ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Справа № 915/40/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль Ю.М.,

при секретарі Бартошук В.О.,

з участю представників сторін:

від ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" - Михеєнко І.М., дов. від 26.12.2014 р. № 533/03;

від ТОВ "Амальгама Люкс" - Фігеля С.І., дов. від 27.01.2015 р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за первісним позовом публічного акціонерного товариства (ПАТ) "БРОКБІЗНЕСБАНК",

03057, пр-т Перемоги, 41, м. Київ,

адреса для листування: Миколаївське регіональне відділення ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК",

54030, вул. Нікольська, 25-а, м. Миколаїв,

до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Амальгама Люкс",

54017, вул. Громадянська, 119, кв. 109, м. Миколаїв,

про стягнення грошових коштів у загальній сумі 4323320 грн. 60 коп. - заборгованості за кредитним договором з повернення кредитних коштів, за користування ними відсотків, пені за прострочення виконання грошових зобов'язань, нарахувань на прострочені суми заборгованості індексу інфляції та 3% річних, а також сум нарахованих штрафів за порушення додаткових умов укладених між сторонами договорів кредитного, іпотечного і застави,

та за зустрічним позовом ТОВ "Амальгама Люкс",

до ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК",

про визнання припиненими зобов'язань за укладеними між ними кредитним договором від 30.07.2010 р. №04-10/Ю з додатковими угодами до нього, договорів іпотеки від 30.07.2010 р. № 1665 та застави від 21.10.2011 р. з додатковими угодами до них, -

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "БРОКБІЗНЕСБАНК" (далі - Банк) звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) "Амальгама Люкс" про стягнення з останнього грошових коштів у загальній сумі 4323320 грн. 60 коп., із яких: 1628228 грн. 09 коп. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 134897 грн. 59 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 173179 грн. 83 коп. - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів; 12367 грн. 38 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами; 78607 грн. 77 коп. - сума, на яку збільшилася заборгованість з повернення кредитних коштів та сплати за користування ними відсотків; 13253 грн. 37 коп. - сума нарахування 3% річних на заборгованість з повернення кредитних коштів та за користування ними відсотків; 2282786 грн. 57 коп. - загальна сума штрафів за порушення додаткових зобов'язань, передбачених договорами кредитним, іпотеки та застави.

Позовні вимоги щодо стягнення заборгованостей і відповідних на них нарахувань обґрунтовано неналежним виконанням ТОВ "Амальгама Люкс" своїх грошових зобов'язань за укладеним між сторонами кредитним договором від 30.07.2010 р. № 04-10/Ю, з внесеними до нього змінами і доповненнями додатковими угодами, щодо своєчасного та в повному обсязі повернення кредитних коштів, сплати за користування ними відсотків, у зв'язку з чим виникла заборгованість у спірних сумах, на котрі на підставі пп.7.1 кредитного договору нараховано пеню, а згідно зі ст.625 ЦК України - відповідні нарахування у спірних сумах.

Застосування штрафів обґрунтовано невиконанням ТОВ "Амальгама Люкс" своїх додаткових зобов'язань за укладеними з Банком договорами:

а) кредитним, а саме:

пп. 4.2.4, яким передбачено обов'язок позичальника перевести грошові потоки на рахунки, відкриті в Банку в сумі, що пропорційна частці наданих Банком кредитів (таке порушення допущено у грудні 2013 року);

пп. 4.2.5, яким передбачено обов'язок позичальника інформувати Банку в письмовій формі не пізніше 7 календарних днів до дати погашення кредиту та процентів у випадку загрози зриву строків повернення кредиту та процентів за його використання (такі порушення допущено у лютому, квітні-жовтні 2014 року);

пп. 4.2.6, яким передбачено обов'язок позичальника надавати Банку баланс, звіт про фінансові результати для здійснення перевірки цільового використання кредиту, аналізу фінансового стану позичальника, а також довідки з інших банків, у яких у позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість (такі порушення допущено у грудні 2013 року, лютому, березні, травні-жовтні 2014 року);

б) іпотеки від 30.07.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П. 30.07.2010 р. і зареєстрованого в реєстрі за № 1665, а саме:

пп. 5.3.2, яким передбачено обов'язок іпотекодавця застрахувати за свій рахунок предмет іпотеки на користь іпотекодержателя від усіх видів ризиків (в тому числі від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування) у страховій компанії, яка рекомендована або акредитована у іпотекодержателя, на його повну вартість, та надати іпотекодержателю копію договору страхування (страхового полісу) (таке порушення допущено після закінчення 24.10.2014 р. строку дії договору страхування іпотечного майна);

пп. 5.3.4, яким передбачено обов'язок іпотекодавця не перешкоджати реалізації іпотекодержателем права на перевірку як документально так і в натурі наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, надавання іпотекодержателю всіх документів, необхідних для такої перевірки, а також негайно після отримання відповідного повідомлення іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки (таке порушення допущено 25.10.2014 р.);

в) застави від 21.10.2011 р., а саме,

пп. 2.1.4 якого передбачено, що заставодавець зобов'язується на період дії договору застави застрахувати за свій рахунок предмет застави на його повну вартість (таке порушення допущено після закінчення 24.10.2014 р. строку дії договору страхування майна, переданого в заставу).

За цими позовними вимогами ухвалою суду від 17.01.2015 р. порушено провадження у даній справі.

У відзиві від 30.01.2015 р. № 53 ТОВ "Амальгама Люкс" позов не визнало повністю, вказуючи, що до червня 2014 року належним чином виконувало свої грошові зобов'язання за кредитним договором, повертаючи Банку кредитні кошти частинами у погоджені графіком строки і сумах, та сплачуючи за користування ними відсотки, а тому в період березень-травень 2014 року не було заборгованості як з повернення кредитних коштів, так і зі сплати за користування ними відсотків.

Посилаючись на викладене, ТОВ "Амальгама Люкс" вважає безпідставним нарахування Банком штрафних санкцій та інших нарахувань згідно ст.625 ЦК України (індексу інфляції, 3% річних) за прострочення у період квітень-червень 2014 року повернення кредитних коштів та сплати за користування ними відсотків.

У відзиві ТОВ "Амальгама Люкс" також стверджує, що у подальшому грошові зобов'язання за кредитним договором не виконувалися через неналежне виконання Банком своїх зобов'язань щодо повідомлення реквізитів розрахункового рахунку Банку, на котрий належало сплачувати кошти на виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, тобто, за відсутності вини ТОВ "Амальгама Люкс".

Стосовно штрафів за порушення п.п. 4.2.4, 4.2.5, 4.2.6 кредитного договору, то ТОВ "Амальгама Люкс" вважає їх нарахування Банком безпідставним, посилаючись на відсутність вини ТОВ "Амальгама Люкс" у порушенні зазначених підпунктів кредитного договору, а щодо штрафів за порушення пп.5.3.2 договору іпотеки та пп.2.1.4 договору застави, - що штрафи нараховано після закінчення строку їх дії, так як строк дії кредитного договору, на виконання грошових зобов'язань за котрим ці договори укладено, закінчився ще до закінчення дії договорів іпотеки і застави.

Із відзиву також випливає, що ТОВ "Амальгама Люкс" не визнає обґрунтованості нарахування Банком відсотків за користування кредитними коштами, починаючи з 10.06.2014 р., після відкликання його банківської ліцензії. На думку ТОВ "Амальгама Люкс", нарахування у такому випадку відсотків на залишок неповернених кредитних коштів є продовженням Банком після відкликання його банківської ліцензії банківської діяльності з кредитування, а у зв'язку з цим вважає, що відсутні підстави для застосування штрафних санкцій за прострочення сплати безпідставно нарахованих відсотків за користування кредитними коштами.

Крім того, у відзиві ТОВ "Амальгама Люкс" вважає, що, уклавши в грудні 2014 р., січні та березні 2015 р. договори про відступлення кредиторами Банку своїх грошових вимог до останнього, ТОВ "Амальгама Люкс" набуло права вимоги до Банка грошових коштів у сумі, яка значно перевищує загальну суму позовних вимог. На цих підставах, на думку ТОВ "Амальгама Люкс", воно поєднало в одній особі боржника і кредитора Банку, а тому зобов'язання є припиненими як за основним кредитним договором, так і похідними від нього договорами іпотеки та застави.

ТОВ "Амальгама Люкс" також звернулося до суду із заявою від 13.03.2015 р. № 120 про застосування позовної давності до вимог про стягнення штрафів, нарахованих за порушення умов кредитного договору.

До розгляду справи по суті ТОВ "Амальгама Люкс" пред'явлено зустрічний позов до Банку, з урахуванням заяви про доповнення його підстав від 16.03.2015 р. № 125, про визнання припиненими зобов'язань за укладеним з Банком кредитним договором від 30.07.2010 р. № 04-10/Ю і додатковими угодами до нього та визнання припиненими договорів іпотеки від 30.07.2010, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського нотаріального округу Лашиною О.П., реєстраційний № 1665, і застави від 21.10.2011 р., з додатковими угодами до них, укладених між сторонами на забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що грошові зобов'язання за кредитним договором ТОВ "Амальгама Люкс" виконані у повному обсязі погашенням всієї суми заборгованості за кредитним договором шляхом: 1) зарахування зустрічних однорідних вимог на підставі заяв ТОВ "Амальгама Люкс" від 25.03.2014 р. № 175 та від 09.04.2014 р. № 216; 2) сплати ТОВ "Амальгама Люкс" з рахунку, відкритому в іншій банківській установі, грошових коштів на погашення чергових платежів з повернення кредитних коштів і нарахованих відсотків за користування ними; 3) поєднання в одній особі ТОВ "Амальгама Люкс" боржника і кредитора Банку в сумі, яка значно перевищує загальну суму позовних вимог на підставі укладених у грудні 2014 р., січні та березні 2015 р. договорів про відступлення права грошових вимог до Банку з кредиторами останнього.

У зв'язку з таким, та що є спір з Банком, зобов'язання за кредитним договором, на думку ТОВ "Амальгама Люкс", належить визнати припиненими.

Так як припиняються зобов'язання за кредитним договором, то ТОВ "Амальгама Люкс" вважає, що й похідні від нього укладені з Банком договори іпотеки та застави також належить припинити.

Ухвалою суду від 03.02.2015 р. за зустрічною позовною заявою порушено провадження у справі, котру об'єднано з даною справою.

У відзиві від 16.02.2015 р. № 285/08 Банк зустрічні позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що ТОВ "Амальгама Люкс" договори з іншими кредиторами Банку про відступлення ними своїх грошових вимог до Банку укладено після затвердження реєстру акцептованих вимог у процедурі ліквідації Банку, котра розпочата відносно останнього на підставі постанови правління Нацбанку України від 10.06.2014 р. № 339 у відповідності до Законів України "Про банки та банківську діяльність" і "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Банк стверджує, що акцептовані ним вимоги кредиторів, право яких набуло ТОВ "Амальгама Люкс", та акцептовані вимоги останнього щодо грошових коштів, які обліковувалися на його розрахунковому рахунку в Банку, можуть бути задоволеними лише у ліквідаційній процедурі Банку.

Щодо спірних договорів іпотеки і застави, то Банк у відзиві зазначає, що грошові зобов'язання за кредитним договором ТОВ "Амальгама Люкс" не виконані, що підстав для припинення кредитного договору немає, а тому відсутні підстави для припинення й спірних договорів, укладених на забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором.

Вислухавши представників сторін, які підтримали доводи, викладені відповідно в позовних заявах і доповненнях до них, у відзивах на позови і доповненнях до них, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Щодо первісного позову.

Стосовно заборгованості з повернення кредитних коштів.

Між Банком і ТОВ "Амальгама Люкс" укладено кредитний договір від 30.07.2010 р. № 04-10/Ю на відкриття поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 2500000 грн. (пп.1.1.1 договору), терміном користування кредитом до 29.07.2012 р. (пп.1.1.2 договору) та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 28 % річних (пп.1.1.3 договору).

Відсотки за поточний календарний місяць позичальник сплачує на рахунок Банку щомісячно до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти (ст. 1 та пп.2.7 договору).

До цього кредитного договору неодноразово вносилися зміни та доповнення. Так, зокрема додатковою угодою від 21.10.2011 р. № 3 сторони внесли зміни до кредитного договору, збільшивши розмір кредитної лінії до 3700000 грн., встановивши термін користування кредитом до 20.10.2014 р, зменшивши відсоткову ставку до 21% річних, а додатковою угодою від 18.05.2012 р. № 5 - встановили графік повернення кредиту, згідно якого у період жовтень 2012 року-березень 2013 року позичальник повинен сплачувати по 50000 грн. щомісячно, а, починаючи з листопада 2013 року по 20 жовтень 2014 року - по 283300 грн. щомісячно.

Так як сторони у кредитному договорі і додаткових угодах до нього визначили погашення кредитних коштів частинами щомісячно, то суд вважає, що таке погашення повинно було бути здійснено в останній день місяця, а якщо цей день припадає на вихідний, то наступного за ним робочого дня. Дане не стосується жовтня 2014 року, тому що останній днем погашення кредиту сторони визначили 20.10.2014р.

Відносини між Банком і ТОВ "Амальгама Люкс" за укладеним між ними кредитним договором узгоджуються з положеннями чинного законодавства України, згідно яких за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ЦК України).

На виконання умов договору Банком на рахунок ТОВ "Амальгама Люкс" перераховано грошові кошти в загальній сумі 3700000 грн., що випливає із витягу з особового рахунку ТОВ "Амальгама Люкс" станом на 17.08.2012 р., згідно якого на вказаний рахунок зараховано грошові кошти 30.07.2010 р. в сумі 2500000 грн. і 24.10.2011 р. в сумі 1200000 грн. (т. 1, ас. 26).

Із витягу з особового рахунку за період з 17.08.2012 р. по 21.10.2014 р. (т.1, а.с.27-36) випливає, що ТОВ "Амальгама Люкс" погашало кредитні кошти по червень 2014 року, а потім припинило погашення кредиту, і повернення решти кредитних коштів, які станом на 21.10.2014 р. зафіксовані у спірній сумі 1628228 грн. 09 коп., Банком винесено на прострочення.

Із витягу з особового рахунку за період з 30.07.2010 р. по 21.10.2014 р. (т.1, а.с.37- 60) випливає, що ТОВ "Амальгама Люкс" сплачувало нараховані відсотки за користування кредитними коштами, останній платіж здійснено 6 червень 2014 року, а потім припинило їх сплату, і заборгованість зі сплати нарахованих відсотків станом на 21.10.20104 р. зафіксовано Банком у спірній сумі 134897 грн. 59 коп.

Що стосується вимог Банку про стягнення заборгованості з повернення кредитних коштів (основного боргу).

Банк вимагає з боржника ТОВ "Амальгама Люкс" стягнення заборгованості з повернення кредитних коштів у загальної суми 1628228 грн. 09 коп., вважаючи саме така суму заборгованості станом на 21.10.2014 р., та стверджує, що у Банка не було правових підстав для зарахування в рахунок погашення чергових підлягаючих сплаті сум кредиту в березні та квітні 2014 року за рахунок грошових коштів, які обліковувалися на розрахунковому рахунку ТОВ "Амальгама Люкс" у Банку, відкритому за укладеним між ними договором банківського рахунку, так як відносно Банку 28.02.2014 р. було введено тимчасову адміністрацію.

Суд вважає, що суму основного боргу Банком визначено неправильно, а твердження щодо неможливості зарахування на погашення чергових сум кредиту грошових коштів, які обліковувалися на розрахунковому рахунку ТОВ "Амальгама Люкс" у Банку на час введення тимчасової адміністрації, є безпідставними.

Так, між Банком і ТОВ "Амальгама Люкс" укладено інший договір, а саме, банківського рахунку від 09.03.2006 р. № 1711 (т.2, а.с.32-36), до якого в подальшому вносилися зміни і доповнення, на підставі якого Банком було відкрито ТОВ "Амальгама Люкс" розрахунковий рахунок № 3001.

Згідно банківських витягів на зазначеному розрахунковому рахунку станом на 25.03.2014 р. обліковувалися грошові кошти в сумі 188156 грн. 24 коп., станом на 28.03.2014 р. - в сумі 198245 грн. 69 коп., а станом на 31.03.2014 р. - в сумі 211328 грн.09 коп.( т.2, а.с.52,56,61).

У цей період ТОВ "Амальгама Люкс" зверталося до Банку 25.03.2014 р. з платіжними дорученнями від цього ж дня за №№ 4378 та 4379 про перерахування зі свого розрахункового рахунку у Банку грошових коштів у загальній сумі 187602 грн. 20 коп. у рахунок погашення суми чергового платежу кредитних коштів за березень 2014 року та нарахованих за користування кредитом відсотків за лютий 2014 року (т.2, а.с.53-54).

Вказані платіжні доручення повернено без виконання з підстав введення тимчасової адміністрації Банку.

У зв'язку з цим, ТОВ "Амальгама Люкс" звернулося до Банку з вимогою від 25.03.2014 р. № 175 про списання зі свого розрахункового рахунку у Банку грошових коштів на погашення суми чергового платежу кредитних коштів за березень 2014 року та нарахованих відсотків за користування кредитом у лютому 2014 року, посилаючись на передбачене пп.3.1.4 укладеного між ними кредитного договору право Банку на договірне списання коштів (т.2, ас.55).

У відповідності до пп.3.1.4 укладеного між сторонами кредитного договору, на який у вимозі посилалося ТОВ "Амальгама Люкс", Банк має право договірного списання з усіх рахунків позичальника, відкритих у Банку, на погашення заборгованості з повернення кредиту, нарахованих за його користування відсотків, штрафних санкцій за порушення грошових зобов'язань за кредитним договором.

Зазначена вимога Банком також залишена без реагування.

Крім того, ТОВ "Амальгама Люкс" сплачено за платіжним дорученням від 28.03.2014 р. № 466 з рахунку, відкритого в іншій банківській установі, на рахунок Банку на погашення сум чергового платежу кредитних коштів і нарахованих відсотків грошові кошти в сумі 122060 грн. 51 коп. (т.2, ас. 57).

Отже, станом на 25.03.2014 р. ТОВ "Амальгама Люкс" направило Банку платіжні доручення на погашення сум чергового платежу кредитних коштів і відсотків, нарахованих за користування кредитом у лютому 2014 року, а станом на 31.03.2014 року - платіжні доручення та вимогу про зарахування коштів у сумі 211328 грн.09 коп., які знаходилися на його розрахунковому рахунку в Банку, на погашення сум чергового платежу кредитних коштів за березень 2014 року та відсотків, нарахованих за користування кредитом у лютому 2014 року, і, крім того, перерахувало з іншої банківської установи на ці ж цілі грошові кошти в сумі 122060 грн. 51 коп.

Суд визнає, що станом на 31.03.2014 р. ТОВ "Амальгама Люкс" виконало свої грошові зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у березні 2014 року повністю (згідно графіку у березні 2014 року належало погасити основний борг у сумі 283300 грн.).

Суд також визнає, що ТОВ "Амальгама Люкс" погасило нараховані відсотки у сумі 370006 грн. 20 коп. за користування кредитними коштами у лютому 2014 року, але з простроченням, так як відсотки належало сплатити до 7 березня, а з платіжним дорученням про сплату відсотків ТОВ "Амальгама Люкс" звернулося 25.03.2014 р.

У квітні 2014 року ТОВ "Амальгама Люкс" з рахунку, відкритому в іншій банківський установі, сплатило Банку грошові кошти за платіжним дорученням від 08.04.2014 р. № 571 на погашення відсотків у сумі 41538 грн. 23 коп., нарахованих за користування кредитом у березні 2014 року (т.2, ас.59), та в сумі 198245 грн. 69 коп. за платіжним дорученням від 08.04.2014 р. № 570 (т.2, ас. 58) і в сумі 71068 грн. 22 коп. за платіжним дорученням від 30.04.2014 р. № 788 (т.2, ас.63), а всього в сумі 269313 грн. 91 коп., на погашення суми чергового платежу кредитних коштів за квітень 2014 року.

Таким чином, суд вважає, що, з урахуванням залишку суми грошових коштів з оплати кредитних коштів за березень 2014 року, котрі обліковувалися станом на 31.03.2014 р. на розрахунковому рахунку в Банку, і стосовно яких ТОВ "Амальгама Люкс" звернулося із заявою від 09.04.2014 р. № 216 про зарахування зустрічних однорідних вимог до Банку, і останнім її отримано (т.2, ас.60), та сплачених грошових коштів у квітні 2014 року з рахунку в іншій банківській установі, ТОВ "Амальгама Люкс" станом на 30.04.2014 року виконало свої грошові зобов'язання щодо повернення кредитних коштів у квітні 2014 року, а також виконало зобов'язання щодо сплати за користування кредитом відсотків, нарахованих за березень 2014 року.

У травні 2014 року ТОВ "Амальгама Люкс" з рахунку, відкритому в іншій банківський установі, сплатило Банку грошові кошти у загальній сумі 284203 грн. 69 коп. за платіжними дорученнями від 29.05.2014 р. за №№ 1017 та 1018 (т.2, а.с.66-67).

Отже, суд вважає, що з урахуванням сплати суми чергового платежу кредитних коштів за квітень 2014 року в сумі більшій, ніж належало за графіком, а також сплачених грошових коштів у травні 2014 року з рахунку в іншій банківській установі, ТОВ "Амальгама Люкс" станом на 02.06.2014 року (так як 31 травня і 1 червня 2014 року є вихідними днями) виконало свої грошові зобов'язання щодо сплати чергового платежу на погашення кредитних коштів у травні 2014 року, а також виконало зобов'язання щодо сплати за користування кредитом відсотків, нарахованих за квітень 2014 року.

Починаючи з червня 2014 року ТОВ "Амальгама Люкс" припинило сплату сум чергових платежів на погашення кредиту, а з липня 2014 р. - нарахованих відсотків за користування кредитними коштами, сплативши останній раз 06.06.2014 р. нараховані за користування кредитними коштами у травні 2014 року відсотки в сумі 32845 грн. 58 коп.

Суд відхиляє доводи ТОВ "Амальгама Люкс" про те, що його вини у прострочені повернення кредитних коштів та сплати нарахованих за користування ними відсотків після введення процедури ліквідації Банку немає.

Суд вважає, що неподання Банком відомостей про рахунок, на який належало здійснювати відповідні платежі, не звільняє ТОВ "Амальгама Люкс" від виконання грошових зобов'язань за кредитним договором шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей в депозит нотаріуса, що цивільним законодавством України визнається належним виконанням зобов'язання (ч.1 ст.537 ЦК України).

Таким чином, заборгованість ТОВ "Амальгама Люкс" з повернення кредитних коштів, яка виникла станом на 20.10.2014 р. - останній день чергового платежу з погашення кредитних коштів, складає суму 1416900 грн.

На даний час указана сума заборгованість не погашена, і тому суд визнає, що вимоги Банку про стягнення з ТОВ "Амальгама Люкс" заборгованості з повернення кредитних коштів у сумі 1628228 грн. 09 коп. належить задовольнити частково в сумі 1416900 грн., а в задоволенні решти суми вимог - відмовити.

Суд відхиляє доводи Банку про те, що у період введення тимчасової адміністрації Банку останній не мав правових підстав для списання на свій розрахунковий рахунок у рахунок погашення заборгованості ТОВ "Амальгама Люкс" грошових коштів останнього, які обліковувалися на розрахунковому рахунку в Банку, тому що це суперечило б приписам Закону України "Про систему гарантування вкладі фізичних осіб", зокрема, п.1 ч.5 ст. 36 Закону.

Такі твердження Банку основані на помилковому тлумаченні законодавства України.

Відносно Банку, на підставі постанови правління Нацбанку України від 28.02.2014 р. № 107 "Про віднесення ПАТ "БРОКБІЗНЕСБАНК" до категорії неплатоспроможних", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням від 28.02.2014 р. № 9 введено тимчасову адміністрацію строком на три місяці: з 3 березня по 2 червня 2014 року, а з 11.06.2014 р. - процедуру ліквідації Банку у зв'язку з відкликанням його банківської ліцензії постановою правління Нацбанку України від 10.06.2014 р. № 339.

Чинним законодавством України, і Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" зокрема, не передбачено у процедурі введення тимчасової адміністрації банку ні припинення укладених останнім договорів, ні зупинення ним виконання умов за договорами кредитування, в тому числі в частині договірного списання з банківських рахунків клієнтів їх заборгованості.

Із суті Законів України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та "Про банки і банківську діяльність" випливає, що у процедурі введення тимчасової адміністрації та ліквідації банківським установам належить виконувати господарські зобов'язання, якщо це буде сприяти збереженню або збільшенню ліквідної маси.

У відповідності до Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк відповідає за своїми зобов'язаннями перед вкладниками і клієнтами своїми активами, в тому числі належними йому грошовими коштами на поточному рахунку (ст.58 Закону).

Введення тимчасової адміністрації Банку не є підставою для невиконання ним умов укладеного з ТОВ "Амальгама Люкс" договору кредитування, зокрема пп.3.1.4 цього договору щодо списання з усіх рахунків позичальника, відкритих у Банку, заборгованості по нарахованих процентах, основній сумі кредиту при настанні термінів виконання позичальником зобов'язань у розмірах, визначених цим договором, а також зарахування їх на відповідний рахунок Банку.

Введення тимчасової адміністрації Банку не є підставою і для невиконання ним вимог ТОВ "Амальгама Люкс" про списання коштів з його розрахункового рахунку у Банку на користь останнього та заяв ТОВ "Амальгама Люкс" про зарахування зустрічних однорідних вимог за рахунок таких коштів, про звернення з якими до Банку викладено вище.

Згідно п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (на цей пункт посилається Банк як на підставу невиконання умов кредитного договору щодо договірного списання коштів ТОВ "Амальгама Люкс" з розрахункового рахунку останнього, відкритого в Банку) - під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

У спірних правовідносинах за договором кредитування ТОВ "Амальгама Люкс" є боржником, а Банк - кредитором.

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" також передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом (п.4 ч.5 ст. 36 Закону).

Зарахування Банком грошових коштів, які обліковувалися на розрахунковому рахунку ТОВ "Амальгама Люкс", за заявами останнього про зарахування зустрічних однорідних вимог, на погашення чергових платежів з повернення кредитних коштів і нарахованих сум відсотків за користування кредитом не могло призвести до порушення вимог кредиторів Банку, в розумінні викладеного вище п.4 ч.5 ст. 36 Закону, тому що гроші з рахунку ТОВ "Амальгама Люкс" у Банку переходили б на розрахунковий рахунок Банку, і, таким чином, збільшувалася б вартість активів Банку, при тому що ліквідаційна маса, в розумінні ст.50 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", не зменшувалася б.

Отже, Банк на підставі договору та у відповідності до наведеного законодавства України мав повноваження здійснити списання грошових коштів, які обліковувалися на поточному рахунку відповідача в Банку, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, для збільшення вартість своїх активів.

Щодо вимог Банку про стягнення заборгованості зі слати відсотків за користування кредитними коштами.

Банк вимагає з боржника ТОВ "Амальгама Люкс" стягнення заборгованості зі слати відсотків за користування кредитними коштами у загальної суми 134897 грн. 59 коп., нарахованої за користування кредитними коштами, як випливає з поданого до позову розрахунку, у період з 30 травня по 20.10.2014 року.

Такі вимоги суд визнає обґрунтованими, і відхиляє доводи ТОВ "Амальгама Люкс" про відсутність у Банку права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами за кредитним договором після відкликання його банківської ліцензії, тому що ці доводи не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства.

Нараховуючи відсотки за користування ТОВ "Амальгама Люкс" отриманими у Банка грошовими коштами, Банк діяв не як банківська установа, а як юридична особа, яка є власником грошових коштів, стороною за договором, за котрим ТОВ "Амальгама Люкс" отримала ці кошти, і не виключена з Єдиного реєстру юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців.

У даному випадку Банк як юридична особа має цивільну правоздатність та цивільну дієздатність у відповідності до положень ст.ст.91 та 92 ЦК України.

Суд погоджується з розрахунком заборгованості зі сплати відсотків, нарахованих за користування кредитними коштами у період з 30 травня по 20.10.2014 року, у сумі 134897 грн. 59 коп., і визнає цю суму підлягаючою стягненню з ТОВ "Амальгама Люкс".

Щодо вимог про стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов'язань.

Як встановлено судом, прострочення чергових сум повернення кредитних коштів ТОВ "Амальгама Люкс" допущені у період червень-21 жовтня 2014 року, а зі сплати відсотків за користування кредитними коштами - за період з 8 по 25 березня та з 8 червня 2014 року і в подальшому.

Згідно з чинним законодавством України зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити всіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

Господарськими санкціями визнаються штрафні санкції у вигляді грошової суми, зокрема, штраф, пеня (ч.1 ст.230 ГК України).

У кредитному договорі сторони передбачили, що за порушення строків, зокрема погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, Банк має право нарахувати неустойку в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена пп.1.1.3 договору від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення (пп.7.1 договору).

Господарським законодавством визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються, зокрема у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Нацбанку України за увесь час користування чужими (ч.6 ст.231 ГК України).

А. Пеня за прострочення повернення кредиту.

Згідно поданого Банком розрахунку пеня за прострочення погашення сум чергових платежів кредитних коштів складає загальну суму 173179 грн. 83 коп., її нараховано по 13.11.2014 р., в тому числі за період квітень-травень 2014 року, тоді як судом визнано, що в період квітень-травень 2014 року такого прострочення не було.

Суд погоджується із наведеними у розрахунку сумами пені, нарахованими за прострочення повернення сум чергових платежів кредитних коштів у період з 1 липня по 13 листопада 2014 року, і вважає що загальна сума пені за таке прострочення є 124864 грн. 85 коп.

Отже, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення ТОВ "Амальгама Люкс" повернення кредиту належить задовольнити частково в сумі 124864 грн. 85 коп., а в решті таких вимог - відмовити у задоволенні.

Б. Пеня за прострочення відсотків.

Згідно поданого Банком розрахунку пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами складає загальну суму 12367 грн. 38 коп., її нараховано по 13.11.2014 р., в тому числі за період з 8 по 27 березня 2014 року, тоді як судом визнано, що таке прострочення мало місце у період з 8 по 25 березня 2014 року.

Суд погоджується із наведеними у розрахунку сумами пені, нарахованими за прострочення сплати відсотків за користування кредитними коштами у період з 8 липня по 13 листопада 2014 року.

За розрахунком суду загальна сума пені за таке прострочення у періоди з 8 по 25 березня та 8 липня по 13 листопада 2014 року є 12282 грн. 22 коп.

Отже, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення ТОВ "Амальгама Люкс" сплати відсотків за користування кредитними коштами належить задовольнити частково в сумі 12282 грн. 22 коп., а у решті таких вимог - відмовити у задоволенні.

Щодо стягнення нарахувань у відповідності до положень ст.625 ЦК України.

А. Нарахування із застосуванням індексу інфляції.

Суд визнає обґрунтованими вимоги про стягнення з ТОВ "Амальгама Люкс" сум, на які збільшилися заборгованості з урахування індексу інфляції з повернення кредитних коштів та нарахованих за користування ними відсотків.

Так, цивільним законодавством України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Згідно поданого Банком розрахунку суми, на які збільшилися з урахуванням індексу інфляції заборгованість з повернення кредитних коштів та зі сплати за користування ними відсотків, складають загалом 78607 грн. 77 коп., їх нараховано станом на 13.11.2014 р., в тому числі за червень 2014 року.

Як викладено вище, судом визнано, що ТОВ "Амальгама Люкс" 06.06.2014 р. сплатило відсотки за користування кредитними коштами у травні 2014 року, і Банком це підтверджується.

Отже, нарахування індексу інфляції за червень 2014 року є безпідставним.

Суд погоджується із наведеними в цьому розрахунку сумами за період липень-жовтень 2014 року, в тому числі, сумою 5389 грн. 15 коп., на яку збільшилася заборгованості зі сплати відсотків з урахуванням індексу інфляції.

За розрахунком суду сума, на яку збільшилася з урахуванням індексу інфляції заборгованість з повернення кредитних коштів, є 57509 грн. 90 коп.

Отже, позовні вимоги про стягнення сум, на які збільшилися з урахуванням індексу інфляції заборгованості з повернення кредитних коштів та зі сплати за користування ними відсотків, є обґрунтованими в загальній сумі 62899 грн. 05 коп. (57509 грн. 90 коп. + 5389 грн. 15 коп.), і в цій сумі вони підлягають задоволенню.

У задоволенні суми решти таких вимог належить відмовити.

Б. Нарахування із застосуванням 3 % річних.

Згідно поданих Банком розрахунків визначення сум нарахування 3 % річних за користування чужими коштами, внаслідок прострочення ТОВ "Амальгама Люкс" виконання грошових зобов'язань, складає загальну суму 13253 грн. 37 коп., її визначено станом на 13.11.2014 р., в тому числі у квітні-травні 2014 року на суми прострочення повернення кредитних коштів.

Як викладено вище, судом не встановлено безпідставного користування чужими коштами у період квітень-травень 2014 року.

Що стосується прострочення сплати ТОВ "Амальгама Люкс" платежу нарахованих відсотків за користування кредитними коштами в лютому 2014 року, то таке прострочення мало місце не з 8 по 27 березня 2014 року, а у період з 8 по 25 березня 2014 року.

Суд погоджується з розрахунком Банку суми нарахування 3 % річних на суми заборгованості з повернення кредитних коштів за період з 3 червня по 13 листопада 2014 року, загальна сума якої є 11767 грн. 51 коп.

За розрахунком суду загальною сумою нарахування 3 % річних у періоди з 8 по 25 березня та з 8 червня по 13 листопада 2014 року на суми заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами є 877 грн. 30 коп.

Отже, загальною сумою нарахування 3 % річних за користування чужими коштами, внаслідок прострочення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів і сплати за користування ними відсотків є 12644 грн. 81 коп. (11767 грн. 51 коп. + 877 грн. 30 коп.), і дану суму належить стягнути з ТОВ "Амальгама-Люкс".

У задоволенні решти суми вимог у цій частині належить відмовити.

Щодо вимог Банку про стягнення штрафів.

А. За порушення умов кредитного договору.

В обґрунтування нарахування за порушення кредитного договору штрафів, загальна сума яких складає 1481917 грн. 87 коп., Банк послався на невиконання ТОВ "Амальгама Люкс" додаткових умов, викладених у пп. 4.2.4 договору, якими передбачено обов'язок позичальника перевести грошові потоки на рахунки, відкриті в Банку в сумі, що пропорційна частці наданих Банком кредитів; викладених у пп. 4.2.5 договору, якими передбачено обов'язок позичальника інформувати Банку в письмовій формі не пізніше 7 календарних днів до дати погашення кредиту та процентів у випадку загрози зриву строків повернення кредиту та процентів за його використання; викладених у пп. 4.2.6, якими передбачено обов'язок позичальника надавати Банку баланс, звіт про фінансові результати для здійснення перевірки цільового використання кредиту, аналізу фінансового стану позичальника, а також довідки з інших банків, у яких у позичальника відкриті поточні рахунки та/або існує кредитна заборгованість.

Суд визнає вимоги Банку в цій частині такими, що не узгоджуються з вимогами чинного законодавства України.

Так, згідно зі ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору.

Разом з тим, законодавством України передбачено, що умови договору визначаються з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Згідно зі ст.173 ГК України господарським зобов'язанням є, зокрема зобов'язання, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона) зобов'язаний вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обв'язку.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства (ст.180 ГК України).

Штрафні санкції є видом забезпечення зобов'язання (ст.546 ЦК України), при цьому основного зобов'язання (ст.548 ЦК України).

Основними зобов'язаннями за кредитним договором, згідно зі ст.1054 ЦК України, є: відносно банку - надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором; відносно позичальника - повернути кредит та сплатити проценти.

Штраф, у відповідності до ч.2 ст.549 ЦК України, є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Умови зазначених вище підпунктів кредитного договору, які Банк вважає порушеними, не є основними зобов'язаннями окремого виду договору - кредитного договору, за цими умовами ТОВ "Амальгама Люкс" не зобов'язано сплатити суму коштів або передати інше майно, а тому їх невиконання або неналежне виконання не може бути забезпечене штрафом.

З огляду на викладене, нарахування Банком штрафів у сумах позовних вимог за порушення п.п. 4.2.4, 4.2.5, 4.2.6 кредитного договору є безпідставним, а тому в цій частині у задоволенні позовних вимог належить відмовити повністю.

У зв'язку з цим немає підстав для застосування позовної давності до вказаних вимог Банку, про що просить ТОВ "Амальгама Люкс" у зазначеній вище заяві.

Б. За порушення умов договорів іпотеки і застави.

Як на підставу нарахування штрафів за порушення договорів іпотеки в загальній сумі 615868 грн. 70 коп. і застави в загальній сумі 185000 грн., Банк послався на невиконання ТОВ "Амальгама Люкс" умов указаних договорів щодо обов'язку застрахувати предмети іпотеки і застави, а за договором іпотеки, крім того, обов'язку ТОВ "Амальгама Люкс" не перешкоджати реалізації іпотекодержателем права на перевірку як документально так і в натурі наявності, стану, умов збереження та користування предметом іпотеки, надавання іпотекодержателю всіх документів, необхідних для такої перевірки, а також негайно після отримання відповідного повідомлення іпотекодержателя забезпечити йому фізичний доступ до предмета іпотеки.

Такі порушення умов іпотечного договору і договору застави, як випливає із позову, мали місце станом на 25.10.2014 р.

Із матеріалів позову випливає, що між Банком і ТОВ "Амальгама Люкс" на забезпечення виконання зобов'язань останнього за вказаним вище кредитним договором укладено договори:

1) іпотеки від 30.07.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П. 30.07.2010 р. і зареєстрованого в реєстрі за № 1665, з відповідними змінами і доповненнями до нього, за яким в іпотеку передано належні на праві приватної власності ТОВ "Амальгама Люкс" нежитлові об'єкти;

2) застави від 21.10.2011 р., за яким у заставу передано належне на праві приватної власності ТОВ "Амальгама Люкс" рухоме майно.

В обох договорах строк їх дії не визначено, а лише зазначено, що вони діють до повного виконання позичальником основного зобов'язання за кредитним договором (пп.10.3 договору іпотеки, п.4.1 договору застави).

У відповідності до чинного законодавства України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ч.1 ст.251 ЦК України). Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями, годинами (ч.1 ст.252 ЦК України). Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України), а закінчується, зокрема, останнім днем строку (ст.ст.254,255 ЦК України).

Із аналізу вказаних норм настання певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

У цьому розумінні не є подією посилання на повне виконання зобов'язань за основним договором, що викладено у договорах іпотеки і застави.

У кредитному договорі, на забезпечення виконання зобов'язань по котрому укладено договори іпотеки і застави, сторони також не встановили строку його дії. У ст. 8 кредитного договору передбачено, що він діє до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором (п.8.1 договору). Продовження терміну користування кредитом можливе за умови, зокрема, продовження строку дії договору, який укладено в забезпечення виконання зобов'язань за цим договором (п.8.2 договору).

Змінами, внесеними до кредитного договору додатковою угодою № 5 від 18.05.2012 р., сторони узгодили графік погашення кредитних коштів, визначивши, що повернення всієї суми кредитних коштів має бути до 20.10.2014 р.

Аналізуючи викладені обставини та наведене законодавство, суд визнає, що дія договорів іпотеки і застави пов'язана з поверненням всієї суми кредитних коштів за основним договором - кредитним договором, а тому строк дії спірних договорів іпотеки і застави - до 20.10.2014 р.

Цивільним законодавством передбачено, що строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.ч.1,4 ст.631 ЦК України).

Отже, сторона за договором, строк якого закінчився, несе відповідальність лише за порушення, які мали місце під час дії договору.

Ураховуючи викладене, суд визнає, що нарахування Банком штрафів за порушення, які мали місце після закінчення строку дії договорів іпотеки і застави, є безпідставним, а тому в частині позовних вимог про стягнення штрафів у сумах позовних вимог за порушення умов договорів іпотеки і застави належить відмовити повністю.

Загальні висновки за первісним позовом.

Таким чином, суд вважає, що первісний позов належить задовольнити частково, а саме, в частині стягнення з ТОВ "Амальгама Люкс" грошових коштів у загальній сумі 1764488 грн. 52 коп., із яких 1416900 грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 134897 грн. 59 коп. - заборгованість зі сплати відсотків, нарахованих у період з 30 травня по 20.10.2014 року за користування кредитними коштами; 124864 грн. 85 коп. - пеня за прострочення у період з 1 липня по 13 листопада 2014 року повернення кредитних коштів; 12822 грн. 22 коп. - пеня за прострочення у періоди з 8 по 25 березня та з 8 червня по 13 листопада 2014 року сплати відсотків за користування кредитними кошти; 57509 грн. 90 коп. - сума, на яку збільшилася заборгованість з повернення кредитних коштів з урахуванням індексу інфляції за період липень-жовтень 2014 року; 5389 грн. 15 коп. - сума, на яку збільшилася заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами з урахуванням індексу інфляції за період липень-жовтень 2014 року; 11767 грн. 51 коп. - сума нарахування у період з 3 червня по 13 листопада 2014 року 3% на заборгованість з повернення кредитних коштів; 877 грн. 30 коп. - сума нарахування у періоди з 8 по 25 березня та з 8 червня по 13 листопада 2014 року 3% на заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами .

У задоволенні решти вимог первісного позову - відмовити.

Щодо зустрічного позову.

Суд відхиляє доводи ТОВ "Амальгама Люкс" про те, що набувши за договорами відступлення права вимоги, укладеними з кредиторами Банку, право грошових вимог до останнього в сумі, яка значно більша суми позовних вимог, воно в одній особі поєднує боржника і кредитора Банку, і що дана обставина, у відповідності до ст.606 ЦК України, є підставою для припинення спірного основного договору - кредитного, та похідних від нього договорів іпотеки і застави.

Як випливає з договорів, поданих на підтвердження прав вимоги грошових коштів до Банку, їх укладено ТОВ "Амальгама Люкс" з кредиторами Банку в грудні 2014 року, січні та березні 2015 року, зокрема, 08.12.2014 р. договори з ТОВ аудиторська фірма "Закон-Аудит", МППАФ "Аудит-Гарант Миколаїв" та ПП "ПРОЕКТКОНТРАКТСЕРВІС-М"; 12.01.2015 р. договір з фізичною особою вкладником Зубковою; 16.03.2015 р. договори з фізичними особами вкладниками Зубковою та Бондар.

Уступка права вимоги за вказаними договорами відбулася у ході процедури ліквідації Банку, яку розпочато з 11.06.2014 р., після затвердження рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 16.10.2014 р. № 226/14 реєстру акцептованих вимог, яким акцептовано вимоги, в тому числі й осіб, з якими ТОВ "Амальгама Люкс" укладено ці договори.

Згідно повідомлень Банку, акцептовані вимоги осіб, з якими укладено договори про відступлення право вимоги, віднесено: ТОВ аудиторська фірма "Закон-Аудит", МППАФ "Аудит-Гарант Миколаїв" та ПП "ПРОЕКТКОНТРАКТСЕРВІС-М" до 7 черги задоволення вимог кредиторі (т.2, а.с.177,178, 179); Зубкової і Бондар до 4 черги задоволення вимог кредиторів (т.2, а.с. 180-181).

У відповідності до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" , який є пріоритетним у застосуванні при вирішенні даного спору, передбачено, що у процедурі ліквідації Банку задоволення вимог його кредиторів здійснюється у відповідності до порядку та черговості, визначеної ст.52 цього Закону.

Згідно ст. 52 вказаного Закону кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону;

4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора (ч.ч.1,4 ст.52 Закону).

Отже, набуті ТОВ "Амальгама Люкс" за вказаними договорами права вимоги до Банку не можуть бути визнанні поєднанням вимог боржника і кредитора в одній особі, в розумінні ст.606 ЦК України, як одна із підстава припинення зобов'язань за спірним кредитним договором.

Із наведених вище доказів щодо первісного позову не випливає, що ТОВ "Амальгама Люкс" у повному обсязі виконав грошові зобов'язання, з чим законодавство України пов'язує припинення зобов'язань.

Таким чином, суд визнає, що з підстав, з яких пред'явлено зустрічний позов у частині вимог про визнання припиненими зобов'язань за спірним кредитним договором не може бути задоволений. У цій частині зустрічного позову належить відмовити.

Так як відсутні підстави для визнання припиненими зобов'язань за спірним кредитним договору, припинення котрого вказано в зустрічній позовній заяві як підставу для припинення похідних від нього спірних договорів іпотеки і застави, то належить відмовити і в задоволенні вимог зустрічного позову й в частині визнання припиненими зобов'язань за спірними договорами іпотеки і застави.

З огляду на викладене, у задоволенні зустрічного позову належить відмовити повністю.

Щодо удових витрат.

Статтею 49 ГПК України передбачено покладання судових витрат, зокрема, витрат на оплату позовної заяви судовим збором, на відповідача.

Визнані підлягаючими задоволенню вимоги Банку складають загальну суму 1764488 грн. 52 коп., і, у відповідності до пп.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", їх як вимоги матеріального характеру належить оплатити судовим збором у розмірі 2 %, тобто в сумі 35289 грн. 77 коп.

Згідно з п. 22 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" Банк звільнено від сплати судового збору.

Господарським процесуальним законодавством України передбачено, що судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч.3 ст.49 ГПК України).

Так як ТОВ "Амальгама Люкс" не подано доказів звільнення його від сплати судового збору, то на нього належить покласти судові витрати з оплати судового збору в сумі 35289 грн. 77 коп. до державного бюджету.

У судовому засіданні 02.06.2015 р., згідно зі ст. 85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Первісний позов публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК" задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс", 54017, вул. Громадянська, 119, кв. 109, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 32719869, на користь публічного акціонерного товариства "БРОКБІЗНЕСБАНК", 03057, пр-т Перемоги, 41, м. Київ, ідентифікаційний код 19357489, грошові кошти в загальній сумі 1764488 (один мільйон сімсот шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 52 коп., із яких 1416900 (один мільйон чотириста шістнадцять тисяч дев'ятсот) грн. - заборгованість з повернення кредитних коштів; 134897 (сто тридцять чотири тисячі вісімсот дев'яносто сім) грн. 59 коп. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами; 124864 (сто двадцять чотири тисячі вісімсот шістдесят чотири) грн. 85 коп. - пеня за прострочення повернення кредитних коштів; 12822 (дванадцять тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 22 коп. - пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитними кошти; 57509 (п'ятдесят сім тисяч п'ятсот дев'ять) грн. 90 коп. - сума, на яку збільшилася заборгованість з повернення кредитних коштів з урахуванням індексу інфляції; 5389 (п'ять тисяч триста вісімдесят дев'ять) грн. 15 коп. - сума, на яку збільшилася заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами з урахуванням індексу інфляції; 11767 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят сім) грн. 51 коп. - сума нарахування 3% на заборгованість з повернення кредитних коштів; 877 (вісімсот сімдесят сім) грн. 30 коп. - сума нарахування 3% на заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами коштів.

3.У задоволенні решти вимог первісного позову відмовити.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс", 54017, вул. Громадянська, 119, кв. 109, м. Миколаїв, ідентифікаційний код 32719869, в доход Державного бюджету України (розрахунковий рахунок 3002, отримувач коштів: УК у м. Миколаїв, 22030001, код отримувача 37992781, банк отримувача: ГУДКСУ у Миколаївській області, код банку отримувача 826013, код класифікації доходів бюджету) судовий збір у сумі 35289 грн. (тридцять п'ять тисяч двісті вісімдесят дев'ять) грн. 77 коп.

5. У задоволенні зустрічного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Амальгама Люкс" відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного господарського суду через Господарський суд Миколаївської області протягом 10 днів з дня підписання повного тексту рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 12.06.2015 р.

Суддя Ю.М. Коваль.