РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/8558/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА»
про стягнення 14396,97 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Мирончук Ю.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» про стягнення 14396,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем, як страховиком, виплачено страхове відшкодування, внаслідок чого до позивача, в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 14396,97 грн., як до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2015 порушено провадження у справі № 910/8558/15-г, розгляд справи призначено на 18.05.2015.

15.04.2015 позивач через відділ діловодства суду подав підтвердження про відсутність аналогічного спору в провадженні Господарського суду міста Києва та інших органів, які в межах своєї компетенції вирішують господарський спір.

16.04.2015 позивач через відділ діловодства суду подав довідку про залишкову суму боргу відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015, в зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, розгляд справи відкладено на 08.06.2015.

Представник позивача в судове засідання 08.06.2015 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в засідання суду не з'явився, втім 08.06.2015 через відділ діловодства суду подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позивачем всупереч вимог законодавства не проведено автотоварознавче дослідження щодо визначення розміру витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, а надано лише рахунок СТО, що не дає можливості визначити розмір відшкодування. Крім того, відповідач не зобов'язаний відшкодовувати вартість мийки та прибирання, що відповідно до рахунку становить 105,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.06.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.10.2013 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - позивач) та Блажевичем Олексієм Сергійовичем (далі - страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ077536 (далі - договір), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ, 2008 року випуску.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, а вигодонабувачем є страхувальник.

10.07.2014 о 07 год. 10 хв. в м. Києві на Столичному шосе, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ та автомобіля «Skoda» реєстраційний номер АА5680ВТ, а саме: Ігнатенко С.В., керуючи автомобілем «Skoda» реєстраційний номер АА5680ВТ, не впевнився в безпеці, не витримав безпечну дистанцію, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів.

Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.08.2014 у справі №752/11259/14-п встановлено порушення Ігнатенком Сергієм Володимировичем вимог п. 13.1 Правил дорожнього руху України, Ігнатенка С.В. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

10.07.2014 власник застрахованого автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ077536 від 18.10.2013, в якій просив виплатити відшкодування згідно умов страхування на СТО - ТОВ "АВТОГРАД" для здійснення ремонту.

Згідно рахунку № М_СчТ01754 від 11.07.2014, складеного СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОГРАД", вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ, в результаті його пошкодження при ДТП, складає 15678,97 грн. з ПДВ.

У відповідності до норм чинного законодавства, з урахуванням умов договору, позивач склав страховий акт №UA001/L01/01 від 01.08.2014, згідно з яким пошкодження транспортного засобу автомобіля «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ, внаслідок ДТП визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування в розмірі 14396,97 грн.

На підставі складеного страхового акту №UA001/L01/01 від 01.08.2014 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», виконуючи свої зобов'язання за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ077536 від 18.10.2013, сплатило суму страхового відшкодування в розмірі 14396,97 грн. на рахунок СТО - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОГРАД", що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №3751 від 04.08.2014.

Позивач звернувся до відповідача із регресної вимогою №071-10/14 від 15.10.2014, в якій просив переказати суму компенсації витрат.

У відповідь Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «НОВА» листом №1417/0/17-14 від 17.11.2014 просило надати копію експертного звіту по визначенню матеріального збитку та фотографії пошкодженого автомобіля марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ, для розгляду питання щодо страхового відшкодування в порядку регресу.

В зв'язку з цим позивач направив на адресу відповідача лист, в якому повідомив, що Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» сплатило страхове відшкодування на підставі рахунку №М_СчТ01754 від 11.07.2014, а також повторно просив сплатити страхове відшкодування.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал Страхування" перейшло в межах виплаченої суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль «Skoda» реєстраційний номер АА5680ВТ, яким спричинено ДТП, належить Ігнатенку Сергію Володимировичу та знаходився під його керуванням.

Згідно із ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина Ігнатенка С.В. встановлена у судовому порядку, а тому шкода, заподіяна внаслідок експлуатації автомобіля «Skoda» реєстраційний номер АА5680ВТ відшкодовується Ігнатенком С.В. як власником цього транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність Ігнатенка С.В., як власника автомобіля «Skoda» реєстраційний номер АА5680ВТ, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «НОВА» (далі - відповідач) на підставі договору (полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/6752150, завірена копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

З наявного в матеріалах справи договору (полісу №АС/6752150) вбачається, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 1000,00 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

При цьому, страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (п.36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів").

Зі змісту вказаних приписів вбачається, що обов'язок з визначення причин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, завданих майну потерпілої особи, покладається на страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу, тобто на відповідача.

Втім, відповідач не скористався своїм правом проведення оцінки з визначення розміру матеріального збитку, завданого ДТП, яка відбулася 10.07.2014, після отримання від позивача вимоги про здійснення відповідної виплати.

У свою чергу, відсутність вказаних дій з боку відповідача не позбавляє позивача права на отримання відшкодування в межах понесених ним витрат у вигляді виплати страхового відшкодування.

Як зазначалося вище, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до страховика, який здійснив обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, у розмірі виплаченого страхового відшкодування. Отже, визначальним моментом для звернення з такою вимогою є сам факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Здійснення позивачем виплати страхового відшкодування в сумі 14396,97 грн. (на підставі рахунку-фактури особи, яка здійснювала ремонт) на користь страхувальника не суперечить вимогам ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки, вказаний закон не поширюється на правовідносини, що виникли за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ077536 від 18.10.2013, а Закон України "Про страхування" відповідних застережень не містить.

Відтак, оскільки з приписів вищевказаних норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що обов'язки, пов'язані з оцінкою шкоди, не стосуються позивача (страховика за договором добровільного страхування наземного транспорту), дії якого не регулюються цим Законом, у суду відсутні підстави перекладати на позивача обов'язки відповідача, який є страховиком за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

До того ж, вказаним Законом не передбачено обов'язкового проведення суб'єктами оціночної діяльності незалежної професійної оцінки шкоди, завданої транспортному засобу внаслідок ДТП, тобто необхідність відшкодування шкоди не ставиться у залежність від проведення такої оцінки, а під оціненою шкодою в ньому розуміється передусім шкода, оцінена страховою компанією.

При цьому, доказом фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які (витрати) виникли внаслідок ДТП є платіжне доручення №3751 від 04.08.2014, а звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу.

Аналогічну правову позицію у подібних правовідносинах викладено в постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 року у справі № 910/7163/14.

Таким чином, в силу наведених положень законодавства, відповідачем повинна бути відшкодована майнова шкода, заподіяна транспортному засобу «Mitsubishi», реєстраційний номер АА7527КТ, внаслідок його пошкодження при ДТП.

Разом з цим, згідно з ч. 17 ст. 9 та ст. 27 Закону України "Про страхування" страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник, а до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України).

Відповідно до п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин.

В той же час, як вбачається з рахунку № М_СчТ01754 від 11.07.2014, складеного СТО - Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТОГРАД", до переліку ремонтних робіт включено, зокрема, мийка і прибирання (SUV клас (джип)) в сумі 175,00 грн. з ПДВ, яка на думку суду не повинна відшкодовуватись відповідачем, оскільки проведення робіт, що не впливають на поновлення справності та роботоздатності автомобіля, зокрема таких, як мийка, не є реальними збитками, пов'язаними зі спірною ДТП.

Отже, розрахунок витрат, які пов'язані з відновлювальним ремонтом, та які повинні бути відшкодовані відповідачем, за визначенням суду становить 13221,97 грн. (14396,97 грн. (сума страхового відшкодування) - 175,00 грн. (вартість мийки) - 1000,00 грн. (франшиза) = 13221,97 грн.), у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

В силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, а його доводи викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищенаведеним.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору в цій частині на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «НОВА» (02660, м. Київ, вул. М.Раскової, 11; ідентифікаційний код 31241449) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (04053, м. Київ, вул. Артема, 40; ідентифікаційний код 20782312) страхове відшкодування в сумі 13221 (тринадцять тисяч двісті двадцять одна) грн. 97 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1677 (одна тисяча шістсот сімдесят сім) грн. 89 коп.

3. В решті позову відмовити.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.06.2015

Суддя Грєхова О.А.