КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/24629/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Станіка С.Р.

Корсакової Г.В.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Довгалюк А.В.

від відповідача: Гамоля О.Ф.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду м. Києва від 19.02.2015р. у справі №910/24629/13 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Комунального підприємства «Житлово - експлуатаційна організація - 109 Голосіївського району»

про стягнення 595716,12 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення 595716,12 грн., з яких 550568,20 грн. заборгованість за надані з 01.04.2013р. по 30.09.2013р. послуги з водопостачання та водовідведення, 3007,41 грн. 3% річних, 14612,10 грн. пені та 27528,41 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.02.2014р. позовні вимоги позивача задоволені частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2014р. зазначене рішення господарського суду м. Києва залишене без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014р. рішення господарського суду м. Києва від 17.02.2014р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2014р. скасовані в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача 502778,49 грн. основного боргу, 14502,99 грн. пені, 27019,32 грн. штрафу та 3% річних в розмірі 2983,00 грн. і справа № 910/24629/13 в цій частині передана на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва №910/24629/13 від 19.02.2015р. в частині стягнення з відповідача 502778,49 грн. основного боргу, 14502,99 грн. пені, 27019,32 грн. штрафу та 3% річних в розмірі 2983,00 грн. відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що облік наданих послуг здійснюється за водолічильниками, показання яких фіксуються представником постачальника спільно з представником абонента та єдиним первинним документом, що підтверджує обсяги наданих послуг є акт про зняття показань водолічильника. Разом з тим, теплові пункти за адресами, на які Позивачем постачається питна вода на підігрів для виготовлення гарячої води, та за якими Позивач виставляє рахунки Відповідачу, знаходяться у володінні та користуванні не Відповідача, а перебувають у обслуговуванні та на балансі ПАТ "Київенерго", і Позивачем даний факт не спростовано належними засобами доказування, а тому Відповідач не є балансоутримувачем зазначених бойлерів.

Отже, оскільки договір не регулює відносин постачання питної води для виготовлення гарячої, то підстав для стягнення з Відповідача заборгованості за надані послуги з постачання такої води, суд не вбачає.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом невірно вирішення питання щодо зарахування коштів, сплачених за питну воду, що використовується для підігріву. Місцевим судом невірно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого суд дійшов помилкового висновку про відмову у стягненні заборгованості в розмірі 151284,24 грн. за надані послуги з приймання стоків питної води, використаної для підігріву.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.04.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/24629/13 до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 19.05.2015р.

18.05.2015р. Відповідачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити рішення господарського суду міста Києва без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. відкладено розгляд справи на 02.06.2015р.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

02.03.2006р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №06420/2-01 на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі, відповідно до якого Позивач зобов'язався надавати Відповідачу послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого Відповідачем дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у каналізацію, а Відповідач зобов'язався здійснювати своєчасну оплату наданих йому Позивачем послуг на умовах цього договору.

Відповідно до п.1.3. договору загальний обсяг поставлених за цим договором послуг визначається загальною кількістю наданих Відповідачем протягом дії договору кубічних метрів води та прийнятих у міську каналізацію стічних вод.

Згідно з п.2.1.1. договору облік поставленої води та кількість прийнятих стоків здійснюється за показаннями лічильника, зареєстрованого у Позивача, окрім випадків, передбачених Правилами користування. У разі наявності у Відповідача декількох об'єктів водоспоживання, облік спожитої ним води здійснюється з урахуванням показань всіх лічильників, зареєстрованих за абонентом. Обсяг наданої води для поливу визначається за показаннями лічильника.

Відповідно до п.2.1.2. договору зняття показань з лічильника (-ів) здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника у присутності представника абонента у строки згідно графіку обслуговування постачальника. Для абонента із стабільним об'ємом водоспоживання (до 30м. куб. із незначним коливанням) зняття показань з лічильника може здійснюватись постачальником поквартально, при цьому останній направляє абоненту щомісячно розрахункові документи на оплату наданих послуг, виходячи із його середньодобового споживання води. Показання лічильника за відповідний період можуть бути прийняті до розрахунків постачальника від абонента в письмовому вигляді. В разі, якщо абонент не забезпечить присутності свого представника для зняття показань, дані, що зняті постачальником є підставою для виставлення розрахункових документів на оплату наданих послуг/

Згідно з п.2.1.4 договору кількість стічних вод, які надходять у міську каналізаційну мережу, визначається за показниками лічильників стічних вод або за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення об'ємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

Відповідно до п.2.2.2 договору оплата вартості послуг здійснюється Відповідачем щомісячно у безготівковій формі у десятиденний термін з дня направлення Позивачем розрахункового документу до банківської установи Відповідача.

Згідно з п.2.2.3 договору в разі неотримання від Позивача поточного щомісячного розрахункового документа, Відповідач здійснює оплату вартості наданих йому послуг, не пізніше 5-го числа наступного місяця, платіжним дорученням, виходячи з діючого тарифу та фактичної кількості спожитої води.

Відповідно до п.2.2.4 договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг, зазначених у розрахунковому документі, абонент зобов'язаний у десятиденний термін з дня направлення постачальником розрахункового документа до банківської установи абонента, письмово повідомити постачальника та у цей же термін направити представника з обґрунтовуючи ми документами для проведення звіряння та підписання акту. В іншому випадку відмова абонента оплатити розрахунковий документ постачальника вважатиметься безпідставною.

Згідно з п.3.3.5 вказаного договору абонент зобов'язаний сплачувати вартість наданих йому постачальником послуг на умовах цього договору.

На виконання умов вказаного договору у спірний період з 01.04.2013 р. по 30.09.2013 р. включно Позивач поставляв Відповідачу холодну воду та прийняв її стоки. Відповідач вказані послуги оплатив в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи та розрахунком Позивача.

Як вірно встановлено місцевим судом та підтверджується матеріалами справи, на підставі укладеного між сторонами договору Відповідачу присвоєно коди 1-1379, 1-51379, 1-1705, та 1-1706 для здійснення розрахунків за поставлену питну воду та прийняті стічні води, що зумовлено встановленням уповноваженим органом тарифів на послуги відповідно до кінцевої категорії споживачів, що отримують послуги (населення, бюджетні установи, орендарі тощо). За кодом 1-1379 обліковується питна вода та її стоки, що використовуються Відповідачем для забезпечення потреб житлового фонду водопостачанням, водовідведенням. За кодом 1-51379 обліковується питна вода та її стоки, що використовуються Відповідачем для забезпечення потреб житлового фонду у гарячій воді. За кодом 1-1705 обліковується питна вода та її стоки, що використовуються у господарській діяльності Відповідачем для власних потреб. За кодом 1-1706 обліковується питна вода та її стоки, що використовуються у господарській діяльності Відповідачем для забезпечення орендарів (бюджетних установ тощо) водопостачанням та водовідведенням. За кожним кодом абонента обліковується об'єм поставленої питної води та прийнятих стічних вод, що розраховується за відповідним тарифом, а також відображаються кошти, що були сплачені абонентом за відповідний період та з відповідним призначенням платежу.

Отже, за вказаний період, крім холодної води та її стоків, Позивач нарахував Відповідачу вартість холодної води, яка була поставлена Позивачем на теплові пункти АЕК «Київенерго» для вироблення гарячої води та поставки АЕК «Київенерго» цієї гарячої води Відповідачу, а також стоки цієї води.

Рішенням господарського суду м. Києва від 17.02.2014р. позовні вимоги позивача задоволені частково.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2014р. зазначене рішення господарського суду м. Києва залишене без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2014р. рішення господарського суду м. Києва від 17.02.2014р. та постанова Київського апеляційного господарського суду від 09.10.2014р. скасовані в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 502778,49 грн. основного боргу, 14502,99 грн. пені, 27019,32 грн. штрафу та 3% річних в розмірі 2983,00 грн., і справа № 910/24629/13 в цій частині передана на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

При цьому, Вищий господарський суд України у своїй постанові зазначив, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної оцінки доводам Позивача стосовно того, що спір у даній справі виник з приводу оплати послуг з постачання питної води та відведення стоків, обсяги яких сторонами визначено актами відповідно до умов договору, правовідносини за яким між сторонами регулюються виходячи зі складених двосторонніх актів, а не у зв'язку із оплатою обсягів питної води, яка йде на підігрів та в подальшому використовується для гарячого водопостачання (є сировиною для виробництва гарячої води), як про це зазначає Відповідач, як і не з'ясовано судами питання стосовно дотримання сторонами умов договору щодо порядку зняття показників лічильників, надання Відповідачем заперечень щодо кількості або вартості наданих Позивачем послуг з водопостачання та водовідведення.

Крім того, відмовляючи частково у задоволенні позовних вимог у розмірі 502778,49 грн. за поставлену холодну воду для виготовлення гарячої води, суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що теплові пункти (бойлери), на які надходила від Позивача питна вода, знаходяться на балансі ПАТ "Київенерго", при цьому, не з'ясувавши питання стосовно наявності між ПАТ "Київенерго" та Відповідачем правовідносин на відпуск енергії в розумінні ст.275 ГК України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві, який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах.

Згідно з ст.1, 19, 26 Закону України «Про комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням у порядку, встановленому законодавством. Виконавцем послуг з централізованого постачання гарячої води для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Відповідно до п.3.13. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, суб'єкти господарювання, у яких теплові пункти (котельні) перебувають на балансі або яким вони передані в управління, здійснюють розрахунки з виробником на основі укладених договорів за весь обсяг питної води, яка відпущена з систем водопостачання і використана на потреби гарячого водопостачання та інші потреби, а також розраховуються за власний обсяг водовідведення. Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності. Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

З наведених норм права вбачається, що чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду (яку законодавець також називає енергією). Тобто, саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач, при цьому саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає, як сировину, холодну воду для вироблення гарячої води. Даний висновок підтверджується також постановами Вищого господарського суду України від 03.03.2011р. у справі №42/230, від 10.03.2011р. у справі №7/222. При цьому, споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише у тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно виробляє з неї гарячу воду.

Як встановлено місцевим судом, між Відповідачем та комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр" був укладений договір про надання послуг, за умовами якого, останній здійснює обробку, розщеплення та перерахування платежів населення за житлово-комунальні послуги, в тому числі за послуги з водопостачання і водовідведення, які поступили на розподільчий рахунок КП "ГІОЦ" та перераховує їх на рахунки виробників житлово-комунальних послуг, зокрема Позивачу, як виробнику послуг з постачання питної води. Розщеплення платежів здійснюється КП "ГІОЦ" згідно наданих Відповідачем дислокацій будинків та відомостей про реквізити підприємств-виробників житлово-комунальних послуг. Отже, відомості, що надаються КП «ГІОЦ», підтверджують оплату Відповідачем отриманих послуг з постачання питної води, та приймання стічних вод окремо по кожному з видів послуг.

Разом з тим, за вказаний період, крім холодної води та її стоків, Позивач нарахував Відповідачу 502778,49 грн. вартості холодної води, яка була поставлена Позивачем на теплові пункти АЕК «Київенерго» для вироблення з неї гарячої води та її подачі Відповідачу, та стоки цієї води.

Із залучених до матеріалів справи письмових доказів та пояснень Відповідача вбачається, що теплові пункти за адресами, на які Позивачем постачалась питна вода для вироблення гарячої води, та за якими Позивач виставив рахунки Відповідачу, знаходяться у володінні та користуванні не Відповідача, а перебувають у користуванні та балансі ПАТ «Київенерго», тому Відповідач не є власником або користувачем зазначених бойлерів. Дана обставина сторонами не заперечується.

Отже, Позивач холодну воду для вироблення з неї гарячої води Відповідачу не постачає, дана вода постачається Позивачем на АЕК «Київенерго» та обліковується її лічильниками, які знаходяться на цих теплових пунктах. Після отримання холодної води на цих теплових пунктах АЕК «Київенерго» виробляє з неї гарячу воду та постачає її Відповідачу, а Відповідач отримує цю гарячу воду та повинен розраховуватись за неї з АЕК «Київенерго».

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що оскільки договір не регулює відносин постачання питної води для виготовлення гарячої, то підстав для стягнення з Відповідача заборгованості за надані послуги з постачання такої води, суд не вбачає, а тому підстав для стягнення з Відповідача заборгованості за воду, обліковану Позивачем за кодом 1-51379, яка постачалась АЕК «Київенерго» для виготовлення гарячої води, суд не вбачає. Нараховані на вказану суму заборгованості 3% річних, пеня та штраф також не підлягають стягненню.

Судом не приймаються до уваги доводи Позивача, що місцевий суд безпідставно змінив призначення платежів, зарахувавши платежі за холодну воду, яка йде на виготовлення гарячої води, в оплату послуг за постачання Відповідачу холодної питної води.

Як вбачається з матеріалів справи споживачі холодної та гарячої води оплачують ці послуги безпосередньо на рахунок комунального підприємства "Головний інформаційно-обчислювальний центр" з призначенням платежу за холодну та за гарячу воду. На рахунки Відповідача дані кошти не надходять. Отримані від споживачів кошти за холодну та за гарячу воду комунальне підприємство "Головний інформаційно-обчислювальний центр" самостійно розщеплює та перераховує постачальникам цих послуг Позивачу та АЕК «Київенерго».

Позивачем не подано суду доказів сплати саме споживачами або Відповідачем на рахунок Позивача послуг з призначеннями платежів, як за холодну воду, що використовується для приготування гарячої води. Тому, розщеплення комунальним підприємством "Головний інформаційно-обчислювальний центр" отриманих від споживачів коштів, в тому числі в оплату за воду для підігріву, перерахування цих коштів Позивачу та їх зарахуванню останнім в оплату за воду для підігріву, не можна вважати сплатою Відповідачем (чи споживачами) коштів Позивачу з призначенням платежу за холодну воду, що використовується для приготування гарячої води.

За вказаних обставин, місцевий суд не змінював призначень платежів, а правильно порахував здійснені споживачами оплати коштів, які отримав Позивач, як оплату за поставлену Позивачем холодну питну воду, що цілком відповідає призначенням платежів, які здійснюють споживачі даних послуг, оскільки послуги з постачання гарячої води (у собівартість якої входить холодна вода як сировина) оплачуються споживачами на користь АЕК «Київенерго».

Судом не приймаються до уваги доводи Позивача, що місцевим судом безпідставно відмовлено у стягненні з Відповідача боргу за послуги з приймання стоків гарячої води, які надаються Позивачем.

Як вбачається з розрахунку Позивача за період з 04.2013р. по 09.2013р. за кодом 1-51379 Позивачем було передано на теплові пункти АЕК «Київенерго» холодної води для виготовлення гарячої води для Відповідача на суму 502778,45 грн. та прийняті від Відповідача стоки цієї гарячої води на суму 391424,83 грн.

Місцевим судом було відмовлено Позивачу лише у стягненні з Відповідача 502778,45 грн. вартості холодної води, переданої на теплові пункти АЕК «Київенерго» холодної води для виготовлення гарячої води.

Отже, прийняті від Відповідача стоки цієї гарячої води на суму 391424,83 грн. були враховані місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення, та суд не відмовляв Позивачу у стягненні боргу за ці послуги.

Судом не приймаються до уваги доводи Позивача, що місцевим судом безпідставно не прийняті до уваги акти про зняття показань лічильників, за якими Позивачем постачалась вода по коду 1-51379, оскільки облік Позивачем отриманої Відповідачем від АЕК «Київенерго» гарячої води не породжує зобов'язань Відповідача оплачувати Позивачу холодну воду, яку Позивач передав АЕК «Київенерго», як сировину для вироблення гарячої води.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Господарського суду м. Києва від 19.02.2015р. у справі №910/24629/13 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 19.02.2015р. у справі №910/24629/13 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 11.06.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.Р. Станік

Г.В. Корсакова