ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Справа № 914/241/15

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів Скрипчук О.С. Юрченка Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу державного підприємства Жовківське лісове господарство м. Жовква

на рішення господарського суду Львівської області від 03.03.2015 р.

.

у справі № 914/241/15

за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 АДРЕСА_1

до відповідача державного підприємства Жовківське лісове господарство м. Жовква

за участю третьої особи, яка державного агентства лісових ресурсів

не заявляє самостійних вимог України м. Київ

на предмет спору на стороні

відповідача

про усунення перешкод у користуванні орендованим майном

за участю представників сторін від:

позивача: ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про зайняття адвокатською діяльністю №1615 від 03.02.2010 р.

відповідача: Сухорончак І.С. за довіреністю б/н від 01.04.2015 р.

третьої особи: не зявились;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 03.03.2015 р. (суддя О.Ю. Бортник) позов задоволено повністю. Зобовязано державне підприємство «Жовківське лісове господарство» усунути перешкоди у користуванні орендованим майном на підставі договору оренди № 1-2014 від 02.01.2014 р. фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 шляхом надання доступу до гаражного боксу загальною площею 63 м кв., інвентарний номер НОМЕР_1, збудованого 1963 року та нежитлового приміщення адміністративного призначення загальною площею 52,5 м кв., інвентарний номер 110-13, збудованого 1966 року. Стягнуто з державного підприємства «Жовківське лісове господарство» на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 218 грн. судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що відповідачем порушено право позивача, визначене договором оренди №1-2014 від 02.01.2014 р. на володіння та користування орендованим майном.

Відповідачем подано апеляційну скаргу на зазначене рішення суду, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В своїй апеляційній скарзі скаржник загалом посилається на те, що між сторонами був укладений договір від 01.10.2013 р., відповідно до п.7.2 якого, відповідач надіслав позивачу повідомлення №04/973 від 28.11.2014 р. про дострокове розірвання договору оренди у звязку з неналежним його виконанням, а тому, правовідносини між сторонами припинені з 28.11.2014 р. На підтвердження неналежного виконання договору від 01.10.2013 р., відповідачем долучено акт ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державного підприємства «Жовківське лісове господарство» за період з 01.10.2011 по 30.09.2014 р.р.

Окрім цього, відповідач подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням суду у справі №914/1156/15 за позовом ДП «Жовківське лісове господарство» до ФОП «Ях Олег Богданович» про визнання договору оренди №1-2014 від 02.01.2014 р. недійсним.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що вказаний скаржником договір оренди від 01.10.2013 р. та акт ревізії не були подані до суду першої інстанції, відповідач жодним чином не обґрунтував неможливості їх подачі в суді першої інстанції, а тому, суд апеляційної інстанції не може їх прийняти як нові докази. Крім цього, позивач зазначає, що укладений між сторонами договір оренди №1-2014 від 02.01.2014 р. діє до 02.08.2016 р., станом на сьогодні не був припинений у встановленому законодавством порядку, а відтак, позивач залишається титульним володільцем орендованого майна.

В судовому засіданні представниками сторін викладено доводи та заперечення по суті заявленого клопотання про зупинення провадження у справі, а також по суті апеляційної скарги.

Щодо клопотання скаржника про зупинення провадження у справі, то судова колегія звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення (частини друга - четверта статті 35 ГПК України). Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, при цьому іншим судом, про який йдеться у частині першій статті 79 ГПК України, є будь-який орган, що входить до складу судової системи України згідно з статтею 3 та частиною другою статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Іншим судом може вважатися й інший склад суду (одноособовий чи колегіальний) в тому ж самому судовому органі, в якому працює суддя (судді), що вирішує (вирішують) питання про зупинення провадження у справі.

Беручи до уваги вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у праві господарський суд у кожному випадку повинен зясувати, як повязана справа, яка розглядається даним судом із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Крім цього, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.ст. 112-114 ГПК України, відповідач не позбавлений права звернутись до суду про перегляд рішення у даній справі за нововиявленими обставинами.

Таким чином, враховуючи наявність права суду, а не обовязку щодо зупинення провадження у справі, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зупинення провадження у справі.

Одночасно, необхідно зазначити, що рішенням господарського суду Львівської області у справі №914/1156/15 (про зупинення до вирішення якої просить відповідач) відмовлено у задоволенні позову ДП «Жовківське лісове господарство» до ФОП ОСОБА_1 про визнання договору оренди №1-2014 від 02.01.2014 р. недійсним, з підстави неправильного обрання способу захисту, а не з підстав встановлення факту неукладеності договору.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представника позивача у судовому засіданні, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Як встановлено Львівським апеляційним господарським судом, між сторонами у справі було укладено договір оренди №2-2013 від 01.10.2013 р., згідно якого, орендодавець (відповідач) передає в строкове платне користування (оренду): гаражний бокс, загальною площею 63 м кв., інвентарний номер НОМЕР_1, збудованого 1963 року; нежитлове приміщення адміністративного призначення, загальною площею 52,5 м кв., інвентарний номер 110-13, збудованого 1966 року, для використання їх у господарській діяльності на території державного підприємства «Жовківське лісове господарство».

Суд апеляційної інстанції звертає також увагу на те, що згідно ч.2 ст.793 ЦК України, договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню.

Як вбачається з вказаного договору, останній був укладений на 10 років, однак, всупереч вимог ст. 793 ЦК України не був посвідчений нотаріально, а тому, є нікчемним відповідно до ст.219 ЦК України.

Разом з тим, в подальшому, між сторонами у справі 02.01.2014 р. укладено договір оренди № 1-2014, предметом якого є теж нерухоме майно, що і у вказаному договорі №2-2013 від 01.10.2013 р.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 цього договору, орендодавець передає у строкове платне користування: гаражний бокс, загальною площею 63 м кв., інвентарний номер НОМЕР_1, збудованого 1963 року; нежитлового приміщення адміністративного призначення загальною площею 52,5 м кв., інвентарний номер 110-13, збудованого 1966 року.

Орендар приймає у строкове платне користування вказані в п.1.1. даного договору основні засоби, а саме: гаражний бокс, нежитлове приміщення адміністративного призначення для використання їх у господарській діяльності на території державного підприємства «Жовківське лісове господарство».

На підставі цього договору, відповідач передав позивачу 02.01.2014 р. предмет договору, що підтверджується актом прийому-передачі від 02.01.2014 р., який підписано сторонами та скріплено їхніми печатками.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з складених позивачем за участі громадян ОСОБА_4 та ОСОБА_5 актів № 1 та № 2 від 28.11.2014 р., особи, які представилися працівниками відповідача, не допустили позивача до орендованих ним на підставі договору оренди № 1-2014 р. приміщень. Двері до цих приміщень опечатані шматками паперу з печатками відповідача.

В подальшому, позивач 13.02.2015 р. надіслав на адресу відповідача листа б/н від 28.11.2014 р., в якому просив замінити замкові колодки на орендованих приміщеннях на ті, які були установлені на момент передачі майна в оренду, або надати йому ключі від нових замків. Вказаний лист позивача відповідачем залишено без відповіді та реагування. Вказане і стало підставою звернення до суду про захист порушеного права позивача на володіння та користування орендованим майном.

При прийнятті постанови судова колегія виходила з наступного.

Відповідно до ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. А за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 628, ст.629, ч.ч.1, 3 ст.653, ст..654 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами.

У разі зміни договору зобовязання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо.

У разі зміни або розірвання договору зобовязання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як було зазначено вище, сторони уклали між собою договір оренди №2-2013 від 01.10.2013 р. Разом з тим, в подальшому, вони уклали договір оренди №1-2014 від 02.01.2014 р. щодо того ж предмету договору, а саме: гаражний бокс, нежитлове приміщення адміністративного призначення для використання їх у господарській діяльності на території державного підприємства «Жовківське лісове господарство».

Відтак, враховуючи вищезазначені законодавчі норми, незважаючи на свою нікчемність в силу закону, договір оренди №2-2013 від 01.10.2013 р. був змінений шляхом укладення нового договору №1-2014 від 02.01.2014 р., який є чинним станом на сьогодні.

Згідно ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п.7.1, цей договір діє з 01.01.2014 р. до 02.08.2016 р., а в частині зобовязань орендаря щодо орендної плати до повного виконання зобовязань.

Позивачем також долучено в суді першої інстанції квитанції доприбуткових касових ордерів від квітня-жовтня 2014 р., видані відповідачем, які засвідчують сплату ФОП ОСОБА_1 орендної плати за використання приміщень.

Місцевий господарський суд правомірно зазначив, що договором № 1-2014 від 02.01.2014 р. не передбачено права на односторонню відмову від цього договору або ж одностороннє розірвання договору в звязку з використанням приміщень не за призначенням. Відповідно до п.п. 4.4.2., 7.1. цього договору, відповідач вправі виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору.

Розірвання договору допускається при досягненні згоди щодо цього між сторонами шляхом підписання відповідної додаткової угоди до договору.

Таким чином, докази переобладнання позивачем орендованих приміщень та використання їх не за призначенням, як і докази розірвання договору оренди у судовому чи іншому, встановленому законом порядку у матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо порушення прав позивача на володіння та користування орендованим майном, а тому, позовні вимоги є обґрунтованими.

Згідно ст. 33, абзацу 2 ст. 34, ст. 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Скаржником не подано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували обґрунтованість вимог, заявлених у апеляційній скарзі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що рішення прийняте із дотриманням норм чинного законодавства та у відповідності до обставин справи, тому підстав для його зміни чи скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, -

Львівський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 03.03.2015 р. у справі

№ 914/241/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

3. Матеріали справи скерувати в господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 15.06.2015 р.

Головуючий-суддя О.І. Матущак

Судді О.С. Скрипчук

Я.О. Юрченко