РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/12490/15
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Спортплюс"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Крінар"
простягнення 405 000 грн 00 коп.
Представники:
від позивача: Чорновіл А.В. - представник за довіреністю від 29.04.2015
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.05.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортплюс" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Крінар" про стягнення 405 000 грн 00 коп. заборгованості за договором про надання маркетингових послуг №3/11/14-4 від 03.11.2014.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Крінар" в порушення норм чинного законодавства України та укладеного сторонами договору про надання маркетингових послуг №3/11/14-4 від 03.11.2014 належним чином не виконало взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з оплати наданих послуг у розмірі 405 000 грн 00 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12490/15, розгляд справи призначений на 08.06.2015.

05.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить розглядати справу за відсутності його уповноваженого представника.

08.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення та документи до матеріалів справи на виконання вимог ухвали суду.

Представник відповідача у судове засідання 08.06.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

В судове засідання 08.06.2015 з'явився представник позивача, надав пояснення по суті спору, відповідно до яких позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 08.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

03.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спортплюс" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Крінар" (замовник) було укладено договір про надання маркетингових послуг №3/11/14-4 (далі - Договір).

У відповідності до пункту 1.1. Договору виконавець зобов'язується надати замовнику інформаційні та маркетингові послуги зі стимулювання збуту товарів замовника по самостійно розробленому (без узгодження з замовником) графіку, а замовник - прийняти і оплатити такі послуги.

У пункті 2.7. зазначено, що після надання послуг або на будь-якому етапі закінчення роботи по договору сторони підписують акт приймання-передачі послуг, але не пізніше 28.02.2105.

Пунктом 4.1. Договору, передбачено зобов'язання замовника оплатити виконавцеві загальну суму, що зазначається в акті приймання-передачі послуг в термін до 25.03.2015.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (стаття 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 903 Цивільного кодексу України).

На виконання умов договору про надання маркетингових послуг №3/11/14-4 від 03.11.2014 між сторонами підписано акт приймання-передачі послуг від 28.02.2015, відповідно до якого позивачем надано, а відповідачем прийнято послуг на загальну суму 405 000 грн 00 коп., в тому числі 67 500 грн 00 коп. ПДВ.

Позивач вказує, що відповідачем в порушення договірних зобов'язань вказані в акті від 28.02.2015 послуги не оплачені не були, у зв'язку із чим останньому було направлено претензію №1 від 26.03.2015.

Відповідач відповіді на претензію не надав, послуги належним чином не оплатив, що стало причиною звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 405 000 грн 00 коп. заборгованості за надані послуги.

04.06.2015 між сторонами було підписано акт звірки взаєморозрахунків, відповідно до якого відповідач визнає заборгованість перед позивачем у розмірі 405 000 грн 00 коп. Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач також не заперечує проти наявності забооргованості перед позивачем у вказаному розмірі.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з оплати отриманого товару за договором про надання маркетингових послуг №3/11/14-4 від 03.11.2014 та факту наявності заборгованості у розмірі 405 000 грн 00 коп., вимоги позивача про стягнення суми основного боргу підлягають задоволенню у розмірі 405 000 грн 00 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на це, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Крінар" (03680, м.Київ, пров. Бородянський, буд. 3, ідентифікаційний код 37674545) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спортплюс" (03039, м. Київ, пров. Червоноармійський, буд. 14, оф. 3, ідентифікаційний код 38944585) заборгованість у розмірі 405 000 (чотириста п'ять тисяч) грн 00 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 100 (вісім тисяч сто) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 12.06.2015

Суддя Н.Б. Плотницька