РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/10324/15

За позовомДержавного підприємства «Одеський авіаційний завод»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія»
простягнення 12541 грн. 10 коп.
Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Фурманов О.І. - представник за довіреністю № 69/ЮД від 03.12.2014;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

21.04.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» про стягнення 12541 грн. 10 коп.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами Договору № ОД-637/Т-62/МТО-14 поставки нафтопродуктів від 31.03.2014 не у повному обсязі поставив позивачу товар, внаслідок чого відповідач зобов'язаний повернути позивачу суму попередньої оплати у загальному розмірі 12541 грн. 10 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.04.2015 порушено провадження у справі № 910/10324/15 та призначено її до розгляду на 22.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 08.06.2015.

Представник позивача у судовому засіданні 08.06.2015 надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 08.06.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, яка вказана в спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20478603 від 23.04.2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією реєстру поштових відправлень суду та витягом з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 № 958.

Відповідно до абзацу 3 пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 08.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (постачальник) та Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» (покупець) укладено Договір № ОД-637/Т-62/МТО-14 поставки нафтопродуктів, відповідно до умов якого постачальник зобов'язується передавати у власність покупця ПММ (паливно-мастильні матеріали, пальне) в асортименті, що вказана у специфікаціях (Додаток № 1 до Договору), які є невід'ємною частиною даного Договору, а покупець зобов'язується отримувати ПММ і оплачувати їх вартість.

Відповідно до п. 2.2 Договору, постачальник зобов'язаний поставляти покупцю ПММ через мережу АЗС при пред'явленні ним бланку-дозволу за умови наявності відповідних ПММ на відповідній АЗС та у робочий час, встановлений на такій АЗС.

Передача/отримання палива здійснюється виключно з використанням дійсних бланків-дозволів (п. 2.3 Договору).

Згідно з п. 3.1.3 Договору, постачальник зобов'язаний поставляти покупцю ПММ (за фактичної наявності відповідного виду палива на АЗС) при пред'явленні ним (пред'явником) дійсного бланку-дозволу, відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.1 Договору, загальна вартість Договору визначається шляхом складання вартості всіх ПММ, поставлених покупцю за цим Договором. Ціна Договору включає ПДВ, визначається в національній валюті України - гривнях та складається із загальної ціни палива, що відображена сторонами у всіх видаткових накладних.

Згідно з п. 4.3 Договору, відпуск (передача) палива здійснюється відповідно до цін, вказаних у видатковій накладній у термін дії бланку-дозволу.

Відповідно до п. 4.4 Договору, вартість ПММ визначається постачальником самостійно та з урахуванням ринкових цін на конкретні види товару, індексу інфляції, зміни курсу грошової одиниці України, гривні, стосовно курсів іноземних валют, збільшення розміру податків, зборів, інших обов'язкових платежів. Тощо. Ціна на ПММ є динамічною і може змінюватись (коригуватись) постачальником в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 5.1 Договору, покупець здійснює розрахунки за даним Договором у формі 100% передплати.

Згідно з п. 6.1 Договору, поставка товару здійснюється на підставі заявок покупця. У разі потреби асортимент та кількість ПММ в заявці може бути змінена з наступним відображенням даних у специфікації до даного Договору.

Відповідно до п. 6.2 Договору, відпуск ПММ здійснюється на умовах EXW АЗС постачальника в Україні (Інкотермс-2000) з урахуванням умов даного Договору. В разі розбіжностей між положеннями цього Договору і правилами Інкотермс-2000, пріоритет в тлумаченні умов поставки мають положення цього Договору.

Згідно з п. 6.3 Договору, постачальник вважається таким, що виконав свої зобов'язання з поставки ПММ з моменту відпуску ПММ у розпорядження покупця (пред'явника бланку-дозволу) на АЗС. Право власності на ПММ за цим Договором переходить до покупця у день отримання від постачальника видаткових накладних на ПММ.

З моменту передачі ПММ покупцю за видатковими накладними до моменту його фактичного відпуску покупцю на АЗС за пред'явленими бланками-дозволами, ПММ знаходиться на зберіганні у постачальника (п. 6.4 Договору).

Відповідно до п. 9.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та засвідчення печатками сторін.

Згідно з п. 9.2 Договору, строк дії цього Договору складає до 31.12.2014 з дати набрання ним чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим Договором. Даний Договір автоматично пролонговується на тих же умовах на наступні періоди в 1 (один) рік кожен, якщо жодна із сторін не повідомить іншу сторону на протязі 20 днів до закінчення кожного однорічного періоду дії цього Договору про намір припинити його дію.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 1820 від 03.04.2014 на суму 98000 грн. 00 коп. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 98000 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 627 від 11.04.2014.

Судом встановлено, що на підставі специфікації № 1 від 12.04.2014 на суму 97968 грн. 00 коп., 12.04.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 97968 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 1969 від 12.04.2014, яка знаходиться в матеріалах справи, та копією журналу реєстрації довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивача.

Таким чином, вартість недопоставленого відповідачем товару становить 32 грн. 00 коп. (98000,00 грн. - 97968,00 грн. = 32,00 грн.).

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 2668 від 18.04.2014 на суму 7620 грн. 00 коп. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 7620 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 234 від 24.04.2014.

Судом встановлено, що на підставі специфікації № 2 від 28.04.2014 на суму 7620 грн. 00 коп., 28.04.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 7620 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 2596 від 28.04.2014, яка знаходиться в матеріалах справи, та копією журналу реєстрації довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивача.

Таким чином, відповідач поставив позивачу товар у повному обсязі.

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 5241 від 04.06.2014 на суму 129324 грн. 80 коп. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 129324 грн. 80 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 537 від 18.06.2014.

Судом встановлено, що на підставі специфікації № 6 від 07.07.2014 на суму 110844 грн. 60 коп., 07.07.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 110844 грн. 60 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 6164 від 07.07.2014, яка знаходиться в матеріалах справи, та копією журналу реєстрації довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивача.

Крім того, на підставі видаткових накладних № 5599 від 23.06.2014 на суму 3158 грн. 00 коп. та № 5798 від 27.06.2014 на суму 14271 грн. 00 коп. (належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи) відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 17429 грн. 00 коп., що було враховано позивачем в поставку товару за сплаченим рахунком на оплату № 5241 від 04.06.2014 на суму 129324 грн. 80 коп.

Таким чином, вартість недопоставленого відповідачем товару становить 1051 грн. 20 коп. (129324,80 грн. - 110844,60 грн. - 17429,00 грн. = 1051,20 грн.).

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 6016 від 17.06.2014 на суму 4637 грн. 00 коп. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), позивач сплатив відповідачу грошові кошти до каси відповідача у розмірі 4637 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією фіскального чеку від 17.06.2014 (із відміткою відповідача про отримання).

Судом встановлено, що на підставі специфікації № 3 від 17.06.2014 на суму 4637 грн. 00 коп., 17.06.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 4637 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 5388 від 17.06.2014, яка знаходиться в матеріалах справи, та копією журналу реєстрації довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивача.

Таким чином, відповідач поставив позивачу товар у повному обсязі.

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 10323 від 26.08.2014 на суму 48355 грн. 20 коп. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 48355 грн. 20 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 1498 від 05.09.2014.

Судом встановлено, що на підставі специфікації № 8 від 08.09.2014 на суму 48239 грн. 10 коп., 08.09.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 48239 грн. 10 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 9868 від 08.09.2014, яка знаходиться в матеріалах справи, та копією журналу реєстрації довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивача.

Таким чином, вартість недопоставленого відповідачем товару становить 116 грн. 10 коп. (48355,20 грн. - 48239,10 грн. = 116,10 грн.).

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 9345 від 11.08.2014 на суму 40975 грн. 00 коп. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 40975 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 1274 від 20.08.2014.

Судом встановлено, що на підставі специфікації № 7 від 21.08.2014 на суму 40945 грн. 90 коп., 21.08.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 40945 грн. 90 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 8604 від 21.08.2014, яка знаходиться в матеріалах справи, та копією журналу реєстрації довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивача.

Таким чином, вартість недопоставленого відповідачем товару становить 29 грн. 10 коп. (40975,00 грн. - 40945,90 грн. = 29,10 грн.).

Як встановлено судом, на підставі виставленого відповідачем рахунку на оплату № 11753 від 12.09.2014 на суму 54880 грн. 00 коп. (належним чином засвідчена копія знаходиться в матеріалах справи), позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 54880 грн. 00 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією платіжного доручення № 1699 від 23.09.2014.

Судом встановлено, що на підставі специфікації № 9 від 12.09.2014 на суму 54880 грн. 00 коп., 25.09.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 54860 грн. 40 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією видаткової накладної № 10667 від 25.09.2014, яка знаходиться в матеріалах справи, та копією журналу реєстрації довіреностей на отримання матеріальних цінностей позивача.

Таким чином, вартість недопоставленого відповідачем товару становить 19 грн. 60 коп. (54880,00 грн. - 54860,40 = 19,60 грн.).

Таким чином, загальна сума недопоставленого відповідачем товару за вище переліченими видатковими накладними становить 1248 грн. 00 коп. (32,00 грн. + 1051,20 грн. грн. + 116,10 грн. + 29,10 грн. + 19,60 грн.).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, враховуючи, що відповідач не здійснив поставку товару на загальну суму здійсненої позивачем попередньої оплати у розмірі 1248 грн. 00 коп., що не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів здійснення поставки товару на суму 1248 грн. 00 коп., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» суми попередньої оплати у розмірі 1248 грн. 00 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, судом встановлено, що 02.12.2014 позивач повернув відповідачу товар на загальну суму 33945 грн. 10 коп., що підтверджується накладною на повернення від покупця № 649 від 02.12.2014 на суму 20286 грн. 00 коп. та накладною на повернення від покупця № 650 від 02.12.2014 на суму 13659 грн. 10 коп. (належним чином засвідчені копії вказаних накладних знаходяться в матеріалах справи).

Умовами Договору № ОД-637/Т-62/МТО-14 поставки нафтопродуктів від 31.03.2014 не передбачено порядку повернення товару покупцем.

Водночас, суд зазначає, що повернення товару є, по суті, його поставкою (за правовою природою), оскільки відносини між сторонами виникають у зв'язку з передачею товару у власність продавця та виникненням обов'язку у останнього сплатити його вартість (повернути сплачені покупцем кошти).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Оскільки накладні на повернення від покупця № 649 від 02.12.2014 на суму 20286 грн. 00 коп. та № 650 від 02.12.2014 на суму 13659 грн. 10 коп. містять найменування товару, його кількість та ціну, дійшов висновку, що між сторонами було укладено договір поставки товару.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як зазначено в Інформаційному листі Вищого господарського суду України «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 р., якщо інше не встановлено укладеним сторонами договором або актом цивільного законодавства, перебіг строку виконання грошового зобов'язання, яке виникло на підставі договору купівлі-продажу, починається з моменту прийняття товару або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, і положення частини другої статті 530 названого Кодексу, в якій ідеться про строк (термін) виконання боржником обов'язку, що не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, до відповідних правовідносин не застосовується.

При цьому, в п. 1.7. Постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» зазначається, що нормою ст. 530 ЦК України передбачено, між іншим, можливість виникнення обов'язку негайного виконання; такий обов'язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред'явив йому кредитор пов'язану з цим вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що свій обов'язок з оплати за поставлений відповідачем товар за накладною на повернення від покупця № 649 від 02.12.2014 та накладною на повернення від покупця № 650 від 02.12.2014 відповідач повинен був виконати 02.12.2014.

Разом з тим, як встановлено судом, 05.12.2014 відповідач поставив позивачу товар на суму 8645 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 13298 від 05.12.2014, 09.12.2014 - на суму 6986 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 13500 від 09.12.2014 та 12.12.2014 - на суму 7021 грн. 00 коп., що підтверджується видатковою накладною № 13516 від 12.12.2014 (належним чином засвідчені копії вказаних видаткових накладних знаходяться в матеріалах справи), що разом становить 22652 грн. 00 коп.

Таким чином, заборгованість відповідача за накладною на повернення від покупця № 649 від 02.12.2014 та накладною на повернення від покупця № 650 від 02.12.2014 зменшилась до 11293 грн. 10 коп. (33945,10 грн. - 22652,00 грн. = 11293,10 грн.).

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» перед Державним підприємством «Одеський авіаційний завод» з оплати за поставлений товар за накладною на повернення від покупця № 649 від 02.12.2014 та накладною на повернення від покупця № 650 від 02.12.2014 у загальному розмірі 11293 грн. 10 коп. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, зокрема відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів у розмірі 11293 грн. 10 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» грошових коштів у розмірі 11293 грн. 10 коп. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Отже, враховуючи обов'язок відповідача повернути позивачу суму попередньої оплати у розмірі 1248 грн. 00 коп. та грошові кошти у розмірі 11293 грн. 10 коп., суд дійшов висновку, що загальний розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» перед Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» становить 12541 грн. 10 коп., що також підтверджується складеним уповноваженими представниками сторін актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.03.2014 по 23.12.2014, належним чином засвідчена копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лотос-Енергія» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 52, літ. Б, офіс 204; ідентифікаційний код: 39042048) на користь Державного підприємства «Одеський авіаційний завод» (65121, Одеська обл., м. Одеса, проспект Маршала Жукова, буд. 32-А; ідентифікаційний код: 07756801) грошові кошти у розмірі 12541 (дванадцять тисяч п'ятсот сорок одна) грн. 10 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.06.2015

Суддя І.М. Отрош