визначено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (стаття 1074 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1094 ЦК України, банк, що прийняв платіжне доручення платника, повинен перерахувати відповідну грошову суму банкові одержувача для її зарахування на рахунок особи, визначеної у платіжному дорученні.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд (п. 1.6. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004 р. №22).

Пунктом 1.30 ст. 1 Закону України " Про платіжні системи та переказ коштів в Україні " встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п.8.1. ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (п. 30.1. ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Судом встановлено, що на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 №83 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.02.2015 року №26 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «НАДРА», згідно з яким з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб наздійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Надра» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Стрюкову Ірину Олександрівну.

Тимчасову адміністрацію в ПАТ «КБ «НАДРА» запроваджено строком на три місяці з 06.02.2015 року по 05.05.2015 року включно.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Питання запровадження та здійснення тимчасової адміністрації регулюються розділом VII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється

1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку;

2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку;

3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку;

4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом;

5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед кредиторами.

Разом з тим, ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо:

1) виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті;

1 1) сплати регулярного збору до Фонду;

2) витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті;

3) виплати заробітної плати, авторської винагороди, відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю працівників банку;

4) виплати аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо;

5) здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації;

6) здійснення купівлі-продажу валюти фізичними та юридичними особами для погашення ними зобов'язань за кредитними договорами, виконання вимог, встановлених законодавством, для обов'язкового продажу валюти.

Проаналізувавши вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позивач в розумінні п.4 ч. 1 ст.2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не є вкладником ПАТ «КБ «Надра» та не є його кредитором відповідно до приписів ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", тому обмеження, встановлені ч.5 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не поширюються на їх правовідносини, з наступних підстав (аналогічного правового висновку притримується Вищий господарський суд України у постанові від 18.12.2014р. по справі №910/11139/14).

Згідно з п. 4 частини 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у цьому Законі термін "вкладник" вживається у значенні "фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката". А тому, враховуючи дану норму, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності та юридичні особи не підпадають під визначення поняття "вкладник" у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

Разом із цим, вказаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Жодна із вищевказаних норм не містить визначення клієнта банку як кредитора банку, оскільки грошові кошти клієнтів банку не залучаються та не розміщуються останнім від свого імені, на власних умовах та на власний ризик і які банк повинен повернути кредитору на певних умовах.

Зупинення виконання банком майнових зобов'язань під час дії мораторію на задоволення вимог кредиторів означає, що з метою відновлення власної платоспроможності банк тимчасово, на строк, встановлений Національним банком України, припиняє розраховуватися за власними боргами, за рахунок чого акумулює власні кошти та власне майно, запобігаючи у такий спосіб подальшого банкрутства і ліквідації.

В період дії мораторію не задовольняються лише грошові вимоги юридичних осіб, які вони пред'являють до банку за поставлений ними банку товар (продукцію), або за виконані ними для банку роботи (послуги). Також, в період дії мораторію фізичні або юридичні особи, не можуть нарахувати банку неустойку (штраф, пеню). Мораторій, припиняючи заходи, спрямовані на забезпечення виконання зобов'язань банку, встановлює свого роду імунітет (недоторканість) його майна та звільняє це майно від будь-яких інших обмежень, що мали місце до введення мораторію.

Метою вжиття мораторію не є паралізація діяльності банку та підприємств, чиї рахунки він обслуговує, оскільки це не сприятиме відновленню його діяльності. Під дію мораторію потрапляють такі зобов'язання банку, як, наприклад, повернення залучених коштів та відсотків (депозит). На вимоги позивача мораторій не поширюється.

Змістом розрахункового зобов'язання між сторонами спору є не передача (перерахування) один одному грошової суми (майнового зобов'язання), а виконання відповідачем доручень позивача (що носить немайновий, організаційний характер) щодо переводу коштів на користь третіх осіб, тобто позивач за структурою спірного правовідношення не є кредитором стосовно відповідача. Таким чином, режим тимчасової адміністрації та мораторію у відповідача не є підставою невиконання платіжних доручень клієнта про перерахування коштів з поточного рахунку, а також не може впливати ні на динаміку процесу, ні на його наслідки. Обставинами, що підтверджують вимоги позову є факти наявності на поточному рахунку позивача достатньої для переказів суми коштів та невиконання відповідачем розпоряджень клієнта щодо їх перерахування.

Обов'язок Банку виконати переказ за платіжними дорученнями не є майновим зобов'язанням, а є обов'язком виконати дії з розрахунково-касового обслуговування клієнта, шляхом перерахування коштів клієнта на підставі платіжних доручень (аналогічного правового висновку притримується Вищий господарський суд України у постанові від 14.01.2010 року №7/36-2009).

Таким чином, Позивач є клієнтом Банку, а не його кредитором.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивачем в порушення Договору №70171/РКО банківського рахунку від 28.10.2011 року не було здійснено за поданими позивачем платіжними дорученням перерахування коштів у встановлений законом строк та, всупереч вимог п. 1.12. Інструкції НБУ №22, не повідомлено позивача про причини невиконання платіжних доручень.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Оскільки, позивач відповідно до ст.2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" є клієнтом ПАТ «КБ «НАДРА», тому його вимоги щодо виконання банком операції з перерахунку грошових коштів, які передбачені договором банківського рахунку, є законними, нормативно та документально доведені, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на відповідача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «НАДРА» (04053, м. Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 15, ) здійснити розрахунково-касові операції (перерахування коштів) згідно платіжних доручень (на загальну суму 277 368,58 грн.):

- №57 від 30.01.2015 року на суму 889,78 грн.;

- №67 від 30.01.2015 року на суму 2 924,91 грн.;

- №68 від 30.01.2015 року на суму 100,00 грн.;

- №69 від 30.01.2015 року на суму 181,97 грн.;

- №70 від 02.02.2015 року на суму 835,00 грн.;

- №71 від 02.02.2015 року на суму 85,00 грн.;

- №72 від 02.02.2015 року на суму 330,00 грн.;

- №73 від 02.02.2015 року на суму 35,00 грн.;

- №74 від 02.02.2015 року на суму 1 800,00 грн.;

- №75 від 02.02.2015 року на суму 420,00 грн.;

- №76 від 02.02.2015 року на суму 886,81 грн.;

- №77 від 02.02.2015 року на суму 378,35 грн.;

- №78 від 03.02.2015 року на суму 20 000,00 грн.;

- №79 від 03.02.2015 року на суму 19 000,00 грн.;

- №80 від 03.02.2015 року на суму 21 000,00 грн.;

- №81 від 03.02.2015 року на суму 23 000,00 грн.;

- №82 від 03.02.2015 року на суму 18 000,00 грн.;

- №83 від 03.02.2015 року на суму 26 000,00 грн.;

- №84 від 03.02.2015 року на суму 17 425,00 грн.;

- №85 від 03.02.2015 року на суму 22 000,00 грн.;

- №86 від 03.02.2015 року на суму 15 426,76 грн.;

- №87 від 03.02.2015 року на суму 14 000,00 грн.;

- №88 від 03.02.2015 року на суму 16 000,00 грн.;

- №89 від 03.02.2015 року на суму 21 000,00 грн.;

- №90 від 03.02.2015 року на суму 19 000,00 грн.;

- №91 від 03.02.2015 року на суму 16 650,00 грн.;

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» (04053, м. Київ, ВУЛИЦЯ АРТЕМА, будинок 15, ) на користь державного бюджету України 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 05.06.2015 року.