номер провадження справи 19/71/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 Справа № 908/1971/15-г

За позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2) в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» (84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Іскри, 5)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» (84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Комунарів, 18)

про стягнення 66735,68 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: Титаренко О.Л. - представник за довіреністю № юр/2472 від 30.12.14.

Від відповідача: Магдеєва Н.М. - представник за довіреністю № 79 від 19.05.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 26.03.15. звернулось Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» про стягнення 66735,68 грн. заборгованості за Договором на постачання теплової енергії № 379 від 15.10.07., з яких: 54821,46 грн. - суми основного богу, 950,54 грн. - пені, 973,36 грн. - втрат від інфляції, 990,32 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України не виконав свої зобов'язання перед позивачем по сплаті вартості теплової енергії за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р., внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» виникла заборгованість.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 31.03.15. порушено провадження у справі № 908/1971/15-г, присвоєно справі номер провадження 19/71/15, розгляд справи призначено на 21.04.15. о 12-00.

Представник позивача в судове засідання 21.04.15. не з'явився, але від позивача 21.04.15. після судового засідання надійшло клопотання про здійснення судового засідання, призначеного на 2104.15. о 12-00, в режимі відеоконференції зі Слов'янським міськрайонним судом Донецької області.

Представник відповідача в судове засідання 21.04.15. не з'явився, але від відповідача через канцелярію господарського суду 16.04.15. надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову та зазначає, що позивачем порушено Правила надання послуг по централізованому опаленню, а саме, позивачем здійснювалось зняття показів домових засобів обліку без участі уповноважених представників відповідача. Відповідач вказує на те, що в деяких актах виконаних робіт зазначений об'єкт «Приміщення» в будівлі ЦГБ № 3, що не відповідає договірним зобов'язанням та реальній адресі відповідача.

Відповідач зазначає, що надання рахунків здійснюється без письмового повідомлення відповідача про ремонт засобу обліку електроенергії.

Таким чином, відповідач вказує на те, що викладені вище обставини не дозволяють об'єктивно оцінити об'єм теплової енергії, яка поставляється відповідачу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.04.15. відмовлено в задоволенні клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, розгляд справи № 908/1971/15-г на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 21.05.15. о 11-00.

Від позивача через Відділ документального забезпечення господарського суду 19.05.15. надійшли письмові пояснення на відзив на позовну заяву, відповідно до яких позивач зазначає, що розрахунок та нарахування коштів за спожиту теплову енергію приміщення здійснювалось відповідно до фактичних показань пристрою обліку, згідно займаних площ.

Представник позивача в судовому засіданні 21.05.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» задовольнити повністю.

Від відповідача через Відділ документального забезпечення господарського суду 21.05.15. надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа».

Представник відповідача в судовому засіданні 21.05.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа».

В судовому засіданні 21.05.15. представники сторін подали клопотання про продовження строку розгляду справи на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 21.05.15. відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України задоволено клопотання сторін про продовження строку вирішення спору та продовжено строк вирішення спору у даній справі на п'ятнадцять днів, на підставі ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи № 908/1970/15-г відкладено на 10.06.15. о 11-00.

Через Відділ документального забезпечення Господарського суду Запорізької області від позивача 10.06.15. надійшли письмові пояснення на відзив відповідача, відповідно до яких зазначено, що в зв'язку з встановленням приладу обліку на будівлю міської лікарні № 3, що є балансоутримувачем приладу обліку, за адресою: м. Слов'янськ, вул. Донська, 3, де знаходиться приміщення відповідача, розрахунок та нарахування за спожиту теплову енергію даного приміщення проводилось згідно фактичних показань прибору обліку, відповідно до займаної площі.

Представник позивача в судовому засіданні 10.06.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» задовольнити повністю.

Від відповідача 07.06.15. через Відділ документального забезпечення Господарського суду Запорізької області надійшла письмова заява, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» просить суд зобов'язати позивача виконати розрахунок с показниками різниці виконаних послуг за приборами обліку, с розрахунком розподілу між споживачами.

Судом вказана вище заява відповідача залишена без задоволення, оскільки позивачем подано суду такі документи: довідки-рахунки за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р. та з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. з розрахунком спожитої теплоенергії між споживачами всього приміщення, в тому числі відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні 10.06.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа».

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/1971/15-г.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

15.10.07. між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» (далі - Постачальник) та Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» (далі - Споживач) укладено Договір на постачання № 379 (далі - Договір).

За вказаним вище Договором, Постачальник бере на себе зобов'язання постачати Споживачу теплову енергію для всіх об'єктів загальною площею 244,3 кв.м, а Споживач зобов'язується оплачувати теплову енергію за встановленими тарифами, в терміни, передбачені цим Договором (п. 1.2 Договору).

Позивач вказує на те, що Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» свої зобов'язання за Договором виконало належним чином та в повному обсязі, поставив відповідачу за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. теплову енергію на загальну суму 54821,46 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач вартість теплової енергії за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. у повному обсязі не оплатив, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказані вище періоди, станом на день звернення позивача до суду з даним позовом, склала 54821,46 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 Цивільного кодексу України).

Згідно з п.п. 10.1 Договору, цей Договір набуває чинності з дня фактичного надання послуг, який підтверджується актом між представниками теплопостачальної організації та балансоутримувачем будівлі, в якому розташований Споживач та діє до 15.10.08. Договір автоматично вважається пролонгований на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією зі сторін.

Таким чином, у зв'язку із тим, що у матеріалах справи відсутні заяви сторін про розірвання Договору, судом встановлено, що цей Договір був автоматично пролонгований на той саме строк і на тих самих умовах.

Судом встановлено, що свої зобов'язання за Договором позивачем виконано у повному обсязі, а саме, відповідачу за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. теплову енергію на загальну суму 54821,46 грн., що підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії та рахунками, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Відправка позивачем на адресу відповідача зазначених актів та рахунків підтверджується реєстрами поштових відправлень та фіскальними чеками, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що відповідач не надавав зауважень до зазначених вище актів.

Згідно з п. 1.5 Договору, відповідальність між Постачальником та Споживачем за технічний стан та обслуговування теплоспоживальних установок здійснюється згідно їх балансової належності. Межею балансової належності теплових мереж між Постачальником та власником будівлі є зовнішня стіна будівлі.

Як вбачається з матеріалів справи, адресою будівлі, частину якої займає відповідач, є: м. Слов'янськ, вул. Донська, 3.

Відповідно до п. 2.3 Договору встановлено, що Споживач повинен мати Договір на технічне обслуговування системи теплопостачання з балансоутримувачем будівлі. При відсутності даного Договору відповідальність за технічний стан внутрішньої системи опалювання несе Споживач. В цьому разі Постачальник гарантує якість наданих послуг.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом.

Якщо приміщення Споживача знаходиться у будинку, оснащеному приладами обліку теплової енергії, Споживач сплачує за опалення згідно з показаннями цих приладів пропорційно до опалювальної площі приміщення. Знімання показань з приладів обліку здійснюється представниками теплопостачальної організації і балансоутримувачем приладів обліку.

Знімання показань з приладів обліку здійснюється представниками теплопостачальної організації і балансоутримувачем приладів обліку.

Відповідно до Довідки до Договору про вартість опалення, яка є невід'ємною частиною Договору, вбачається, що в зв'язку з встановленням приладу обліку в будівлі міської лікарні № 3, розрахунок та нарахування за спожиту теплову енергію даного приміщення буде здійснюватись згідно фактичних показників засобу обліку. В разі несправності засобу обліку, розрахунок та нарахування будуть здійснюватись за площею.

Представником позивача в судовому засіданні було подано довідки-рахунки за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. з розмежуванням кількості спожитої теплової енергії, в тому числі відповідачем на опалення стоматологічного кабінету за даним Договором.

Таким чином, з викладеного вище вбачається, що позивачем було нараховано відповідачу кількість відпущеної теплової енергії, саме на приміщення відповідача, яке складає 244,3 кв.м.

Таким чином, заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до п. 3.2.1 Договору вбачається, що Споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і терміни, які передбачені даним Договором.

Розрахунки на теплову енергію, що споживається, проводяться згідно пред'явлених рахунків, відповідно до встановлених тарифів, надісланих рекомендованим листом або врученим під особистий підпис представниками споживача (п. 6.1 Договору).

Згідно з п. 6.2 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 6.3 Договору встановлено, що Споживач за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачує енергопостачальній організації 100 % вартість зазначеної в Договорі кількості теплової енергії, передбаченої на розрахунковий період, з урахуванням залишкової суми розрахунків на початок місяця.

Однак відповідач, як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України, оплату за отриману теплову енергію за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. не здійснив.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Посилання відповідача у своєму відзиві на те, що акти підключення житлового будинку від 23.10.14. до системи централізованого опалення, а також акт на включення опалення від 03.10.13. за адресою: вул. Донська, 3, які додані до позовної заяви, не мають відношення до підприємства відповідача, оскільки воно знаходиться за адресою: вул. Донська, 5 є безпідставними, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, адресою будівлі, частина якої належить відповідачу розташована за адресою: м. Слов'янськ, вул. Донска, 3.

Відповідно до п. 1.5 Договору встановлено, що відповідальність між Постачальником та Споживачем за технічний стан та обслуговування теплопостачальних установок здійснюється згідно їх балансової належності. Межею балансової належності теплових мереж між Постачальником та власником будівлі є зовнішна стіна будівлі.

Пунктом 3.2.4 Договору встановлено, що Споживач зобов'язаний письмово оповіщати Постачальну організацію про зміни, які можуть вплинути на виконання зобов'язань по даному Договору.

З матеріалів справи вбачається, що докази повідомлень позивача про зміну адреси відповідача в матеріалах справи відсутні.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що частина актів виконаних послуг була підписана між Постачальником та Споживачем без заперечень та зауважень, що також було підтверджено усно представниками сторін в судовому засіданні 10.06.15.

Таким чином, з наведеного вбачається, що заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищевикладеним.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Таким чином, судом встановлено, що сума боргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» за Договором за період з жовтня 2013 р. по квітень 2014 р., з жовтня 2014 р. по лютий 2015 р. становить 54821,46 грн.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 990,32 грн. - 3 % річних та 9973,36 грн. - збитків від інфляції.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розглянувши розрахунок суми 3 % річних та збитків від інфляції, судом встановлено, що позивачем заявлено невірний період до стягнення даних сум, однак в зв'язку з тим, що заявлений позивачем період є меншим, суд не виходить за рамки позовних вимог та розглядає вимоги Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» у визначеному позивачем періоді.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 990,32 грн. - 3 % річних та 9973,36 грн. - збитків від інфляції.

Також позивач на підставі п. 7.2.3 Договору просить суд стягнути з відповідача 950,54 грн. - пені.

Пунктом 7.2.3 Договору сторони передбачили, що несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а для суб'єктів підприємницької діяльності 1 % від належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше 100 % від суми заборгованості та санкції, передбачені діючим законодавством.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перерахувавши суму пені та розглянувши розрахунок позивача, судом встановив, що він виконаний невірно, в зв'язку неправильним визначенням періоду стягнення суми пені.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 950,54 грн.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТВИНЗ» (84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Комунарів, 18, ) на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» (84307, Донецька область, м. Краматорськ, пров. Земляний, 2, ) в інтересах Виробничої одиниці «Слов'янськтепломережа» (84112, Донецька область, м. Слов'янськ, вул. Іскри, 5) 54821 (п'ятдесят чотири тисячі вісімсот двадцять одну) грн. 46 коп. - основного боргу, 950 (дев'ятсот п'ятдесят) грн. 54 коп. - пені, 9973 (дев'ять тисяч дев'ятсот сімдесят три) грн. 36 коп. - збитків від інфляції, 990 (дев'ятсот дев'яносто) грн. 32 коп. - 3 % річних, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.15.

Суддя І.В. Давиденко