РІШЕННЯ

15 червня 2015 року Справа № 913/97/15

Провадження №25пн/913/97/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Луганськ,

до відповідача Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Луганського головного регіонального відділення АО «Брокбізнесбанк», м. Луганськ, -

про зобовязання виконати певні дії.

Суддя господарського суду Луганської області Іноземцева Л.В.,

секретар судового засідання Антонова І.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача: Кравець Д.В., представник, - довіреність № 94/03 від 24.04.2015.

Суть спору: позивачем заявлено вимоги про зобовязання відповідача виконати заяву про закриття поточного рахунку НОМЕР_1 від 07.03.2014 з одночасним перерахуванням залишків грошових коштів на поточний рахунок НОМЕР_2 в філії АТ «Укрексімбанк» м. Луганськ МФО 304289, або видати готівкою, без застосування статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» щодо черги та порядку задоволення вимог до банку.

Заявою від 28.05.2015, яка подана позивачем до початку розгляду справи, позивач виклав позовні вимоги наступним чином:

- зобовязати Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» виконати завершальні операції за рахунком НОМЕР_1, відкритим на імя фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, на підставі її заяви про закриття поточного рахунку від 07.03.2014, методом перерахування 79734 грн 11 коп. на поточний рахунок НОМЕР_2 в філії ПАТ «Укрексімбанк» м. Луганськ МФО 304289, без застосування статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (щодо черги та порядку задоволення вимог банку).

Одночасно позивач просив суд розглядати справу без його участі.

Зазначена заява прийнята судом, спір вирішується з урахуванням вимог за цією заявою.

Відповідач проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

У відзиві від 29.05.2015 він зазначає, що відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12.11.2003 № 492, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.12.2003 № 1172/8493 (далі по тексту Інструкція 1172), Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за № 377/8976 (далі по тексту Інструкція про безготівкові розрахунки) для закриття поточного рахунку клієнт окрім заяви про закриття рахунку подає платіжне доручення або інший розрахунковий документ на перерахування залишку коштів на інший рахунок клієнта.

Позивачем не було надано банку жодного розрахункового документа для перерахування залишку коштів, а тому безпідставними є доводи про порушення банком умов договору банківського обслуговування.

Окрім того відповідач зазначає, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд гарантування вкладів) на підставі постанови Правління НБУ від 28.02.2014 № 107 було прийнято рішення № 9 від 28.02.2014 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача.

Після запровадження тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази в підтвердження заявлених вимог і заперечень проти них, суд

ВСТАНОВИВ:

01.08.2012 Публічним акціонерним товариством «Брокбізнесбанк», в особі начальника корпоративного бізнесу Луганського Головного регіонального відділення (ПАТ «Брокбізнесбанк») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (ФОП ОСОБА_1.) укладено договір № 38228 про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування (далі по тексту договір на розрахунково-касове обслуговування), за умовами якого ПАТ «Брокбізнесбанк» - відповідач у справі, за договором банк, відкриває ФОП ОСОБА_1 позивачу у справі, за договором клієнту, поточні рахунки та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування, за виконані банком операції та надані послуги клієнт здійснює оплату згідно з чинними тарифами банку (а.с. 19-21).

Згідно розділу 2 договору на розрахунково-касове обслуговування операції здійснюються клієнтом з використанням платіжних інструментів, що передбачені законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України і проводяться банком у межах залишку коштів на початок операційного дня з урахуванням поточних надходжень коштів на рахунок протягом операційного дня (п. 2.1, 2.2).

Згідно пункту 4.2.1 договору клієнт самостійно розпоряджається коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства, крім випадків примусового списання коштів та вправі вимагати своєчасного і повного здійснення розрахунків та інших обумовлених послуг.

Відповідно до пункту 4.1.3 договору банк повертає без виконання розрахункові документи клієнта, оформлені з порушенням чинного законодавства України, в день надходження з обовязковим зазначенням причини.

Порядок розірвання договору визначено розділом 4, за змістом якого при розірванні договору та закритті рахунку за ініціативою клієнта, банк здійснює завершальні операції за рахунком, у тому числі перерахування залишку коштів на рахунок клієнта в іншому банку, що зазначений в заяві про закриття рахунку.

Договір на розрахунково-касове обслуговування прийнятий сторонами до виконання, позивачу був відкритий поточний рахунок НОМЕР_1.

21.02.2014 позивач, маючи на початок операційного дня на поточному рахунку власні грошові кошти у сумі 35638 грн 01 коп., надав розпорядження через систему платежів Клієнт-банк здійснити платежі своїм контрагентам (ТОВ «СК Сан сервіс» - 321 грн 34 коп.; ТОВ «Медмаркет» - 1140 грн 00 коп.) (а.с. 28-30).

Розпорядження позивача про перерахунок грошових коштів відповідачем не виконано, про що свідчить виписка по рахунку за 25.02.2014 (а.с. 30).

07.03.2014 позивач подав відповідачу заяву , в якій просив залишок коштів по рахунку НОМЕР_1 в загальній сумі 79734 грн 11 коп. видати готівкою або перерахувати на поточний рахунок в АТ «Укрексімбанк» (а.с. 32).

27.03.2014 відповідач листом за № 363/049-ЛГ, з посиланням на пункт 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відмовив позивачу у виплаті суми коштів (а.с. 33).

При зясуванні фактичних обставин справи судом додатково встановлено.

28.02.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) на підставі постанови Правління НБУ від 28.02.2014 № 107 було прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у ПАТ «Брокбізнесбанк» відповідача у справі.

Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014.

Постановою Правління НБУ від 10.06.2014 № 339 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, в звязку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 11.06.2014 № 45 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача, та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та НБУ (http://www.bank.gov.ua/control/uk/index) та опублікована в газеті «Голос України» № 113 за 14.06.2014 (а.с. 60).

20.06.2014 ФОП ОСОБА_1 на адресу уповноваженої особи Фонду було направлено заяву про визнання вимог кредитора у сумі 79784 грн 11 коп. (а.с. 62).

26.06.2014 на підставі заяви ФОП ОСОБА_1 уповноваженою особою Фонду було внесено грошові вимоги ФОП ОСОБА_1 у сумі 79784 грн 11 коп. до реєстру вимог кредиторів ПАТ «Брокбізнесбанк», акцептованих уповноваженою особою Фонду, що підтверджується витягом з реєстру (а.с. 63).

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності, оцінивши подані докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Правовідносини між сторонами, що повязані з використанням банківського рахунку визначені укладеним між ними договором на розрахунково-касове обслуговування і регулюється главою 72 Цивільного кодексу України, главою 35 Господарського кодексу України та іншим законодавством з питань банківської діяльності.

Відповідно до статті 1066 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України визначено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Договір банківського рахунку між сторонами цієї справи укладений у сфері господарювання, а тому до правовідносин сторін поряд з загальними нормами Цивільного законодавства застосовуються норми Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 342 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) юридичні особи та громадяни-підприємці відкривають рахунки для зберігання грошових коштів і здійснення всіх видів банківських операцій у будь-яких банках України за своїм вибором і за згодою цих банків у порядку, встановленому Національним банком України. Порядок відкриття рахунків в установах банків, форми розрахунків та порядок їх здійснення визначаються законом про банки і банківську діяльність, іншими законами, а також нормативно-правовими актами Національного банку України.

Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Як свідчать фактичні обставини справи, відповідач не виконав розпорядження позивача, як клієнта банка, про перерахування з його рахунку грошових коштів на рахунки його контрагентів, чим порушив свої зобовязання за договором банківського рахунку, норми статті 1068 ЦК України, Інструкцію № 1172 та Інструкцію про безготівкові рахунки.

Згідно нормам Цивільного та Господарського законодавства договір банківського рахунку за заявою клієнта може бути розірваний у будь-який час.

Пунктом 20.5 Інструкції 1172 визначено, що закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі заяви про закриття рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обовязкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), реєстраційного номера облікової картки власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, підписується власником рахунку або уповноваженою ним особою. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи-підприємця засвідчується відбитком печатки (за наявності). Заява про закриття поточного рахунку може подаватися банку в електронній формі засобами програмно-технічного комплексу "клієнт-банк", "клієнт-Інтернет-банк" тощо, якщо це передбачено договором банківського рахунку. У цьому випадку заява про закриття поточного рахунку має містити електронний цифровий підпис.

Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. У день закриття поточного рахунку банк зобов'язаний видати клієнту довідку про закриття рахунку (пункт 20.6 Інструкції 1172).

Заява позивача від 07.03.2014 дійсно не містить вимоги про закриття рахунку НОМЕР_1, але зазначена обставина не спростовує факт порушення відповідачем зобовязання за договором банківського рахунку, оскільки ним не виконана викладена в заяві вимога щодо перерахування залишку коштів у сумі 79734 грн 11 коп. на інший рахунок (видачі коштів готівкою).

Водночас суд при вирішенні цієї справи виходить з того, що на дату подачі позивачем заяви від 07.03.2014, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на підставі постанови Правління НБУ від 28.02.2014 № 107 було прийнято рішення № 9 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача строком на 3 місяці з 03.03.2014 по 02.06.2014.

На дату звернення позивача з цим позовом до суду відповідач ПАТ «Брокбізнесбанк» знаходиться в стадії ліквідації, а тому спір між сторонами підлягає вирішенню з урахуванням положень Закону України від 23.02.2012 № 4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі по тексту Закон гарантування вкладів).

Цим законом встановлюються правові фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, відносини, що виникають у звязку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 Закону врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону гарантування вкладів під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 цього Закону передбачено, що обмеження встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюються на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується фондом.

Однак, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 2 Закону гарантування вкладів у цьому Законі термін «вкладник» вживається у значенні «фізична особа (крім фізичних осіб-підприємців), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката».

Фізичні особи-підприємці та юридичні особи не підпадають під визначення поняття «вкладник» у розумінні вищевказаного Закону. Тому, на них не поширюється виняток з обмеження встановленого пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону гарантування вкладів.

Помилковими є твердження позивача, що він не є кредитором банку. З моменту невиконання відповідачем розпорядження позивача про перерахування (повернення) грошових коштів, позивач як клієнт банку, набуває статусу кредитора, оскільки має документально підтверджені письмові вимоги до банку.

Таким чином на позивача, як кредитора банку поширюється обмеження встановлені пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону гарантування вкладів, і тому не можуть бути задоволені його вимоги до відповідача від часу запровадження у останньому тимчасової адміністрації.

Задоволення вимог кредиторів відбувається в порядку викладеному статтею 52 Закону гарантування вкладів з дотриманням принципів черговості, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобовязання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

Матеріали справи свідчать, що позивач, дотримуючись визначеної Законом гарантування вкладів процедури, звернувся з майновими вимогами до уповноваженої особи Фонду. Майнові вимоги ФОП ОСОБА_1 включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів 7-ї черги.

Враховуючи викладені вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Луганського головного регіонального відділення АО «Брокбізнесбанк» про зобовязання виконати певні дії задоволенню не підлягають.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за позовом по сплаті судового збору у сумі 1827 грн 00 коп. покладаються на позивача.

У судовому засіданні відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в особі Луганського головного регіонального відділення АО «Брокбізнесбанк» про зобовязання виконати певні дії відмовити.

2. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 1827 грн 00 коп. покласти на позивача.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Повний текст рішення складено і підписано 17.06.2015.

Суддя Л.В. Іноземцева