УХВАЛА

17.06.2015Справа № 910/15233/15

За заявою Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" про вжиття запобіжних заходів до подання позовної заяви з вимогами до Товариство з обмеженою відповідальністю "-Еліт Буд-" про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного та посвідченого 26.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрованого у реєстрі за № 1583

Суддя Полякова К.В.

Представники сторін:

Від заявника: Щока Ю.Ю. (дов. №91 від 16.06.2015),

від особи, щодо якої

вживаються

запобіжні заходи: Слуцька Н.С. (дов. №б/н від 17.06.2015),

СУТЬ СПОРУ:

У червні 2015 року через канцелярію Господарського суду міста Києва надійшла заява Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" про вжиття запобіжних заходів до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на автомобіль, відчужений на підставі договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного та посвідченого 26.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрованого у реєстрі за № 1583.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.06.2015 прийнято заяву та призначено її розгляд на 17.06.2015 року.

17.06.2015 ТОВ "-Еліт Буд-" через відділ діловодства та документообігу Господарського суду міста Києва надав заперечення на заяву про вжиття запобіжних заходів, в якій зазначає, що договір купівлі-продажу автомобіля між ПАТ "УПБ" та ТОВ "-Еліт Буд-" вчинено з дотриманням вимог законодавства, в т.ч. ст. 203 ЦК України, при нотаріальному посвідченні договору приватним нотаріусом перевірено дієздатність, а також правоздатність сторін та їх представників. Заява банку про те, що даний правочин вчинено на користь пов'язаної особи банку - Юркевич А.І. не відповідає дійсності, оскільки правочин вчинено не з пов'язаною особою банку, а з окремим суб'єктом господарювання. Останнім бенефіціарним власником ТОВ "-Еліт Буд-" є Носовський Є.Т., про що зазначено в Єдиному державному реєстрі. Крім того, зобов'язання ТОВ "Край-1" перед ТОВ "-Еліт Буд-" є господарськими відносинами, які не стосуються та не зачіпають інтересів заявника. Відповідно до ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" нікчемними є правочини вчинені органами управління та керівниками банку після призначення уповноваженої особи Фонду. Договір купівлі-продажу автомобіля укладено 26.05.2015, а відповідно до рішення ФГВФО № 107 від 28.05.2015 Паніну Л.О. призначено уповноваженою особою, що приступила до виконання своїх обов'язків в ПАТ "УПБ" лише з 29.05.2015 року. Також, ТОВ "-Еліт Буд-" зазначає, що договір купівлі-продажу автомобіля відповідає вимогам законодавства та на сьогоднішній день не оспорений банком, не визнаний судом недійсним (нікчемним). Враховуючи викладене, ТОВ "-Еліт Буд-" просить у задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів відмовити.

У судове засідання 17.06.2015 з'явились представники сторін, представник заявника надав пояснення щодо заяви про вжиття запобіжних заходів підтримав, представник ТОВ "-Еліт Буд-" проти заяви заперечував з підстав, викладених у письмових запереченнях на заяву.

Розглянувши подану Публічним акціонерним товариством "Український професійний банк" заяву про вжиття запобіжних заходів, суд дійшов висновку, що вказана заява задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи подану заяву ПАТ "УПБ" зазначає, що 11.06.2015 Договір купівлі-продажу автомобіля, укладений 26.05.2015 між заявником та ТОВ "-Еліт Буд-", посвідчений 26.05.2015 приватним нотаріусом КМНО Бойко Л.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 1583, визнаний нікчемним на підставі положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно протоколу № 1 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) на предмет нікчемності від 11.06.2015, затвердженого 11.06.2015 Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "УПБ", оскільки договір укладений за декілька днів до введення тимчасової адміністрації в установі банку.

Крім того, заявник зазначає, що є всі підстави вважати, що фактично спірний договір укладався на користь пов'язаної з банком особи, що безпосередньо здійснювала оплату по договору за покупця - ТОВ "Край-1" та кінцевого бенефіціара власника (контролера) ТОВ "Край-1", зокрема, Юркевича Анатолія Івановича, який одночасно є контролером (особою, що має вирішальний вплив) ПАТ "УПБ". Заявник стверджує, що у зв'язку з неможливістю переказати кошти за межі банку чи зняти їх готівкою, за допомогою пов'язаних з ним юридичних та фізичних осіб Юркевич А.І. здійснював виведення коштів з банку в натуральній формі - майном, що належало на праві власності заявнику, в результаті чого практично всі активи були виведені з банку.

Заявник зазначає, що у разі визнання за рішенням уповноваженої особи Фонду будь-якого правочину нікчемним, інша сторона договору зобов'язана повернути банку все отримане від нього майно за таким правочином.

На день звернення із даною заявою банк вказує, що спірний автомобіль не перебуває у володінні чи користуванні банку, його місцезнаходження банку також невідоме.

Враховуючи викладене, ПАТ "УПБ" звернулось до суду із заявою про вжиття запобіжних заходів шляхом накладення арешту на майно ПАТ "УПБ", а саме: транспортний засіб марки Renault Logan, випуску 2011 року, шасі (кузов, рама) Х7LLSRB2HBH399743, тип ТЗ - легковий седан-В, білого кольору, об'єм двигуна 1390 см.куб, з метою унеможливити подальше відчуження цього майна.

Відповідно до ст. 43-1 ГПК України особа, яка має підстави побоюватись, що подача потрібних для неї доказів стане згодом неможливою або утрудненою, а також підстави вважати, що її права порушені або існує реальна загроза їх порушення, має право звернутися до господарського суду з заявою про вжиття запобіжних заходів до подання позову.

Із змісту зазначеної норми вбачається, що із заявою про вжиття запобіжних заходів має право звернутись особа, яка має підстави вважати, що існує реальна загроза порушення її прав. Запобіжні заходи за своєю природою є заходами, спрямованими на збереження відповідних доказів та на запобігання правопорушенню з метою як найшвидшого реагування на протиправні дії.

Статтею 43-2 ГПК України визначено вичерпний перелік видів запобіжних заходів, які може застосувати суд. Зокрема до видів запобіжних заходів віднесено накладення арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб.

Під суттю запобіжного заходу слід розуміти конкретизацію дії, яка має бути спрямована на реалізацію запобіжного заходу. Якщо в заяві йдеться про накладання арешту на майно, що належить особі, щодо якої вжито запобіжні заходи, і знаходиться в неї або в інших осіб, необхідно вказати, яке майно необхідно піддати арешту, кому воно належить, у кого воно знаходиться і на яких правових підставах.

Таким чином, запобіжні заходи забезпечують вимогу, яка ще не оформлена у вигляді позову, та надають додаткову гарантію збереження доказів чи запобігання порушення права.

Вирішуючи питання про необхідність вжиття запобіжних заходів, господарський суд повинен встановити підстави вжиття запобіжних заходів, а саме: обставини, які викликають у заявника побоювання, що подача потрібних для нього доказів стане згодом неможливою чи утрудненою; обставини, які підтверджують порушення прав заявника, або його уявлення про загрозу порушення цих прав та реальність такої загрози. При цьому заінтересована особа повинна довести необхідність терміновості вжиття запобіжних заходів, тобто необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову.

Заявник має подати докази, достатні для впевненості в тому, що його право порушується або невідворотно буде порушено.

Вказуючи на обставини, якими обґрунтовується необхідність вжиття запобіжних заходів, заявник повинен зазначити підстави вжиття запобіжних заходів, тобто обставини, які підтверджують порушення прав заявника або його уявлення про загрозу порушення цих прав і реальність такої загрози.

Як передбачено ч. 3 ст. 43-3 Господарського процесуального кодексу України після подання заявником позовної заяви запобіжні заходи діють як заходи забезпечення позову, тобто застосовуються як гарантія реального виконання рішення суду та задоволення законних вимог позивача.

Отже, при вжитті запобіжних заходів суд повинен з'ясувати наявність зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Крім того, у вирішенні питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; забезпечення збалансованості інтересів заявника і особи, щодо якої просять вчинити запобіжні заходи; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і можливим предметом позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб (п. 15 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 12 від 17.10.2012 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності").

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі - Закон) правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав:

1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог;

2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим;

3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору;

4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна;

5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність";

6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку;

8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

З огляду на вищевказані норми чинного законодавства, суд відзначає про недоведеність заявником того, що банком здійснено відчуження майна за ціною нижчою від звичайних та що таке відчуження майна вчинено із наданням переваги окремим кредиторам.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 4. ст. 38 Закону Уповноважена особа Фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів. Про необхідність направлення повідомлення ТОВ "-Еліт Буд-" про нікчемність правочинів з вимогою про повернення автомобілів у власність ПАТ "УПБ" також зазначено в п.3 протоколу № 1 засідання комісії з перевірки договорів (інших правочинів) від 11.06.2015 року. Суд відзначає, що заявником не надано до суду доказів направлення такого повідомлення ТОВ "-Еліт Буд-".

З огляду на позицію Вищого господарського суду України, викладену в п. 9 Інформаційного листа "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" № 01-8/251 від 20.04.2007, вирішуючи питання про вжиття запобіжних заходів господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх застосування з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника; наявності зв'язку між конкретним видом запобіжних заходів і предметом відповідної позовної вимоги, яку заявник повинен подати у строк, встановлений частиною третьою статті 43-3 ГПК України; імовірності настання обставин, зазначених у статті 43-1 ГПК України; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Розглянувши документи, надані в обґрунтування заяви, суд дійшов висновку про не виконання заявником вимог ст.ст. 4-3, 33, 34 ГПК України щодо доведення обов'язкових умов для вжиття запобіжних заходів.

Суд звертає увагу ПАТ "УПБ", що заявник повинен обґрунтувати підстави для вжиття запобіжних заходів поданням відповідних доказів з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 Господарського процесуального кодексу України.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття запобіжних заходів може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких запобіжних заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття запобіжних заходів (необхідність вирішення цього питання до пред'явлення позову) не може бути підставою для винесення ухвали про накладення запобіжних заходів.

Отже, підстави викладені заявником в заяві про вжиття запобіжних заходів не є підставами в розумінні ст. 43-1 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не доводять наявність фактичних обставин, які б обґрунтовували необхідність вжиття запобіжних заходів.

Відповідно до частини 6 статті 43-4 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності підстав, встановлених статтею 43-1 цього Кодексу, а також невиконання вимог, передбачених частиною третьою цієї статті, господарський суд виносить ухвалу про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів.

З огляду на все викладене вище у сукупності, суд встановив, що заявником не надано доказів порушення його прав чи існування загрози їх порушення, а також не підтверджено належними та допустимими доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування запобіжного заходу у вигляді арешту транспортного засобу марки Renault Logan, випуску 2011 року, шасі (кузов, рама) Х7LLSRB2HBH399743, тип ТЗ - легковий седан-В, білого кольору, об'єм двигуна 1390 см.куб, а заява є такою, що задоволенню не підлягає.

Згідно п. 13 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.04.2007 № 01-8/251 "Про деякі питання практики вжиття запобіжних заходів" у разі винесення ухвали про відмову в задоволенні заяви про вжиття запобіжних заходів (частина 6 статті 43-4 ГПК) зазначена заява не повертається судом заявникові, оскільки законом таке повернення не передбачене.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст 33, 34, 43-1-43-4, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" про вжиття запобіжних заходів до подання позовної заяви з вимогами до Товариство з обмеженою відповідальністю "-Еліт Буд-" про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного та посвідченого 26.05.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л.Л. та зареєстрованого у реєстрі за № 1583 - відмовити.

Ухвалу направити заявнику та особам, щодо яких заявник просить вжити запобіжні заходи.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя К.В. Полякова