РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/7506/15-г

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТА 2002";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "БУДМОНТАЖМОНОЛІТ";

про: стягнення 176.130,16 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Лєдовський А.В. - за довіреністю від 17.12.2014 № 1/ю;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТА 2002" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "БУДМОНТАЖМОНОЛІТ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 176.130,16 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що останній, на підставі укладеного між сторонами даного спору договору підряду на будівництво від 23.09.2011 № 33 та додаткової угоди від 28.08.2013 № 1 до вказаного договору, виконав роботи на загальну суму 1.032.845,60 грн, які відповідач прийняв, але оплатив частково в сумі 960.000,00 грн, що призвело до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 72.845,60 грн.

На підставі викладеного, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 176.130,16 грн, з яких: основна заборгованість складає 72.845,60 грн та 10 % штрафу в сумі 103.284,56 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2015 прийнято позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТА 2002" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/7506/15-г.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Відповідач правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надходило. Відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 15.06.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті спору та дослідивши наявні докази у матеріалах справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТА 2002", як підрядником, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "БУДМОНТАЖМОНОЛІТ", як замовником, (далі - відповідач) укладено договір підряду на будівництво від 23.09.2011 № 33 (далі - Договір), у відповідності до п. 2.1 якого позивач зобов'язується здійснити будівництво об'єкту - пласкої покрівлі житлового будинку та прибудованих приміщень за адресою: м. Київ, проспект Червонозоряний, 4а.

Згідно п. 8.1 Договору, прийняття відповідачем об'єкту після завершення позивачем всього комплексу робіт з будівництва здійснюється на підставі акту прийому-передачі об'єкту по формі (КБ 2В, КБ 3).

Загальна вартість робіт з будівництва об'єкту складає 1.018.614,80 грн (п. 6.1 Договору).

Розрахунки за виконані роботи здійснюються у безготівковій формі шляхом перерахування суми, що зазначена у п. 6.1 Договору на банківський рахунок позивача (п. 6.2 Договору).

У відповідності до п. 9.2 Договору у випадку дострокової односторонньої відмови однією із сторін від виконання своїх зобов'язань за Договором, вона зобов'язана сплатити на користь іншої сторони штраф у розмірі десяти відсотків від кошторисної вартості робіт з будівництва об'єкта.

В подальшому між сторонами спору укладено додаткову угоду від 28.08.2013 № 1 до Договору (далі - Додаткова угода), відповідно до предмету якої сторони дійшли згоди виконати додаткові роботи по облицюванню пласкої покрівлі та парапетів плиткою за адресою: м. Київ, проспект Червонозоряний, 4а (п. 1.1 Додаткової угоди).

Вартість робіт з будівництва об'єкта складає 14.230,80 грн (п. 3 Додаткової угоди).

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Положеннями ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Так, позивач, виконуючи взяті на себе зобов'язання за Договором та Додатковою угодою, виконав роботи загальною вартістю 1.032.845,60 грн, а відповідач їх отримав, що підтверджується Актами приймання виконаних будівельних робіт та довідками про вартість виконаних будівельних робіт, які підписані з обох сторін спору та скріплені відбитками їх печаток (засвідчені копії вказаних актів наявні в матеріалах справи).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення відповідачем строку оплати виконаних позивачем робіт за Договором та Додатковою угодою, відповідач, отримані ним роботи на користь позивача оплатив частково в сумі 960.000,00 грн. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості у розмірі 72.845,60 грн,

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача 10 % штрафу в сумі 103.284,56 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Відповідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Суд відзначає, жодного підтвердження щодо факту погашення відповідачем заборгованості перед позивачем в розмірі 72.845,60 грн, сторонами судового процесу до суду не подано.

Отже, з урахуванням всіх обставин справи та в їх сукупності, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 72.845,60 грн.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача штрафу в сумі 103.284,56 є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49 та статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "БУДМОНТАЖМОНОЛІТ" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 65; ідентифікаційний код 37308435, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "АТЛАНТА 2002" (03150, м. Київ, вул. Горького, буд. 59; ідентифікаційний код 31809029, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 72.845 (сімдесят дві тисячі вісімсот сорок п'ять) грн 60 коп.; штраф в сумі 103.284 (сто три тисячі двісті вісімдесят чотири) грн 56 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 3.522 (три тисячі п'ятсот двадцять дві) грн 60 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22 червня 2015 року

Суддя С.В. Балац