номер провадження справи 30/76/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 Справа № 908/2668/15

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8, поштова адреса: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 73, ТОВ "УКГ")

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» (69104, м.Запоріжжя, вул. Малиновського, буд. 16)

про стягнення 1407,60 грн. страхового відшкодування в порядку регресу,

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін та учасників процесу:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Нестеренко О.С., довіреність №05 від 02.01.2015 р;

До господарського суду Запорізької області звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Оранта-Січ" про стягнення 2407,60 грн. страхового відшкодування в порядку регресу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на приписи ст. 228 Господарського кодексу України, ст. 993 Цивільного кодексу України, ст. 27 Закону України «Про страхування», а також норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів». Вказує, що відповідно до наведених норм права до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Вважає, що в даному випадку відповідальним по відшкодуванню збитків Публічне акціонерне товариство «СК «Оранта-Січ», як страховик, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА7454510, з урахуванням спільної вини учасників ДТП.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.04.2015 р. порушено провадження у справі № 908/2668/15, присвоєно справі номер провадження № 30/76/15, розгляд якої призначено на 21.05.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ» - відповідач у справі - у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечує. Зауважує, що згідно наданих позивачем копій постанов Кам'янсько-Дніпровского районного суду Запорізької області по справі №0811/1954/2012 від 10.07.2012 р. та Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області по справі №0811/1956/2012 від 10.07.2012 р. дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху як водієм Шахматенко Г.А. так і водієм Черненко О.П. Вказує, що позивачу було відмовлено у виплаті страхового відшкодування та повідомлено, що питання такої виплати може бути вирішено після визначення ступеню вини кожної з учасників ДТП.

Позивач у судове засідання 21.05.2015 р. не з'явився, надав клопотання №1113/2 від 06.05.2015 р. про розгляд справи без участі представника позивача у зв'язку з неможливістю явки. На виконання вимог ухвали суду від 20.04.2015 р. надав письмові пояснення за вих. №1112/2 від 06.05.2015 р. та витребувані судом документи.

Також, заявою за вих. №1114/2 від 06.05.2015 р. просить зменшити позовні вимоги та стягнути в порядку регресу з відповідача на користь позивача 1407,60 грн. матеріальних збитків та судовий збір в розмірі 1827,00 грн.

Ухвалою від 21.05.2015 р. розгляд справи відкладено до 11.06.2015 р. Заява позивача про зменшення позовних вимог з урахуванням вимог ст. 22 ГПК України прийнята судом до розгляду. Розглядаються позовні вимоги про стягнення з відповідача 1407,60 грн. матеріальних збитків.

В судовому засіданні 11.06.2015 р. розгляд справи продовжено.

За письмовим клопотанням представника відповідача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Позивач у судове засідання, призначене на 11.06.2015р. не з'явився, надіслав письмове клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, надав додаткові пояснення. Позов підтримує з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві.

Згідно зі ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відкладення на підставі ст. 77 ГПК України розгляду справи у разі нез'явлення представника сторони за викликом господарського суду є правом, а не обов'язком суду, і використовується ним, якщо неявка представника сторони перешкоджає вирішенню спору в даному судовому засіданні.

Враховуючи обмеженість розгляду справи визначеними законом процесуальними строками та достатність матеріалів справи для розгляду справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судовому засіданні 11.06.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2012 р. в м. Кам'янка-Дніпровська, по вул. Чкалова відбулася ДТП за участю транспортних засобів «Рено», д/н АР 0819 СЕ, яким керував Шахматенко Григорій Алімович, та «ВАЗ 21093» д/н АР 0612 ВВ, яким керував Черненко Олександр Петрович, цивільно-правова відповідальність якого застрахована у Публічному акціонерному товаристві «СК «Оранта-Січ», за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА7454510.

В результаті ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Рено», д/н АР 0819 СЕ, що належить Шахаматенку Григорію Алімовичу (далі - Страхувальник) на праві приватної власності.

04.11.2011 р. вказаний автомобіль був застрахований у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «АХА Страхування» (Страховик), згідно умов Договору страхування №52575Га/11зп від 04.11.2011 р. (надалі - Договір).

На виконання умов Договору Страховиком (позивачем), на підставі Страхового акту №2012/V/МОD05312/VЕSКО від 26.06.2012 р. та зібраних документів було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 4815,20 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 29438 від 27.06.2012 р.

Як вказує позивача, відповідно до умов Договору страхування № 52575Га/11зп від 04.11.2011 р., а саме, п. 15 Договору, розрахунок страхового відшкодування було проведено з урахуванням п. 25.11.1. «На базі авторизованої СТО» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість ремонтних робіт, запчастин, деталей, обладнання матеріалів, що виявляється виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі авторизованої СТО.

Згідно постанови Кам'янсько-Дніпровского районного суду Запорізької області по справі №0811/1954/2012 від 10.07.12 року та постанови Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області по справі №0811/1956/2012 від 10.07.2012 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху як водієм Шахматенко Г.А. так і водієм Черненко О.П., обидва водія визнані судом винними в скоєні ДТП.

20 грудня 2012 року позивачем на адресу відповідача була спрямована заява № 3902 в вимогою про погашення заборгованості в порядку регресу за пошкоджений автомобіль «РЕНО» д/н АР 0819 СЕ.

Відповідач своїм листом від 30.01.2012 року за вих. № 436, повідомив позивача про відмову у задоволенні заяви про страхове відшкодування в порядку регресу з тих підстав, що страхове відшкодування повинно бути зменшено на суму франшизи та розраховано після визначення ступені вини кожного з винних осіб.

Позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 1407,60 грн. (з урахуванням прийнятої судом заяви про зменшення розміру позовних вимог) є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали і фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представника відповідача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до приписі ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України обов'язком страховика є у разі настання страхового випадку здійснити Страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Як вбачається з матеріалів справи позивач виконав свої зобов'язання виплативши страхувальнику - Шахматенко Г.А. страхове відшкодування в розмірі 4815,20 грн.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: відшкодування збитків.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до п. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пункт 2 ст. 1187 ЦК України закріплює, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 5 зазначеної статті визначено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п. 12.10 Правил добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) при пошкодження транспортного засобу в наслідок страхового випадку, розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні без урахування фізичного зносу, а також ремонтних робіт. Кошторис збитків складається Страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків СТО, в окремих випадках, за згодою Страховика та Страхувальника може розмір збитків може визначатися на підставі авто товарознавчої експертизи, або безпосередньо страховиком, чи уловноваженою ним особою (аварійним комісарам).

Відповідно до умов Договору страхування № 52575Га/11зп від 04.11.2011 р., а саме, п. 15, розрахунок страхового відшкодування було проведено з урахуванням п. 25.11.1. «На базі авторизованої СТО» - при розрахунку розміру страхового відшкодування в Кошторис збитків включається вартість ремонтних робіт, запчастин, деталей, обладнання матеріалів, що виявляється виключно виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі авторизованої СТО.

Доказом фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП є платіжне доручення № 29438 від 27.06.2012 р., яке підтверджує виплату суми страхового відшкодування страхувальнику.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, у випадку заподіяння шкоди внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, питання про її відшкодування вирішується за принципом вини.

Пунктом 1 статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Аналогічна позиція викладена у ст. 27 Закону України "Про страхування".

Таким чином до позивача, який сплатив страхове відшкодування, в межах фактичних витрат перейшло право вимоги до відповідальної особи.

За змістом статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 29 даного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 37.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право страховика здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги з ремонту пошкодженого майна, лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків. Страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, у разі, коли такі витрати здійснюються за згодою страховика.

Таким чином, до позивача, зважаючи на розмір фактичних витрат і суми страхового відшкодування потерпілій особі, перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за регресними вимогами.

Згідно п. З ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України, у випадку спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки за наявності вини декількох осіб, діяльність яких було завдано такої шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно діючого законодавства ступень вини визначається судом

Як вбачається з доданих матеріалів справи постанов Кам'янсько-Дніпровского районного суду Запорізької області по справі №0811/1954/2012 від 10.07.2012р. та Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області по справі №0811/1956/2012 від 10.07.2012 року дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Правил дорожнього руху як водієм Шахматенко Г.А. так і водієм Черненко О.П. обидва водія визнані судом винними в скоєні ДТП.

Отже, враховуючи ступінь вини кожного з учасників ДТП, сума, яка підлягає відшкодуванню з винуватців становить 50 % від завданої шкоди з кожного.

Зважаючи на те, що цивільно-правова відповідальність перед третіми особами власника джерела підвищеної небезпеки застрахована у певного страховика, то останній стає відповідальною особою. Адже, внаслідок укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховик в межах страхової суми несе відповідальність за шкоду, завдану застрахованою ним особою, тобто, бере на себе всю відповідальність за свого страхувальника, що виникає внаслідок заподіяння шкоди джерелом підвищеної небезпеки, оскільки застрахував такий страховий ризик, як відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 12.03.2012р. у справі №53/128, від 07.11.2011р. у справі №3-118гс11, в постановах Вищого господарського суду України від 23.10.2012 р. у справі № 5009/1701/12, від 23.07.12014 р. у справі № 910/4638/14, від 30.07.2013 р. у справі № 901/3655/13.

З огляду на вищенаведені обставини справи та приписи законодавства в їх сукупності, суд дійшов висновку, що саме Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ» зобов'язане відшкодувати заподіяну шкоду в порядку регресу власнику автомобіля д/н АР 0819 СЕ на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, які не відшкодовуються страховиком за договором страхування.

З огляду ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та обмежується укладеним договором страхування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Оранта-Січ» повинно відшкодувати Приватному акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» шкоду в межах ліміту його відповідальності за спірним страховим випадком (50000 грн.), виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля в межах суми, що перейшла до позивача в порядку регресу в зв'язку із виплатою страхового відшкодування (2407,60 грн.) за мінусом франшизи (1000 грн.), а отже - в сумі 1407,60 грн.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

В даному випадку, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано обґрунтованість та правомірність заявлених вимог про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1407,60 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій, і стягуються на користь позивача.

Також, судом встановлено, що в тексті вступної частини ухвали господарського суду Запорізької області від 20.04.2015 р. та від 21.05.2015 р. у справі № 908/2668/15 допущена описка при визначенні найменування позивача, замість Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», зазначено Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АХА-Страхування», що є технічною помилкою.

Суд за своєю ініціативою вважає за необхідне виправити допущену в ухвалах від 20.04.2015 р. та від 21.05.2015 р. описку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85, 89 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Виправити описки, допущені у вступній частині ухвали господарського суду Запорізької області від 20.04.2015 р. та від 21.05.2015 р. у справі № 908/2668/15, наступним чином: замість слів: «…Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «АХА - Страхування»…, слід читати: «…Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»…».

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (м. Київ) до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» (м. Запоріжжя) задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ» (69104, м. Запоріжжя, вул. Малиновського, буд. 16, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070, м.Київ, вул. Іллінська, 8, поштова адреса: 04080, м. Київ, вул. Костянтинівська, 73, ТОВ "УКГ", ) 1407 (одна тисяча чотириста сім) грн. 60 коп. страхового відшкодування в порядку регресу та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 50 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 16.06.2015 р.