РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Справа №918/163/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дужич С.П.

судді Саврій В.А. ,

судді Мамченко Ю.А.

при секретарі Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - Самойленко С.В. (довіреність №807 від 27.04.2015р.)

відповідача - ОСОБА_2 (договір про надання правової допомоги від 09.06.2015р.)

розглянувши апеляційну скаргу відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на рішення господарського суду Рівненської області від 15 квітня 2015 року у справі №918/163/15 (суддя Романюк Р.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА"

до Фізичної особи-підприємці ОСОБА_4

про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 105 247 грн. 82 коп.

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

15 квітня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було задоволено позов ПАТ "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА" до ФОП ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 105 247,82 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача 63 697,52 грн. - заборгованості за кредитом, 27 645,83 грн. - пені, 3 625,97 грн. - 3% річних, 10 305,50 грн. - інфляційних втрат та 2 104,96 грн. - судового збору.

Відповідач, у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати в частині стягнення з неї 27 645,83 - пені та прийняти в цій частині нове рішення про часткову відмову у позові, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки суд першої інстанції безпідставно задоволив вимогу позивача про стягнення пені за період з 03 жовтня 2014 року по 03 листопада 2015 року в сумі 19 868,53 грн., так як штрафні санкції не можуть стягуватись за період, який ще не наступив.

Крім того, суд не врахував обставин та причин, що призвели до невиконання умов кредитного договору (економічна криза та нестабільністю в державі, вплив інфляційних процесів на платоспроможність та добробут населення і т.д.) і безпідставно не скористався правами, наданими ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки.

30 квітня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 13 травня 2015 року.

13 травня 2015 року, ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги було відкладено на 10 червня 2015 року.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просить її задоволити, а рішення господарського суду Рівненської області скасувати в частині стягнення з на користь позивача 27 645,83 - пені та 3 625,97 грн. - 3% річних і відмовити в цій частині позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача частково погодився з вимогами апеляційної скарги та надав новий розрахунок пені у розмірі 9 378,79 грн., яку слід стягнути з відповідача, змінивши рішення місцевого господарського суду в цій частині, а також погодився, що слід зменшити, через помилку при нарахуванні, стягнення 3% річних.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

07 квітня 2011 року, між ПАТ "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА", як банком, та ФОП ОСОБА_4, як позичальником, було укладено Кредитний договір №45, за умовами якого банк надає позичальнику кредит, у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії, на строк до 06 квітня 2012 року у розмірі 160 000,00 грн. з сплатою 22% річних. (а.с.12-14)

Пунктом п.4.4. даного Кредитного договору визначено що, за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредитом сплачувати банку пеню у розмірі 1,0% від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Пунктом 5.5. Кредитного договору №45 передбачено, що у разі недотримання позичальником умов кредитного договору, погіршення його фінансового стану, припинення ним господарської діяльності, банк має право достроково звернутися до позичальника з вимогою про повернення кредиту, сплату нарахованих відсотків, штрафних санкцій та можливих збитків. У разі невиконання позичальником та/або поручителем цієї вимоги банку протягом 10 календарних днів, банк має право, до закінчення строку виконання основного зобов'язання, звернутися до суду для примусового стягнення суми кредиту, нарахованих відсотків, штрафних санкцій та можливих збитків.

Позивач свої зобов'язання з надання відновлювальної відкличної кредитної лінії виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі 160 000,00 грн. Дана обставина не заперечується відповідачем.

07 квітня 2011 року, на забезпечення Кредитного договору №45 від 07 квітня 2011 року, між ПАТ "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА", як банком, та ФОП ОСОБА_4, як заставодавцем, було укладено Договір застави №45, за умовами якого заставодавець, відповідно до Додатку №1, передав банку обладнання на суму 205 950,00 грн. (а.с.18-20)

25 квітня 2011 року, між сторонами було укладено Додаткову угоду №1 до Кредитного договору №45 від 07 квітня 2011 року, якою внесено зміни в пункт 4.2. Кредитного договору, яким змінено та уточнено порядок нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами. (а.с.15)

29 лютого 2012 року, між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Кредитного договору №45, якою п.4 Кредитного договору доповнено п.4.2.1., згідно якого непогашені відсотки за лютий місяць 2012 року за користування кредитом в сумі 2 8304,24 грн. - в зв'язку з недостатністю обігових коштів та невчасними розрахунками покупців за поставлений товар слід розтермінувати на десять днів та здійснити повне погашення до 10 березня 2012 року". (а.с.16)

06 квітня 2012 року, між сторонами було укладено Додаткову угоду №3 до Кредитного договору №45, якою п.1 Кредитного договору доповнено пунктами 1.6., 1.7., за якими позичальник у будь-якому випадку зобов'язується повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 22% річних, пеню, штрафні санкції у разі їх нарахування - в строк до 05 квітня 2013 року відповідно до графіка. (а.с.17)

16 квітня 2013 року, 17 березня 2014 року, 08 квітня 2014 року, позивач вимогами №28/1, №106/2 та №137, відповідно, наполягав на сплаті відповідачем у повному обсязі заборгованості за Кредитним договором №45, які були залишені без задоволення (а.с.21-25)

25 лютого 2015 року, ПАТ "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до ФОП ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 105 247,82 грн., а саме: 63 697,52 грн. - заборгованості за кредитом, 27 645,83 грн. - пені, 3 625,97 грн. - 3% за кредитом, 10 305,50 грн. - інфляційних втрат та 2 104,96 грн. - судового збору. (а.с.2-3)

05 березня 2015 року, ПАТ "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА" звернулося до господарського суду Рівненської області із заявою про уточнення позовних вимог. (а.с.47-51)

15 квітня 2015 року, рішенням господарського суду Рівненської області було задоволено позов ПАТ "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА" до ФОП ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 105 247,82 грн., стягнуто з відповідача на користь позивача 63 697,52 грн. - заборгованості за кредитом, 27 645,83 грн. - пені, 3 625,97 грн. - 3% річних, 10 305,50 грн. - інфляційних втрат та 2 104,96 грн. - судового збору. (а.с.84-88)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення господарського суду Рівненської області слід змінити в частині стягнення пені та 3% річних.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, що між сторонами було укладено Кредитний договір №45 від 07 квітня 2011 року (з подальшими змінами його умов), за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді відновлювальної відкличної кредитної лінії на суму 160 000,00 грн. на строк до 05 квітня 2013 року з відсотковою ставкою 22% річних.

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 193 ГК України та ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідачем не заперечується, що банком було виконано взяті зобов'язання і надано кредитні кошти у розмірі 160 000,00 грн.

Проте, ФОП ОСОБА_4 своїх зобов'язань по поверненню кредиту виконала не в повному обсязі та допустила заборгованість по основному тілу кредиту на суму 63 697,52 грн., що також нею не заперечується.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Таким чином, господарським судом першої інстанції правомірно було задоволено вимоги позивача про стягнення 63 697,52 грн. заборгованості кредитним договором.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

У відповідності із ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами ст. 549 ЦК України, пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом п.4.4. Кредитного договору також зазначено, що за порушення строків повернення кредиту та відсотків за кредитом позичальник сплачує банку пеню у розмірі 1,0% від простроченої суми за кожен день прострочення платежу.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Враховуючи дану норму Закону, позивач просив стягнути з відповідача 27 645,83 грн. - пені, нараховану виходячи з подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період з 20 червня 2014 року по 19 грудня 2015 року. Місцевим господарським судом дані позовні вимоги було задоволено.

Проте, при нарахуванні пені з суми кредитної заборгованості 73068,14 грн., яка підлягала стягненню з відповідача, позивачем був вказаний період з 03 жовтня 2014 року по 03 листопада 2015 року, тобто нараховано пеню за 397 днів, що суперечить вимогам чинного законодавства України, яким не передбачено стягнення штрафних санкцій за період, який ще не наступив та суперечить приписам ч.6 ст. 232 ГК України, якою обмежено нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання шести місячним періодом, від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

А тому, колегія суддів господарського суду погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині і вважає, що з відповідача слід стягнути пеню у розмірі 9378,79 грн., нарахованої відповідно до ч.6 ст. 232 ГК України, замість 27645,83 грн., яка визначена судом першої інстанції, а рішення господарського суду Рівненської області 15 квітня 2015 року в цій частині слід змінити.

Аналогічний період з 03 жовтня 2014 року по 03 листопада 2015 року був помилково взятий позивачем при нарахуванні 3% річних від простроченої суми, яка підлягала стягненню з відповідача, з суми кредитної заборгованості 73068,14 грн., що суперечить вимогам чинного законодавства України, оскільки не передбачено стягнення штрафних санкцій наперед, за період, який ще не наступив.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України, встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.3.1, п.3.2, п.4.1, п.4.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року, інфляційні нарахування на суму боргу та сплата 3% річних від простроченої суми, які передбачені ч.2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, які полягають у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу.

Оскільки, за ч.2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, колегія суддів, здійснивши перерахунок 3% річних, який слід стягнути з відповідача на користь позивача за прострочення виконання зобов'язань по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором №45 за період з 20 червня 2014 року по 15 лютого 2015 року, час звернення до суду з позовом, дійшов висновку, що розмір цих виплат складає 1433,93 грн., замість 3625,97 грн. і рішення господарського суду в частині стягнення 3% річних, також, слід змінити.

Також, позивачем вказано невірно термін нарахування інфляційних втрат у розрахунку з суми 73068,14 грн., яка підлягала стягненню з відповідача, позивачем був вказаний період з 03 жовтня 2014 року по 03 листопада 2015 року, тобто в порушення вимог чинного законодавства України, проте індекс інфляції у розмірі 102,4% вказаний вірно і відповідає індексу інфляції встановленому у жовтні 2014 року, а тому неправильне зазначення терміну інфляційних втрат не вплинуло на правильність проведення позивачем вказаних нарахувань у розмірі 10 305,50 грн., яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача.

Щодо зменшення розміру штрафних санкцій заявлених відповідачем в апеляційній скарзі, колегія суддів зазначає, що, відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України та ч.3 ст. 83 ГПК України, господарському суду надано право зменшувати у виняткових розмір неустойки (штрафу, пені) при умові що він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 3.17.4. постанови Вищого господарського суду України №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (п.3 ст. 83 ГПК України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання.

Оскільки відповідач, укладаючи кредитний договір на підставі вільного волевиявлення та отримуючи кредитні кошти для здійснення своєї господарської діяльності, діяла з власного розрахунку і власного комерційного ризику, не виключала можливості настання негативних для неї наслідків за договором. Заборгованість відповідача виникла задовго до виникнення економічної кризи, на яку вона посилається, тобто відповідачем не доведено виключності випадку для зменшення судом розміру пені, а тому клопотання апелянта про зменшення розміру пені не підлягає задоволенню.

Згідно ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На підставі наведеного, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази, надані сторонами, перевіривши об'єктивність прийняття рішення судом першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід задоволити частково, а рішення господарського суду Рівненської області змінити в частині розміру стягнення пені та 3% річних і стягнути з відповідача на користь позивача 9378,79 грн. - пені та 1433,93 грн. - 3% річних, а частині стягнення 18267,04 грн. - пені та 2192,04 грн. - 3% річних - в позові відмовити".

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог, на підставі ст. 49 ГПК України, слід стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пропорційно задоволеним позовним вимогам, у розмірі 1696,32 грн.

Куруючись ч.2 ст. 49 ГПК України і враховуючи, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача і господарський суд має право покласти на нього судовий збір незалежно від результатів вирішення спору, судовий збір за подачу апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ч.2 ст. 49, ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - задоволити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 15.04.15 р. у справі №918/163/15, в частині стягнення пені та 3% річних - змінити.

В цій частині рішення викласти у наступній редакції: "стягнути з відповідача на користь позивача 9378,79 грн. - пені та 1433,93 грн. - 3% річних. В частині стягнення 18267,04 грн. - пені та 2192,04 грн. - 3% річних - в позові відмовити".

Викласти резолютивну частини у такій редакції:

"Позов задоволити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА"" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик,7/11, ) 63697,52 грн. (шістдесят три тис. шістсот дев'яносто сім грн. 52 коп.) - заборгованості за кредитом, 9378,79 грн. (дев'ять тис. триста сімдесят вісім грн. 79 коп.) - пені, 1433,93 грн. (одна тис. чотириста тридцять три грн. 93 коп.) - 3% річних, 10 305,50 грн. (десять тис. триста п'ять грн. 50 коп.) - інфляційних витрат та .".

В частині стягнення 18267,04 грн. - пені та 2192,04 грн. - 3% річних - в позові відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний банк "УКООПСПІЛКА"" (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 7/11, ) 1696,32 (одна тис. шістсот дев'яносто шість грн. 32 коп.) - витрат судового збору за подачу позовної заяви."

Господарському суду Рівненської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу №918/163/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Мамченко Ю.А.