КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Справа№ 910/25520/13

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Пантелієнка В.О.

Сотнікова С.В.

за участю представників сторін:

від ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України»: Липська Н.В. - представник за довіреністю № 010-01/2341 від 11.04.2014,

Будниченко О.В. - представник за довіреністю № 010-01/2345 від 11.04.2014;

від боржника: Менюк С.А. - представник за довіреністю від 21.07.2014;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/25520/13 (суддя Івченко А.М.)

за заявою боржника товариства з обмеженою відповідальністю «Атем», м. Київ

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до господарського суду міста Києва із заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю «Атем» на підставі ст. 95 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.01.2014 прийнято заяву про порушення справи про банкрутство до розгляду, призначено підготовче засідання, зобов'язано арбітражного керуючого Левченко Н.П., визначеного автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство, надати до суду заяву про його участь у справі про банкрутство ТОВ «Атем».

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.02.2014 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Атем», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, призначено розгляд справи для вирішення питання про визнання боржника банкрутом.

Постановою господарського суду міста Києва від 10.02.2014 визнано банкрутом ТОВ «Атем»; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ковезу Андрія Івановича.

Повідомлення про визнання ТОВ «Атем» банкрутом і відкриття щодо нього ліквідаційної процедури опубліковано 17.02.2014 на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/25520/13 призначено судову економічну експертизу.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/25520/13 зупинено провадження у справі до надання висновків судової економічної експертизи, проведення якої доручено атестованим судовим експертам Київського науко-досліджного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

При цьому, суд першої інстанції керувався ст. 77, п. 1 ч. 2 ст. 79, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2015 призначено у справі № 910/25520/13, передати справу на розгляд до господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга мотивована порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, а саме ст.ст. 41, 79, 86 ГПК України.

В судовому засідання представники ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» підтримали вимоги апеляційної скарги з підстав, викладених в ній.

Представник боржника доводи апеляційної скарги заперечував з підстав, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу - без змін.

Інші сторони та учасники провадження у справі не надали відзиви на апеляційну скаргу, повноважних представників в судове засідання апеляційної інстанції не направили, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи, що в матеріалах справи містяться докази належного повідомлення про час та місце розгляду справи та обмеження процесуального строку розгляду скарг на ухвали місцевих господарських судів, Київський апеляційний господарський суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представників відповідних сторін та учасників провадження у справі.

Судова колегія, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши присутніх учасників апеляційного провадження, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 в редакції від 22.12.2011 зі змінами та доповненнями (далі - Закон).

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Згідно ч. 5 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

У відповідності до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст. 99 ГПК України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Так, нормами господарського процесуального права, зокрема положеннями статті 79 ГПК України суд наділений правом зупиняти провадження у справі за клопотанням сторони у справі, прокурора, який бере участь у судовому процесі, або за власною ініціативою у випадках:

1) призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання господарським судом матеріалів до слідчих органів;

3) заміни однієї сторони правонаступником.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/25520/13 призначено судову економічну експертизу, проведення якої доручено судовим експертам Київського науко-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України та поставлено на вирішення експерту питання, яке стосується відповідності розрахунку заявлених у справі вимог ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» умовам, договорів, що укладені між сторонами, розрахунковим документам та інше.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає експертизу.

Статтею 79 ГПК України передбачено, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою, зокрема, у випадку призначення господарським судом судової експертизи (ч. 2 ст. 79 ГПК України).

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» від 14.05.1992 в редакції від 22.12.2011 зі змінами та доповненнями не містить заборони щодо призначення у справах про банкрутство судової експертизи.

Колегія суддів не приймає, як підставу для скасування, твердження скаржника щодо порушення місцевим господарським судом ст. 86 ГПК України, яке полягає у відсутності в оскаржуваній ухвалі викладу обставин, що зумовили зупинення провадження, адже мотивувальна частина ухвали містить посилання суду на ухвалу про призначення судової експертизи у даній справі, яка в силу приписів ч. 2ст. 79 ГПК України зумовила зупинення у справі. Існування відповідної ухвали як підтверджується матеріалами справи так і не заперечується сторонами.

Інші посилання скаржника, що містяться в апеляційній скарзі зводяться до неправомірного призначення судом першої інстанції судової експертизи у даній справі, однак, апеляційний суд не приймає їх до уваги враховуючи наступне.

Відповідно до п. 6 інформаційного листа від 02.06.2006 № 01-8/1228 «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році» Вищий господарський суд України на запитання, чи повинен господарський суд апеляційної інстанції перевіряти законність і обґрунтованість: рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, якщо оскаржується лише частина такого рішення; інших, крім оскаржуваного, судових рішень, ухвалених господарським судом у конкретній справі, відповів таке. Відповідно до припису ч. 2 ст. 101 ГПК доводи, викладені в апеляційній скарзі, не є обов'язковими для господарського суду апеляційної інстанції. Останній перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. Отже, якщо в апеляційній інстанції оскаржується лише частина судового рішення, суд зобов'язаний перевірити законність і обґрунтованість й тієї його частини, щодо якої відсутні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу. Це правило стосується перевірки законності і обґрунтованості лише того судового рішення, яке оскаржено в апеляційному порядку, і не поширюється на решту судових рішень, ухвалених господарським судом у конкретній справі.

За умови, що ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» в апеляційній скарзі оскаржує лише ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2015 про зупинення провадження у справі, тому Київський апеляційний господарський суд позбавлений можливості перевірити законність і обґрунтованість ухвали від 18.03.2015 про призначення судової експертизи.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 106 ГПК України ухвали про призначення судової експертизи не підлягають оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на те, що зупинення провадження у справі є правом суду, яким він може скористатися при призначенні судової експертизи у справі для роз'яснення питань, що виникають під час розгляду справи і потребують спеціальних знань.

У відповідності до ст.ст. 32-34 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, колегія суддів на підставі доказів та пояснень наявних в матеріалах справи дійшла висновку, що відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого господарського суду не вбачає, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4-1, 4-2, 4-3, 4-7, 33, 43, 49, 79, 91, 92, 99, 101-103, 105, 106, Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду міста Києва від 18.03.2015 у справі № 910/25520/13 залишити без змін.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді В.О. Пантелієнко

С.В. Сотніков