РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2015Справа №910/3412/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Веталон»

до Державного підприємства «Конярство України»

про стягнення 50 000,00 грн.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Веталон» (далі - позивач) до Державного підприємства «Конярство України» (далі - відповідач) про стягнення 50 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/3412/15-г, розгляд справи призначено на 18.03.2015 р.

У судове засідання 18.03.2015 р. представники сторін не з'явились. Вимоги ухвали господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/3412/15-г сторони не виконали.

Враховуючи те, що представники сторін у судове засідання 18.03.2015 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/3412/15-г, розгляд справи було відкладено на 08.04.2015 р.

06.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 08.04.2015 р. представники сторін не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 08.04.2015 р. клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд задовольнив вищезазначене клопотання.

Враховуючи те, що представники сторін у судове засідання 08.04.2015 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням сторонами вимог ухвали господарського суду міста Києва від 18.02.2015 р. про порушення провадження у справі № 910/3412/15-г та задоволенням клопотання про відкладення розгляду справи, розгляд справи було відкладено на 22.04.2015р.

16.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про продовження строків розгляду справи.

Розглянувши клопотання представника відповідача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

21.04.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи.

У судове засідання 22.04.2015 р. представники сторін не з'явились.

Розглянувши у судовому засіданні 22.04.2015 р. клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні вищезазначеного клопотання, у зв'язку з його необгрунтованістю.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

26.10.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофармахім" (далі - позикодавець) та Державним підприємством "Конярство України" (далі - позичальник, відповідач) було укладено Договір про надання поворотно-фінансової допомоги № 26/10-11Ф (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору позикодавець зобов'язується надати позичальнику поворотно-фінансову допомогу, а позичальник зобов'язується повернути її у визначений цим договором строк.

Відповідно до п. 2.1 Договору сума поворотно-фінансової допомоги становить 50 000,00 грн.

Позикодавець зобов'язаний надати поворотно-фінансову допомогу протягом 30 банківських днів, з моменту укладення цього договору (п. 3.1 Договору).

Згідно з п. 4.1 Договору строк надання поворотно-фінансової допомоги позичальнику встановлений до 30.07.2012 р. включно.

Строк, вказаний у п. 4.1. даного Договору, може бути продовжений за письмовою згодою сторін.

Відповідно до п. 5.2. Договору позичальник зобов'язується повернути суму поворотно-фінансової допомоги у розмірі визначеному в п. 2.1. цього Договору у строк не пізніше 30.07.2012 р.

В подальшому до Договору були внесені зміни щодо строку повернення допомоги до 30.06.2013 р. (включно) (Додаткова угода № 1 від 30.11.2012 р. до договору).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позикодавцем було надано позичальнику поворотно-фінансову допомогу у сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 917 від 27.10.2011 р.

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо повернення суми даної допомоги у строки, передбачені Договором, не виконав.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

21.05.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофармахім" (далі - первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Веталон" (далі - новий кредитор, позивач) було укладено Договір про відступлення права вимоги № 1 К, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника - Державного підприємства «Конярство України», що належить первісному кредиторові на підставі наступних документів:

- Договір про надання поворотно-фінансової допомоги № 26/10-11Ф від 26.10.2011 р.;

- Додаткова угода до договору № 1 від 27.06.2012 р.;

- Платіжне доручення № 917 від 27.10.2011 р.

Згідно з пунктами 3.1 та 3.2 Договору про відступлення права вимоги № 1 К первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредиторові всі документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення по Акту приймання-передавання документів в день підписання цього договору.

Новий кредитор отримує право сповістити Боржника про зміну кредитора у Договорі про надання поворотно-фінансової допомоги № 26/10-11Ф від 26.10.2011 р. та вимагати виконати зобов'язання щодо сплати суми боргу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Частиною 1 ст. 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 Цивільного кодексу України).

Стаття 519 Цивільного кодексу України встановлює, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

В матеріалах справи наявний Акт приймання-передавання № 1 К від 20.05.2014 р., відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає документацію, а саме:

- Договір про надання поворотно-фінансової допомоги № 26/10-11Ф від 26.10.2011 р.;

- Додаткова угода до договору № 1 від 27.06.2012 р.;

- Платіжне доручення № 917 від 27.10.2011 р.

01.12.2014 р. позивач листом № 3 повідомив відповідача про відступлення права вимоги за договором № 26/10-11Ф від 26.10.2011 р., у цьому ж листі просив виконати зобов'язання за вказаним договором. Дана вимога відповідачем була залишена без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідачем не було надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача щодо невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Договором.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 50 000,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Конярство України» (01001, м. Київ, вул. Б. Грінченка, будинок 1; ідентифікаційний код: 37404165) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Веталон» (49064, Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Камчатська, будинок 26, квартира 3; ідентифікаційний код: 38112674) 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та суму сплаченого судового збору в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Повне рішення складено 27.04.2015 р.

Суддя О.В. Нечай