ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.15 Справа № 904/2874/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торгівельна компанія ШАБО", с. Шабо, Білгород-Дністровський район, Одеська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП", с. Дослідне, Дніпропетровський район, Дніпропетровська область

про відшкодування шкоди у сумі 143276, 54 грн.

Суддя Ярошенко В.І.

Представники:

від позивача: Галаш В.В. - представник за дов. № 40 від 14.01.15

від відповідача: Журавська С.О. - представник за дов. б/н від 09.06.15

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія Шабо" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Груп" про стягнення 143276, 54 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором транспортного експедирування № 555 від 03.01.2014 в частині своєчасної доставки вантажу.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 порушено провадження у справі та її розгляд призначено на 18.05.2015.

15.05.2015 відповідач надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

18.05.2015 позивач подав клопотання про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів.

Ухвалою суду від 18.05.2015 строк розгляду справи продовжено на п'ятнадцять днів та її розгляд відкладено на 09.06.2015.

09.06.2015 позивач подав клопотання про залучення до матеріалів справи копії протоколу розбіжностей до договору поставки, укладеного з ТОВ "АТБ-Маркет"

09.06.2015 через канцелярію Господарського суду Дніпропетровської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що заперечує проти задоволення позову з огляду на наступне.

Автомобіль був навантажений у вантажовідправника 02.12.2014 і прибув до м. Дніпропетровськ 03.12.2014. При в'їзді до м. Дніпропетровськ автомобіль зламався і перебував на ремонті по 09.12.2014 в авторизованому дилеру VOLVO TRUCKS. Таким чином, затримка транспортного засобу з доставки вантажу є випадком у розумінні ст. 617 ЦК України, а не наслідком винних дій перевізника.

Також, відповідач зазначив, що відповідно до п. 138 постанови Ради Міністрів УРСР від 27.06.21969 № 401 "Про Статут автомобільного транспорту УРСР" розмір штрафу не може перевищувати 60 % від провізної плати, яка відповідно до заявки від 01.12.2014 склала 9100 грн., тобто штраф не повинен перевищувати 5460 грн.

Представник позивача у судовому засіданні 09.06.2015 підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, надав усні пояснення по справі.

У судовому засіданні 09.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (далі - покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислово-торгівельна компанія "Шабо" (далі - позивач, постачальник) було укладено договір поставки № 37777 (далі - договір поставки).

Відповідно до п. 1.1 договору поставки постачальник зобов'язується у порядку та строки, встановлені договором, передати товар у власність покупцю, у визначеній кількості, відповідної якості та за узгодженою ціною, а останній прийняти товар та сплатити за нього на умовах, визначених цим договором.

Пунктом 7.1 договору поставки у випадку прострочки поставки товару на 1 (один) день постачальник зобов'язаний сплатити покупцю штрафну санкцію у розмірі 5 (п'ять) % від вартості поставленого товару, а у випадку непоставки, недопоставки або прострочки поставки товару більше 1 (одного) дня, постачальник зобов'язаний сплатити покупцю штрафну санкцію у розмірі 20 (двадцять) % від загальної суми непоставленого, недопоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

03.01.2014 між позивачем (далі - клієнт) та Запорізькою філією Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУПП" (далі - відповідач, експедитор) було укладено договір транспортного експедирування № 555 (далі - договір).

Згідно з п. 1.3 Положення про запорізьку філію Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-Груп" філія є відокремленим без балансовим підрозділом ТОВ "ІТЛ-Груп", визнається суб'єктом господарювання, що здійснює свою діяльність від імені ТОВ "ІТЛ-Груп" без статусу юридичної особи.

Відповідно до договору клієнт доручає, а експедитор бере на себе зобов'язання за плату і за рахунок клієнта надати клієнту транспортно-експедиційне обслуговування, а також інші послуги, пов'язані з перевезенням вантажів автомобільним транспортом по території України відповідно до узгоджених сторонами заявок.

Заявки, узгоджені сторонами, регулюють взаємини сторін щодо кожного окремого доручення клієнта. В заявках можуть відображатися також інші істотні умови договору транспортного експедирування, що не були обумовлені сторонами в момент підписання цього договору. Заявки є невід'ємною частиною даного договору (розділ 2 договору).

02.12.2014 сторони узгодили заявку позивача на перевезення вантажу вантажоотримувачу - Дніпропетровськ (АТБ), датою вивантаження встановлено 03.12.2014, водій - Ткаченко Р.О. автомобіль Вольво, державний номер АІ7996ВМ. Дана заявка підписана представниками сторін та скріплена печатками підприємств (арк. с. 13).

02.12.2014 водієм Ткаченком Р.О., відповідно до вищезазначеної заявки, було отримано для перевезення товар на загальну суму 716382, 72 грн., що підтверджується видатковою накладною № 1-Ш-011242 від 02.12.2014 та товарно-транспортною накладною на переміщення алкогольних напоїв, підписаними позивачем та водієм Ткаченком Р.О. (арк. с. 24-26).

Однак, 03.12.2014 товар за місцем призначення доставлений не був.

05.12.2014 транспортний засіб ЗФ ТОВ «ІТЛ-ГРУП» був разом з товаром доставлений до ПП «Техносервісінформ» (авторизований дилер VOLVO, м. Дніпропетровськ) про що свідчить надана сервісним центром довідка, відповідно до якої автомобіль Вольво д.н. АІ7996ВМ, водій Ткаченко Р.А., знаходився на ремонті Вольво сервіс з 05.12.2014, з причини ремонту паливної системи (арк. с. 28).

Також, відповідачем подана довідка сервісного центру ПП "Техносервісінформ" про те, що автомобіль Вольво, державний номер АІ7996ВМ, який належить ТОВ "Трансбудкомплект", знаходився на СТО з ремонту паливної апаратури з 05.12.2014 по 09.12.2015 включно (арк. с. 75).

09.12.2014 до міста находження автомобіля прибули представники позивача для перевірки цілісності товару та організування повернення товару на склад відправника, про що було складено акт за участю водія перевізника Ткаченка Р.А. (арк. с. 27).

10.12 2014 товар був повернутий назад на склад позивача транспортом відповідача, про що свідчить ТТН № 1-Ш-011242, акт прийому-передання товару (арк. с. 29-31).

10.02.2014 ТОВ "АТБ-Маркет" звернулось до позивача з вимогою про сплату штрафу у розмірі 143276, 54 грн. відповідно до п. 7.1 договору поставки № 37777 від 01.01.2014 (арк. с. 23).

Позивач сплатив ТОВ "АТБ-Маркет" штраф у розмірі 143276, 54 грн., що підтверджується платіжним доручення від 20.02.2015 № 440 (арк. с. 32).

23.02.2015 позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди, в якій вимагав відшкодувати шкоду у розмірі 143276, 54 грн. (арк. с. 17-22). Відповідач залишив дану претензію без відповіді, штраф у розмірі 143276, 54 грн. позивачу не сплатив.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 316 ГК України та ст. 929 ЦК України передбачено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлений обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, укладати від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечувати відправку і одержання вантажу, а також виконання інших зобов'язань, пов'язаних із перевезенням. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 3.1.5 договору експедитор зобов'язується організувати подачу технічно справних транспортних засобів, що відповідають вимогам заявки і перевезення вантажів, а також таких, що мають усі необхідні для здійснення перевезень документи встановленої форми.

Договором передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим договором відповідно до його умов, а у випадках, не врегульованих цим договором - чинним законодавством України (п. 6.1.1 договору).

У пункті 6.2.2 договору сторони домовились, що експедитор несе відповідальність за дії осіб, залучених ним до виконання даного договору, як за свої власні, у розмірі і на умовах, передбачених чинним законодавством для перевізника вантажу.

Відповідно до п. 6.2.8 договору у випадку порушення термінів (зазначених у заявці) доставки вантажу з вини експедитора, що спричинило застосування до клієнта штрафних санкцій зі сторони вантажоодержувача, експедитор сплачує клієнту відповідний штраф у повному об'ємі та в термін, вказаний у вимозі.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 934 Цивільного кодексу України передбачено, що за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання. Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими, зокрема, потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, відшкодування збитків.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 224 ГК України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріалами справи підтверджується неприбуття транспортного засобу автомобіля Вольво, державний номер АІ7996ВМ, з товаром позивача у сумі 716382, 72 грн. на адресу вантажоодержувача - ТОВ "АТБ-Маркет" та понесення позивачем, через неналежне виконання відповідачем умов договору витрат, а саме сплати штрафу у розмірі 143276, 54 грн.

Таким чином, на підставі вищевикладених норм та укладеного між сторонами договору, позовна вимога про стягнення з відповідача реальних збитків у розмірі 143276, 54 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, щодо того, що затримка транспортного засобу з доставки вантажу є випадком у розумінні ст. 617 ЦК України, а не наслідком винних дій перевізника, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з п. 3.1.5 договору експедитор зобов'язується організувати подачу технічно справних транспортних засобів, що відповідають вимогам заявки і перевезення вантажів, а також таких, що мають усі необхідні для здійснення перевезень документи встановленої форми.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідачем не доведено, що на момент подачі транспортного засобу під навантаження, останній перебував у технічно справному стані. Суд не вважає випадком поломку автомобіля Вольво, держаний номер АІ7996ВМ.

Крім того, відповідачем не вчинено ані-яких дій щодо виконання договору у строк.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що товар мав бути доставлений до пункту призначення 03.12.2014 - ТОВ "АТБ-Маркет", однак автомобіль Вольво, державний номер АІ7996ВМ, було доставлено на сервісний центр лише 05.12.2014.

Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що відповідно до п. 138 постанови Рад Міністрів УРСР від 27.06.21969 № 401 "Про Статут автомобільного транспорту УРСР" розмір штрафу не може перевищувати 60 % від провізної плати, яка відповідно до заявки від 01.12.2014 склала 9100 грн., тобто штраф не повинен перевищувати 5460 грн. Господарський суд критично ставиться до даного твердження відповідача з огляду на нижченаведене.

Відповідно до п. 6.2.8 договору у випадку порушення термінів (зазначених у заявці) доставки вантажу з вини експедитора, що спричинило застосування до клієнта штрафних санкцій зі сторони вантажоодержувача, експедитор сплачує клієнту відповідний штраф у повному об'ємі та в термін, вказаний у вимозі.

Відповідно до ч. 4 ст. 179 ГК України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, сторони у договорі встановили відповідальність експедитора у разі порушення ним термінів доставки вантажу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, підтверджуються належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 ГПК України, стягуються з відповідача на користь позивача у розмірі 2865, 54 грн.

Керуючись ст. 22, 44, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТЛ-ГРУП" (52071, Дніпропетровська область, Дніпропетровський район, селище Дослідне, вул. Наукова, буд. 1; ідентифікаційний код 37865529) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислово-торговельна компанія ШАБО" (67770, Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Дзержинського, 10; ідентифікаційний код 32751876) штраф у розмірі 143276, 54 грн. та 2865, 54 грн. витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 15.06.2015

Суддя В.І. Ярошенко