ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 5017/794/2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Демидової А.М. (доповідач у справі),
суддів:Акулової Н.В., Шевчук С.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Істок"; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот-продукт"
на ухвалу та постанову господарського суду Одеської області від 27.03.2015 Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015
у справі№ 5017/794/2012 господарського суду Одеської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Грін Груп"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Істок"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаПублічне акціонерне товариство "Акціонерний банк "Експрес-Банк" (третя особа-1)
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот-продукт" (третя особа-2)
прозвернення стягнення на майно,
за участю представників:
від позивачаВеличко К.Г.
від відповідачане з'явився
від третьої особи-1не з'явився
від третьої особи-2Луковецька К.О.
ВСТАНОВИВ:

У березні 2012 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грін Груп" (далі - ТОВ "Грін Груп") звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Істок" (далі - ТОВ "Істок") про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.11.2006, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Тітовою Т.С., реєстровий № 5200, у рахунок погашення боргу ТОВ "Істок" перед ТОВ "Грін Груп".

Рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2013 у справі № 5017/794/2012 позов ТОВ "Грін Груп" задоволено повністю;

звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.11.2006, укладеним між ТОВ "Істок" та Публічним акціонерним товариством "Акціонерний банк "Експрес-Банк" (далі - ПАТ "АБ "Експрес-Банк") в особі Одеської філії, посвідченим приватним нотаріусом Білгород-Дністровського нотаріального округу Тітовою Т.С. та зареєстрованим у реєстрі за № 5200, а саме:

- нежитлові будівлі та споруди, що знаходяться в м. Білгород-Дністровський по вул. Ізмаїльській, 112 на земельній ділянці розміром 1 850 кв.м, що належать ТОВ "Істок" на підставі свідоцтва про право власності на комплекс будівель та споруд, виданого виконкомом Білгород-Дністровської міської ради 07.08.2002 і зареєстрованого у Білгород-Дністровському МБТІ 07.08.2002 під № 1-476 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 7303526;

- цілісний майновий комплекс, що знаходиться в м. Білгород-Дністровський по вул. Ізмаїльській, 106 на земельній ділянці розміром 6 070 кв.м, що належить ТОВ "Істок" на підставі свідоцтва про право власності на цілісний майновий комплекс, виданого виконкомом Білгород-Дністровської міської ради 02.02.2000 і зареєстрованого у Білгород-Дністровському МБТІ 02.02.2000 під № 1-476 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 1625489;

- комплекс будівель та споруд, що знаходиться в м. Білгород-Дністровський по вул. Маршала Бірюзова, 1 на земельній ділянці розміром 9 470 кв.м, що належить ТОВ "Істок" на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Білгород-Дністровської міської ради 30.09.2004 і зареєстрованого у Білгород-Дністровському МБТІ 01.10.2004 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 7681507;

для задоволення вимог ТОВ "Грін Груп" за договором про відступлення права вимоги (заміну сторони у зобов'язанні) від 06.03.2012, укладеним між ПАТ "АБ "Експрес-Банк" в особі Одеської філії та ТОВ "Грін Груп", посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сегеченко І.М., зареєстрованим в реєстрі за № 250 в розмірі 3 034 681,38 грн. за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки;

встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки, визначеного в договорі іпотеки від 10.11.2006, для задоволення грошових вимог ТОВ "Грін Груп", що виникли на підставі договору про відступлення права вимоги (зміну сторони у зобов'язанні) від 06.03.2012, шляхом процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України "Про іпотеку" та визнання права ТОВ "Грін Груп" від свого імені продати майно ТОВ "Істок", яке є предметом договору іпотеки від 10.11.2006, будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу за ціною предмета іпотеки згідно з експертним висновком суб'єкта оціночної діяльності, що буде здійснений в процесі виконання рішення господарського суду.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2013 рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2013 у справі № 5017/794/2012 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2014 постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2013 та рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2013 у справі № 5017/794/2012 скасовано, справу № 5017/794/2012 передано на новий розгляд до господарського суду Одеської області.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2015 (суддя Гуляк Г.І.) провадження у справі № 5017/794/2012 припинено на підставі п. 11 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 (колегія суддів у складі: Колоколова С.І. - головуючого, Разюк Г.П., Петрова М.С.) ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2015 у справі № 5017/794/2012 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2015 та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 у справі № 5017/794/2012, ТОВ "Істок" та Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот-продукт" (далі - ТОВ "Інтерфлот-продукт") звернулися до Вищого господарського суду України з касаційними скаргами, у яких просять суд скасувати оскаржувані судові акти та передати справу № 5017/794/2012 на розгляд господарського суду Одеської області.

В обґрунтування своїх вимог скаржники посилаються на те, що оскаржувані ухвала та постанова прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 02.06.2015 колегією суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого (доповідач у справі), Воліка І.М., Шевчук С.Р. прийнято зазначені касаційні скарги ТОВ "Істок" та ТОВ "Інтерфлот-продукт" до касаційного провадження та призначено їх розгляд у судовому засіданні на 09.06.2015 о 10 год. 45 хв.

Розпорядженням секретаря першої судової палати Вищого господарського суду України від 08.06.2015 № 02-05/347 для розгляду справи № 5017/794/2012 сформовано колегію суддів у наступному складі: головуючий суддя - Демидова А.М. (доповідач), судді Акулова Н.В., Шевчук С.Р.

09.06.2015, до початку судового засідання, через канцелярію Вищого господарського суду України надійшли письмові заперечення ТОВ "Грін Груп" на касаційні скарги ТОВ "Істок" та ТОВ "Інтерфлот-продукт", у яких позивач проти касаційних скарг заперечує та просить суд відмовити у повному обсязі у їх задоволенні, а оскаржувані судові акти залишити без змін.

Учасники судового процесу, згідно з приписами ст. 1114 ГПК України, були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційних скарг, однак відповідач та третя особа-1 не скористалися передбаченим законом правом на участь у розгляді скарг касаційною інстанцією.

Заслухавши представників позивача та третьої особи-2, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

27.03.2015, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції, ТОВ "Грін Груп" було заявлено клопотання про припинення провадження у справі № 5017/794/2012.

Вказане клопотання мотивоване тим, що після набрання чинності рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2013 у даній справі, нерухоме майно, яке було предметом спору, законним способом, на виконання зазначеного рішення, було відчужене позивачем на користь ТОВ "Ліверман-Україна" шляхом укладання, нотаріального посвідчення та реєстрації договорів купівлі-продажу №№ 659, 660 та 661, і ТОВ "Ліверман-Україна" в порядку ст. 388 Цивільного кодексу України та ст. 50 Закону України "Про іпотеку" набуло право власності на зазначене майно. Таким чином, на думку позивача, мета, з якою у 2012 році ТОВ "Грін Груп" був поданий позов у справі № 5017/794/2012, а також позовні вимоги за цим позовом повністю досягнуті та задоволені через звернення стягнення на зазначене майно в порядку, встановленому рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2013 у даній справі.

Припиняючи провадження у справі № 5017/794/2012 на підставі п. 11 ст. 80 ГПК України, місцевий господарський суд виходив з того, що викладена у позовній заяві вимога була реалізована позивачем після набрання чинності рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2013 та постанови Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2013 у даній справі шляхом продажу майна на користь ТОВ "Ліверман-Україна" 23.08.2013, що встановлено рішенням господарського суду Одеської області від 01.08.2014 у справі № 916/2128/14. За вказаним рішенням визнано припиненим договір іпотеки від 10.11.2006 реєстр. № 5200, укладений між ТОВ "Істок" і АБ "Експрес-Банк", та договір № 1 від 01.12.2009 про внесення змін до вказаного договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу Одеської області Тітовою Т.С. 10.11.2006 по реєстру № 5200, що зареєстровано в реєстрі за № 2659 та на підставі якого ґрунтуються вимоги позивача. З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмета спору.

Господарський суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу про припинення провадження у справі, погодився з висновками місцевого господарського суду. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідно до договорів купівлі-продажу предмета іпотеки від 23.08.2013, укладених між ТОВ "Грін Груп" та ТОВ "Ліверман-Україна", які нотаріально посвідчені та зареєстровані у реєстрі за №№ 659, 660, 661, були внесені записи до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №№ 2238546, 2238295, 2238442 про право власності, згідно з яким єдиним власником цілісних майнових комплексів, які є предметом даного спору, є ТОВ "Ліверман-Україна". Право власності на спірне майно набуте в результаті звернення стягнення на майно ТОВ "Істок" за рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2013, яке було таким, що набрало законної сили. Таким чином, як вказав суд апеляційної інстанції, з 23.08.2013 з моменту укладання та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу предмета іпотеки та внесення записів до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, законним власником майна є ТОВ "Ліверман-Україна".

Проте, такі висновки судів попередніх інстанцій є передчасними, з огляду на таке.

Скасовуючи рішення господарського суду Одеської області від 27.03.2013 та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2013 у справі № 5017/794/2012 та передаючи справу на новий розгляд до господарського суду Одеської області, Вищий господарський суд України у постанові від 23.12.2014 вказав, що судами попередніх інстанцій не досліджено належним чином питання щодо наявності на момент прийняття оскаржуваного рішення у даній справі у Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстрованих прав та вимог на спірне нерухоме майно за ТОВ "Грін Груп", а також щодо наявності чи відсутності на час прийняття судового рішення інших іпотекодержателів, права яких зареєстровані відповідно до закону; крім того, суди не з'ясували належним чином питання щодо особи власника спірних об'єктів нерухомості на момент прийняття рішення у даній справі. Суд касаційної інстанції вказав про необхідність під час нового розгляду врахувати викладене, встановити правовий статус спірного майна, з'ясувати суб'єктний склад учасників судового процесу, встановити коло осіб, на права, охоронювані законом інтереси та обов'язки яких може вплинути рішення у даній справі та вирішити питання щодо залучення до участі у справі у певному процесуальному статусі; з метою забезпечення можливості реалізації процесуальних прав усіх учасників процесу, всебічно і повно з'ясувати і перевірити всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінити докази, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, і в залежності від встановленого, правильно визначити норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, та прийняти обґрунтоване і законне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Проте судами попередніх інстанцій не було виконано жодної вказівки касаційної інстанції. Так, суди не з'ясували належним чином питання щодо наявності чи відсутності на час прийняття судового рішення інших іпотекодержателів, права яких зареєстровані відповідно до закону. Суди не дотримались вказівок Вищого господарського суду України щодо всебічного і повного з'ясування і перевірки всіх фактичних обставин справи та об'єктивної оцінки доказів, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з пп. 4.4 п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Разом з тим, припиняючи провадження у справі, місцевий господарський суд не з'ясував питання щодо наявності предмета спору (об'єктів нерухомості) до порушення провадження у справі. Апеляційним господарським судом вказане питання також залишилось не з'ясованим. Суди попередніх інстанцій не дослідили питання щодо наявності у позивача на момент звернення з позовом у даній справі права на судовий захист в обраний позивачем спосіб.

Посилаючись на те, що викладена у позовній заяві вимога була реалізована позивачем шляхом продажу майна за рішенням господарського суду Одеської області від 27.03.2013 у даній справі, суди не врахували, що вказане рішення було скасовано постановою Вищого господарського суду України від 23.12.2014 як незаконне.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Дійшовши висновку про наявність підстав для припинення провадження у справі, оскільки законним власником спірного майна є ТОВ "Ліверман-Україна", господарські суди попередніх інстанцій не дослідили при цьому питання щодо наявності у ТОВ "Ліверман-Україна" зареєстрованого, відповідно до вимог ст. 182 Цивільного кодексу України, у встановленому порядку права власності на спірне нерухоме майно на момент винесення ухвали про припинення провадження у даній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 105 ГПК України у постанові апеляційної інстанції мають бути зазначені, зокрема, доводи, за якими апеляційна інстанція відхиляє ті чи інші докази.

Таким чином, відхиляючи будь-які доводи чи спростовуючи подані докази, суд апеляційної інстанції повинен у мотивувальній частині постанови навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Проте, апеляційним господарським судом не було надано правової оцінки доводам ТОВ "Інтерфлот-продукт", викладеним в апеляційній скарзі, про те, що з 25.02.2015 ТОВ "Ліверман-Україна" не є власником спірного нерухомого майна, оскільки постановою Одеського окружного адміністративного суду від 13.08.2014 у справі № 815/5939/13-а, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.02.2015, було скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №№ 5284422, 5284101, 5284627, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гончаровою С.Ю. від 23.08.2013, щодо реєстрації права власності на вказане майно. В оскаржуваній постанові апеляційного господарського суду не зазначено доводів, за якими суд апеляційної інстанції відхилив зазначені доводи. Правова оцінка наявним у матеріалах справи № 5017/794/2012 копіям вказаних судових актів у справі № 815/5939/13-а судами не надана.

Також, залишились поза увагою судів попередніх інстанцій доводи ТОВ "Інтерфлот-продукт", викладені, зокрема, у письмових поясненнях, поданих до суду 12.02.2015 та 16.04.2015, щодо наявності справи № 2-32/78-10-2331 про банкрутство ТОВ "Істок", саме у межах якої повинно здійснюватись задоволення вимог кредиторів ТОВ "Істок", забезпечених заставою (іпотекою), за правилами, встановленими Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який має пріоритет перед іншими законодавчими актами у регулюванні відносин, пов'язаних з банкрутством суб'єктів господарювання. Судами не з'ясовано, чи було у справі про банкрутство ТОВ "Істок" визнано кредитором Банк - ПАТ "АБ "Експрес-Банк" з вимогами за кредитним договором № 1220/06 від 10.11.2006, який (Банк) за договорами про відступлення права вимоги № 1 від 20.07.2011 та № 2 від 20.12.2011 передав ТОВ "Грін Груп" відповідне право вимоги, не досліджено питання щодо існування відповідної ухвали суду.

Обґрунтовуючи свою правову позицію, ТОВ "Інтерфлот-продукт", серед іншого, посилалося на п. 8.5 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 № 04-5/1193, а також на постанову Вищого господарського суду України від 18.06.2014 у справі № 916/2183/13, у якій ТОВ "Грін Груп" брало участь, де зазначено, що з моменту порушення справи про банкрутство та введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, стосовно реалізації майна ТОВ "Істок", у тому числі того, що передано у заставу, з метою задоволення вимог кредиторів, встановлений спеціальний порядок, передбачений саме Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Однак, юридична оцінка вказаним доводам та наявним у матеріалах справи процесуальним документам у справі № 2-32/78-10/2331 про банкрутство ТОВ "Істок" з урахуванням п. 8.5 Рекомендацій президії Вищого господарського суду України від 04.06.2004 № 04-5/1193 (відповідно до якого задоволення вимог кредиторів, забезпечених заставою (іпотекою), має здійснюватись за правилами, встановленими Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом") судами не надана.

Крім того, в оскаржуваній ухвалі від 27.03.2015 у даній справі місцевий господарський суд зазначив, що у судовому засіданні було заявлене усне клопотання про зупинення провадження у справі, яке судом було відхилено.

Проте, всупереч вимогам ст. 86 ГПК України вказана ухвала не містить мотивів відхилення такого клопотання. Апеляційний господарський суд, у свою чергу, не звернув уваги на таке порушення норм процесуального права.

Таким чином, суди попередніх інстанцій припустились порушення приписів ч. 1 ст. 43 ГПК України щодо всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, що відповідно до ч. 1 ст. 11110 ГПК України є підставою для скасування судових рішень у справі.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 11113 ГПК України у випадку скасування касаційною інстанцією ухвали про припинення провадження у справі справа передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119-11111, 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Істок" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерфлот-продукт" задовольнити.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 та ухвалу господарського суду Одеської області від 27.03.2015 у справі № 5017/794/2012 скасувати.

Справу № 5017/794/2012 передати на розгляд до господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді Н.В. Акулова

С.Р. Шевчук