ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 р. Справа №917/522/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Метал-Компані", вул.Київська, 8, м.Вишневе, Київська область,08132, (поштова адреса: а/с 48Б, м.Вишневе, Київська область,08132

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промтехснаб Кременчук", вул.Генерала Манагарова, 23, кв.24, м.Кременчук, Полтавська область,39600

про стягнення 19784,62грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання не з'явилися

У судовому засіданні 26.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №Кр 008/02-14 від 08.02.2014р. у розмірі 19784,62грн., у т.ч. 13548,66грн. - сума основного боргу, 1506,29грн. - пеня, 1354,86грн. - штраф, 356,14грн. - 3% річних, 3018,67грн. - інфляційні нарахування.

Відповідач у клопотанні від 14.05.2015р. вхід. №7029 та від 26.05.2015р. вхід. №7693 повідомляє, що згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2012 по 01.12.2014р. сума основного боргу складала 13264,96грн., та яка сплачена у повному обсязі платіжним дорученням №1800 від 24.03.2015р. на суму 5000,00грн.,, №1823 від 01.04.2015р. на суму 5000,00грн. та , №1840 від 08.04.2015р. на суму 3264,96грн.

Розглянувши матеріали справи, суд, встановив:

Між ТОВ "Альфа-Метал-Компані" (Постачальник) та ТОВ "НВП Промтехснаб Кременчук" (Покупець) було укладено договір поставки № Кр 008/02-14 від 08.02.2014 ( Договір).

При цьому сторони узгодили наступне:

- в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Постачальник зобов'язується поставляти і передавати у власність (повне господарське відання) Покупцю визначену цим договором продукцію, а Покупець зобов'язався прийняти цю продукцію та своєчасно здійснювати її оплату (п. 1.1. Договору);

- предметом поставки є металопродукція (п. 1.2. Договору);

- постачання продукції за цим Договором відбувається після обов"язкового узгодження між сторонами асортименту, кількості та ціни продукції, яка зазначається у специфікаціях, які є невід"ємною частиною даного договору (п.2.1 Договору);

- датою поставки продукції - є дата видаткової накладної постачальника (п.2.6 Договору);

- загальна сума Договору складає загальну вартість поставленої продукції, яка зазначена в усіх специфікаціях, які були підписані постачальником та покупцем та інших додатках до Договору та у видаткових накладних постачальника (п.3.1 Договору);

- оплата праці продукції здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у Договорі або у рахунках-фактурах чи інших додатках до Договору (п.3.2 Договору);

- оплата продукції здійснюється покупцем впродовж 10 календарних днів з дати поставки продукції, що вказана у видатковій накладній постачальника (п.3.4 Договору);

- покупець за необгрунтовану відмову від оплати продукції, або при пропущены термінів оплати Продукції більше ніж на 10 календарних днів сплачує штраф у розмірі 10% від вартості отриманої та не оплаченої продукції ( п. 5.2 Договору);

- за порушення термінів оплати Продукції Покупець сплачує Покупцю пеню, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми, за кожен день прострочення (п. 5.З. Договору).

На виконання умов даного Договору, у період з 13.03.2014р. по 20.05.2014р. Постачальник на виконання умов договору поставив Покупцю металопродукцію на загальну суму 13 548,66 грн. за наступними видатковими накладними:

№ 19503 від 13.03.2014 на суму 5 925,00 грн.;

№ 8704 від 04.04.2014 на суму 2 051,55 грн.;

№ 31805 від 20.05.2014 на суму 5 572,11 грн.

Відтак, позивачем належним чином виконано зобов'язання з поставки товару за Договором поставки №Кр 008/02-14 від 08.02.2014р.

Покупець не розрахувався за поставлену йому за Договором поставки №Кр 008/02-14 від 08.02.2014р. продукцію, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість в сумі 13 548,66 грн.

Згідно із статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами виникли правовідносини з договору поставки.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Частина друга статті 712 Цивільного кодексу України встановлює, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ч. 1 статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Таким чином, вимога позивача про стягнення заборгованості у сумі 13548,66грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем відповідно до п. 5.2 та п.5.3 Договору заявлено до стягнення з відповідача штраф у розмірі 1354,86грн.- 10% від вартості отриманої та не оплаченої продукції, пеню в розмірі 1506,29 грн., 3% річних в сумі 356,14грн. та інфляційні нарахування у розмірі - 3018,67грн.

Відповідно до статей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 статті 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно до статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені, штрафу, 3% річних та інфляційних нарахувань, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відносно посилання відповідача на те, що згідно акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2012р. по 01.12.2014р. сума основного боргу становила 13264,96грн. та платіжними дорученнями №1800 від 24.03.2015р., №1823 від 01.04.2015р. та №1840 від 08.04.2015р. сплачену дану суму боргу, суд зазначає наступне.

Суд вважає необхідним зауважити, що акт звірки бухгалтерів за своєю правовою природою є тільки документом, по якому бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій, а тому не може бути прийнятий судом як належний доказ наявності заборгованості саме у розмірі 13264,96грн. за Договором №Кр008/02-14 від 08.02.2014 року.

Крім того, у наданих як доказ сплати суми боргу у розмірі 13264,96грн. платіжних дорученнях №1800 від 24.03.2015р. на суму 5000,00грн.,, №1823 від 01.04.2015р. на суму 5000,00грн. та , №1840 від 08.04.2015р. на суму 3264,96грн. в призначенні платежу зазнаяено - оплата за метал згідно договору NКР-0025/11-12 від 22.11.2012р., який не є предметом даного спору. Отже, надані відповідачем докази не спростовують позовні вимоги позивача.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Понесені позивачем при зверненні з даним позовом судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ст.49 ГПК України.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НВП Промтехснаб Кременчук" (вул.Генерала Манагарова, 23, кв.24, м.Кременчук, Полтавська область,39600, ) на користь ТОВ "Альфа-Метал-Компані", , юридична адреса: 08132, Київська область, м.Вишневе, вул.Київська, 8; поштова адреса: 08132, Київська область, м.Вишневе, а/с 48Б, р/р 4401 в ПАТ "БАНК Фінанси та кредит" м.Київ, МФО 300131) заборгованість за Договором №Кр 008/02-14 від 08.02.2014р. у розмірі 19784,62грн., у т.ч. 13548,66грн. - сума основного боргу, 1506,29грн. - пеня, 1354,86грн. - штраф, 356,14грн. - 3% річних, 3018,67грн. - інфляційні нарахування, а також 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.