ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 р. Справа№ 914/1235/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі»,

с. Жорниська, Яворівський район, Львівська область

до відповідача: Фермерського господарства «Бекас», с. Нагоряни, Пустомитівський район, Львівська область

про: стягнення 193 664,69 грн.,

Суддя Долінська О.З.

При секретарі Вашкевич Н.І.

За участю представників:

позивача: Кравчук А.І. дов. №48 від 01.03.2015 року,

відповідача: не зявився.

Представникам сторін розяснено права та обовязки передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді не подавалось. Клопотань про технічну фіксацію судового процесу не поступало.

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі» до Фермерського господарства «Бекас» про стягнення 193 664,69 грн. Ухвалою від 17.04.2015 р. порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.04.2015р.

Розгляд справи відкладався з підстав, наведених в ухвалах господарського суду Львівської області які містяться в матеріалах справи.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач в порушення умов Договору поставки №043 П від 19.02.2014 р., не своєчасно та не в повному обсязі оплатив за поставлений товар, внаслідок цього виникла у відповідача перед позивачем основна заборгованість у сумі 163 828,60 грн. Крім того, відповідачу до стягнення нараховано позивачем 11 523,53 грн. пені, 17694,42 грн. інфляційних втрат та 418,14 грн. 3% річних, які просить стягнути з відповідача, а також просить стягнути з відповідача користь позивача витрати по сплаті судового збору 3 873,29 грн.

В судове засідання 15.06.2015 р. представник позивача зявився, позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 133 828,60 грн., в звязку з тим, що відповідач після порушення провадження у даній справі перерахував позивачу 30 000,00 грн. основної заборгованості, про що подано банківські виписки, а саме: 28.04.2015 р. 10 000,00 грн., 22.04.2015 р. 20 000,00 грн. Вимоги ухвали суду виконав. Просить стягнути 133 828,30 грн. основної заборгованості, 11 523,53 грн. пені, 17694,42 грн. інфляційних втрат, 418,14 грн. 3% річних та судовий збір.

В судове засідання 15.06.2015 р. представник відповідача не зявився, причини неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, вимоги ухвали суду від 17.04.2015 року, 30.04.2015 року, 12.05.2015 року та від 02.06.2015 р. не виконав.

15.06.2015 року від відповідача голови ФГ «Бекас» Сидорчук В.І. поступило через канцелярію суду клопотання про відкладення розгляду справи 15.06.2015 року о 14:50, в звязку з тим, що на даний момент між сторонами тривають фактичні взаєморозрахунки, зокрема суму боргу з 193 664,69 грн. було погашено до 133 828,60 грн., а також з урахуванням того, що голова ФГ «Бекас» не може зявитись в судове засідання для надання доказів часткового погашення боргу і відповідно виконати вимоги ухвали суду від 30.04.2015 року.

За вимогами статті 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обовязків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обовязок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушення ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (& 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 року №1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесення остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних) . Це складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд. Всі ці обставини слід врахувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних троків розгляду справи становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Згідно ч. 1 ст. 69 ГПК України спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалу про порушення провадження у справі №914/1235/15 було отримано відповідачем 21.04.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №0959080. Суд неодноразово відкладав розгляд даної справи в т.ч. 30.04.2015 року за клопотанням відповідача. Відповідач відзиву не подав, вимоги ухвали суду, які скеровувались йому рекомендованою кореспонденцією не виконав, відзиву не подав, своїм правом на захист у визначеному законом порядку не скористався. Доказів, які б підтверджували поважність причини неявки в судове засідання 15.06.2015 року суду не подав.

А відтак суд вважає за доцільне розгляд справи згідно ст. 75 ГПК України за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні 15.06.2015 р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши і проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності, оглянувши оригінали документів, суд встановив таке.

19.02.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Провімі» (позивач у справі) та Фермерським господарством «Бекас» (відповідач у справі) укладено Договір поставки № 043 П (надалі Договір).

Відповідно до умов пункту 1.1 Договору, постачальник зобовязується передати у власність Покупця, а Покупець зобовязується прийняти і оплатити товари, в т. ч., але не виключно комбікорми, кормові додатки, премікси, білкові та вітамінно-мінеральні добавки (далі по тексту Товар) на умовах зазначених в даному Договорі. Список товарів, що є предметом даного Договору визначено в «Прайс лист». Постачальник має право в односторонньму порядку змінювати список товарів, що можуть бути замовлені за цим Договором, шляхом направлення покупцю нового «Прайс лист» до даного Договору. Асортимент, кількість та ціна Товару визначається у рахунку-фактурі та/або у видаткових накладних. (п.1.2 Договору).

Згідно п. 2.1. Договору, товар поставляється на умовах FСА(в редакції інкотермес 2010) або СРТ (в редакції інкотермес 2010) за адресою покупця, що зазначається у товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній (далі- Пункт поставки).

Виходячи з умов п.2.2. Договору, товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за кількістю та асортиментом в дату поставки згідно п.2.3 Договору. З цього часу право власності на товар, а також ризик випадкової втрати, знищення та/чи пошкодження товару переходи до покупця.

Пунктом 2.3. Договору, сторони погодили, що датою товару, є дата дата зазначена на товарно транспортній накладній (для поставок на умовах FСА це дата товарно транспортної накладнії; для поставок на умовах СРТ- це дата доставки зазначена в товарно транспортній накладній) та/або на видатковій накладній.

У відповідності до п. 3.1. Договору, базова ціна на товар визначається в «Прайс листі» до даного Договору. Базова ціна визначається з урахуванням ПДВ та без урахування знижок, які надаються згідно умов визначених в Додаткових угодах. Остаточно ціна на Товар, яка підлягає оплаті, визначається в рахунках-фактури. Постачальника з урахуванням знижок.

Пунктом, 3.4. Договору, покупець здійснює попередню оплату повної вартості кожного замовлення, на підставі переданого по факсу або електронною поштою рахунку-фактури. Постачальника до дати поставки товару але пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати поставки товару.

На виконання умов договору, позивач поставив відповідачу за видатковими накладними №362 від 12.02.2015 р. та №469 від 21.02.2015 р. товару на загальну суму 273 828,40 грн.

Факт належного виконання позивачем своїх обовязків за договором підтверджується підписом уповноваженого представника відповідача та завірено печаткою відповідача у видаткових накладних.

Відповідачем оплачено частково за поставлений товар, внаслідок чого останній порушив грошове зобовязання, та строки виконання зобовязання.

26.03.2015 р. за вих. №372 позивачем направлено на адресу відповідача вимогу про оплату заборгованості за поставлений товар.

Відповідачем під час розгляду справи в суді погашено частково заборгованість в сумі 30 000,00 грн.

Станом на час прийняття рішення судом основна сума неоплаченого відповідачем товару, отриманого від позивача по Договору складає 133 828,60 грн.

Станом на день розгляду справи відповідач заборгованість у сумі 133 828,60 грн. основного боргу, 11 523,53 грн. пені, 17 694,42 грн. інфляційних втрат та 618,14 грн. 3% річних не погасив. Протилежного суду не довів. Дані факти матеріалами справи підтверджується та документально не спростовувались.

При прийнятті рішення у справі суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, де встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Частина 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, вказує на те, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом, 3.4. Договору, покупець здійснює попередню оплату повної вартості кожного замовлення, на підставі переданого по факсу або електронною поштою рахунку-фактури. Постачальника до дати поставки товару але пізніше 3 (трьох) календарних днів з дати поставки товару.

Відповідачем під час розгляду справи судом, погашено основну заборгованість перед позивачем в сумі 30 000,00 грн.

Таким чином, в частині стягнення основного боргу в сумі 30 000,00 грн. провадження у справі слід припинити в звязку із відсутністю предмету спору, згідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

При прийнятті рішення суд бере до уваги той факт, що відповідач у своєму клопотанні про відкладення розгляду справи (вх. №24508/15 від 15.06.2015 р.) визнає основну заборгованість в сумі 133 828,60 грн., з врахуванням погашення основного боргу 30 000,00 грн. в ході розгляду справи в суді.

Суд перевіривши розрахунок, здійснений позивачем, вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 133 828,60 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

У відповідності до п. 9.3. Договору, у разі несвоєчасного виконання грошових зобовязань покупцем, він сплачує суму боргу з врахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Таким чином, суд, перевіривши розрахунок пені, здійснений позивачем, вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 11 523,53 грн. пені є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прстроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд перевіривши розрахунки, здійснені позивачем, вважає позовні вимоги про стягнення з відповідача 618,14 грн. 3% річних та 17694,42 грн. інфляційних втрат підставно нарахованими і такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ст. 34 ГПК України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України, передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, заявлені вимоги підтверджуються матеріалами справи, суд прийшов до висновку, про те, що позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 3 873,29 грн. покладається на відповідача, так як спір виник з його вини і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, п. 1-1 ч.1 ст. 80, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Провадження в частині позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 30 000,00 грн. припинити.

2. Позовні вимоги задоволити повністю.

3. Стягнути з Фермерського господарства «Бекас» (адреса: вул. Садова, 102, с. Ногоряни, Пустомитівський район, Львівівська область, 81131, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Провімі» (адреса: комплекс «Ямельня-1»,с. Жорниська, Яворівський район, Львівська область, 81083, ідентифікаційний ) 133 828,60 грн. основного боргу, 11 523,53 грн. пені, 17694,42 грн. інфляційних втрат, 618,14 грн. 3% річних та 3 873,29 грн. понесених витрат на сплату судового збору.

4. Наказ видати відповідно до ст. 116, 117 ГПК України.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 18.06.2015 р.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст. ст. 91- 93 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Долінська О.З.