ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.06.2015 р. Справа№ 914/105/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., при секретарі судових засідань Мак Л.Б., розглянувши матеріали

заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс", с.Старичі, Яворівський район, Львівська область

про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р.

у справі №914/105/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс", с.Старичі, Яворівський район, Львівська область

про стягнення 490 955,82 грн.

За участю представників сторін:

від заявника (відповідача): Гелемей Ю.М. - представник (довіреність №б/н від 09.03.2015р.);

від стягувача (позивача): не з'явився.

Права та обов'язки сторін передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України роз'яснено, заяви про відвід судді не поступали, клопотання про технічну фіксацію судового процесу не надходили.

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. (вх.№2316/15 від 03.06.2015р.) у справі №914/105/15 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про стягнення 490 955,82 грн.

Ухвалою суду від 05.06.2015р. прийнято заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. та призначено її до розгляду на 15.06.2015р.

У судовому засіданні представник заявника заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. підтримав повністю, просив її задоволити з підстав викладених у заяві.

Стягувач явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив. Станом на 15.06.2015р. від стягувача не повернулось поштове повідомлення про вручення йому ухвали суду від 05.06.2015р. або поштові конверти без вручення його адресату. Факт надсилання стягувачу ухвали суду підтверджується реєстром канцелярії господарського суду Львівської області №5649 від 10.06.2015р. Дана ухвала надсилалась стягувачу на адресу вказану у позовній заяві, а саме: 01001,м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6.

Враховуючи факт належного повідомлення стягувача про дату, час та місце розгляду заяви, що узгоджується з позицією Вищого господарського суду України викладеною в п.п. 3.9.1 п.п.3.9 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011, № 18 із змінами та доповненнями, суд дійшов висновку можливості розгляду заяви по суті без участі представника стягувача, по наявних у справі матеріалах.

Станом на 15.06.2015р. від стягувача нормативно та законодавчо обґрунтоване пояснення, щодо поданої заяви, заяви, клопотання, в тому числі про відкладення розгляду заяви не надходили. Слід зазначити, що ухвалою суду від 05.06.2015р. явка стягувача не визнавалась обов'язковою.

Розглянувши заяву про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р., дослідивши докази подані в підтвердження обставин, якими вона обґрунтована, заслухавши представника заявника, суд встановив:

Рішенням господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. у справі №914/105/15 позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволено частково та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" 33 238,46 грн. пені, 17 309,22 грн. три проценти річних, 79 293,94 грн. інфляційних нарахувань та 2 881,73 грн. судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

У зв'язку із надходженням 08.04.2015р. апеляційної скарги на рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. у справі №914/105/15 наказ на виконання даного рішення не видавався.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. у справі №914/105/15 залишено без змін. Відтак рішення набрало законної сили 19.05.2015р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" користуючись своїм процесуальним правом, наданим ст.121 ГПК України, просить суд розстрочити виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. у справі №914/105/15, згідно поданого заявником графіку, а саме:

червень 2015р. - 14 364,46 грн.;

липень 2015р. - 14 364,46 грн.;

серпень 2015р. - 14 364,46 грн.;

вересень 2015р. - 14 364,46 грн.;

жовтень 2015р. - 14 364,46 грн.;

листопад 2015р. - 14 364,46 грн.;

грудень 2015р. - 14 364,46 грн.;

січень 2016р. - 14 364,46 грн.;

лютий 2016р. - 14 364,46 грн.;

березень 2016р. - 14 364,46 грн.;

квітень 2016р. - 14 364,46 грн.;

травень 2016р. - 14 364,46 грн.

В обгрунтування підстав для розстрочки виконання рішення заявник вказує на важке фінансове становище, блокування господарської діяльності внаслідок арешту його рахунків та майна органами державної виконавчої служби, що унеможливить повне виконання ним боргових зобов'язань перед кредиторами і майбутньому призведе його до банкрутства.

В підтвердження обставин наведених у заяві боржник подав фінансовий звіт за 2014р.

Розглянувши заяву, надавши оцінку доказам долученим на підтвердження обставин наведених у ній, заслухавши представника заявника, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні заяви повністю.

При прийнятті ухвали суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час від набрання рішенням законної сили до його фактичного повного виконання.

При цьому під розстрочкою виконання рішення суду слід розуміти виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Питання задоволення заяви сторони у справі про розстрочку виконання рішення суду вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з особливого характеру обставин справи, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

При цьому, норми чинного господарського процесуального законодавства не містять визначення "винятковий випадок", тому це поняття є оціночним, з огляду на ч.1 ст.43 ГПК України, та з врахуванням всіх обставин конкретної справи.

Як вказано у п.п.7.2. п.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" не обґрунтувало належними та допустимими доказами винятковості обставин, що ускладнюють виконання рішення суду від 23.03.2015р. Не подало доказів, які підтверджують можливість виконання рішення суду згідно запропонованого графіку.

Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість відповідача виникла за період січень - грудень 2013р., має тривалий характер, більше 2 років відповідачем не виконуються грошові зобов'язання, у боржника було достатньо часу на погашення заборгованості частинами.

Слід зазначити, що обов'язковою умовою надання розстрочки є, зокрема, не тільки обставини, підтверджені належними доказами щодо об'єктивної неможливості виконати рішення суду у строк, які до того ж мають бути винятковими, але й реальна можливість виконання такого рішення в подальшому.

При розгляді заяви слід відзначити припис ч. 2 ст. 193 ГК України, згідно з яким кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд звертає увагу на ту обставину, що при вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси обох сторін, оскільки невиконання рішення суду порушує також і матеріальні інтереси позивача, що може призвести до негативних наслідків для нього.

Слід зазначити, що фінансове становище стягувача, у свою чергу залежить і від ступеня виконання заявником рішення у даній справі.

Необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з'ясування факту дотримання балансу інтересів сторін. При цьому, суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Як стягувач, так і боржник несуть однакову економічну відповідальність за свої дії та однакові ризики. Відтак, невиконання боржником зобов'язань з оплати отриманого природного газу негативно відображується на підприємстві стягувача. А подальше ухилення боржника від сплати заборгованості суттєво зачіпає інтереси стягувача і завдає істотної, в тому числі й матеріальної шкоди.

Слід зазначити, що кожний суб'єкт господарювання наділений правом звернутися до суду за захистом його порушених, оспорюваних або не визнаних інтересів. Процесуальний зміст права на судовий захист суб'єктів господарювання можна поділити на основні елементи, а саме: - звернення суб'єкта до суду з вимогами про захист порушених прав та оспорюваних інтересів, викладеними у позовній заяві, яка у встановленому законом порядку подається до суду; - користування усіма процесуальними правами під час розгляду судом справи, які гарантовані відповідно до процесуального законодавства: - оскарження судового рішення до апеляційної та касаційної інстанції; - виконання судового рішення, яке є завершальним у структурі права особи на судовий захист і, власне, є тією метою, заради якої особа звертається до суду з позовом. Без права на виконання судового рішення структура права на судовий захист не мала б логічного завершення і мотивації. Тому судове рішення має бути виконаним, адже без цього судовий процес є незавершеним.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду як джерело права.

Отже, тривале невиконання рішень національних органів, які набрали законної сили, у встановленому законом порядку, протягом розумного строку, порушують п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не відповідають судовій практиці Європейського суду ("Ткаченко проти України", "Кисельов проти України") (Інформаційний лист Вищого господарського суду України від 30.10.2013 № 01-06/1556/13).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17 травня 2005 року у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ст.45 ГПК України господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України.

Зазначена процесуальна норма узгоджується з положеннями ч.5 ст.124 Конституції України, згідно з якою судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст.ст.115, 116 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Згідно вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а відповідно до статті 34 ГПК України суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. у справі №914/105/15.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 86, 121 ГПК України, господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Енергія-Тепловодосервіс" про розстрочку виконання рішення господарського суду Львівської області від 23.03.2015р. у справі №914/105/15 відмовити повністю.

2. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки вказані у ст.ст.91-93 ГПК України.

Згідно ст.87 ГПК України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Суддя Сухович Ю.О.