Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "09" червня 2015 р. Справа № 906/684/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Гуменюк І.П. - довіреність № НЮ-21 від 02.01.2015;

від відповідача: Малий М.С. - довіреність від 02.04.2015,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (м.Львів) в особі Відокремленого підрозділу "Рівненська дирекція залізничних перевезень" (м.Рівне)

до Державного підприємства "Городницьке лісове господарство" (смт. Городниця, Новоград-Волинський район, Житомирська область)

про стягнення 36335,00 грн.

В судовому засіданні 26.05.2015, згідно ст.77 ГПК України, оголошувалась перерва до 10:30 год. 09.06.2015.

Позивачем пред'явлено позов про стягнення на його користь з відповідача 36335,00грн. штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

26.05.2015 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача щодо позову не заперечив, просив суд зменшити суму штрафних санкцій. Подав клопотання, яке було задоволено судом, про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 41-44).

Після оголошеної в судовому засіданні перерви, 05.06.2015 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи документів.

Представник відповідача пояснив, що невірне зазначення маси вантажу дійсно мало місце, однак не з вини відповідача, а тому, що станція Новоград-Волинський не має технічної можливості здійснювати зважування 4-осьової платформи для лісоматеріалів. Повідомив, що на час розгляду справи позивачем зафіксовано новий факт невідповідності маси вантажу з цих же причин. Подав клопотання, яке було задоволено судом, про долучення до матеріалів справи документів (а.с. 53-60).

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані до справи документи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вказує позивач та вбачається з матеріалів справи, згідно залізничної накладної №490763 від 14.02.2015 зі станції Новоград-Волинський Південно-Західної залізниці Державним підприємством "Городницьке лісове господарство" на адресу "С.Ц. Гольиндустри Швайгофер с.р.о." було відправлено вагон №91505859, станція призначення - Дорнешти, Румунія. Вантаж: колоди із сосни, маса нетто 54900 кг., тара 32400 кг, вантажопідйомність вагону - 55000 кг (а.с. 11-12).

16.02.2015 на станції Здолбунів Львівської залізниці, на підставі показників тензометричної ваги та акту загальної форми №170 від 16.02.2015, даний вагон був відчеплений для комісійного зважування на статичній вазі (а.с. 15)

У відповідності до п. 1.1 Інструкції про взаємодію посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України (далі - Інструкція), затвердженої наказом Державної митної служби Міністерства транспорту та зв'язку від 18.09.2008 року №1019/1143 цю Інструкцію розроблено з метою узгодження дій посадових осіб митних органів, що здійснюють митні процедури з товарами (вантажами), переміщуваними залізничними вантажними поїздами, і працівників залізниць України, визначення їх прав, функціональних обов'язків і відповідальності.

Положеннями пункту 2.16 Інструкції визначено, що працівники залізниць не мають права видавати товари (вантажі), що перебувають під митним контролем, виконувати з ними будь-які операції (навантаження, вивантаження, перевантаження, усунення пошкоджень упаковки, розпакування, упакування, перепакування або зміну ідентифікаційних знаків чи маркування, нанесених на упаковку) без дозволу митниці.

Відповідно до п. 4.4. Інструкції, якщо на шляху прямування вагонів з товарами (вантажами), які перебувають під митним контролем, з'ясовується в результаті перевірки, регламентованої частиною третьою параграфа 2 статті 12 УМВС, невідповідність фактичної ваги товару (вантажу) вазі, зазначеній у перевізних документах, начальник цієї станції письмово повідомляє найближчу митницю (або митний пост), у зоні діяльності якої розташована станція, про виявлену невідповідність і про потребу виконання відповідних дій, а такі вагони підлягають відчепленню.

Позивач вказує, що з дозволу митного посту "Рівне-центральний" Рівненської митниці Державної фіскальної служби України вантаж було вивантажено з вагону з метою перевірки його маси, що підтверджується листом (а.с. 16).

Результати комісійного зважування було зафіксовано у комерційному акті серії Б №017713/16 від 20.02.2015, де зазначено, що працівниками станції Здолбунів Львівської залізниці проведено комісійне зважування маси вантажу на 150т. залізничних вагах, клеймо 2014. У вагоні №91505859 було виявлено: маса нетто 68200 кг, тара 32400 кг, маса брутто 100600 кг, що більше проти документа на 13300 кг. та більше вантажопідйомності на 13200 кг. Згідно показників ваги зазначений вагон був навантажений понад норму, що в свою чергу загрожувало безпеці руху відповідно до Правил технічної експлуатації вагонів розділ 15 п. 15.27, вагон було затримано на станції Здолбунів.

Згідно § 4 статті 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) у випадку перевантаження вагону понад його вантажопідйомність, надлишок маси вантажу, виявлений по дорозі відправлення, вивантажується і надається в розпорядження відправнику.

21.02.2015, на підставі листа вантажовідправника, вантаж було перевантажено у вагон №67351379 з вантажопідйомністю 69000 кг і відправлено на станцію призначення згідно накладної (досильної; а.с. 13-14).

Згідно ст. ст. 12, 15 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, позивачем нараховано штраф у розмірі 36335,00грн. у п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу.

18.03.2015 позивачем на адресу відповідача направлено претензію з вимогою сплатити штраф (а.с. 21).

Відповідач позов за підставами пред'явлення та предметом не оспорив, доказів сплати штрафу не надав, просить зменшити розмір штрафу.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, враховуючи наступне.

Згідно ч.1 ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст.920 ЦК України, у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Зважаючи на те, що предметом спору у даній справі є стягнення штрафу за невірне зазначення у перевізних документах маси вантажу, слід зазначити, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Так, у §1 статті 7 УМВС зазначено, що одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції відправлення правильно заповнену та підписану накладну.

За положеннями ст. 6 Статуту залізниць України, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил оформлення перевізних документів (затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 р. №644) і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, вантажовідправником заповнюються, зокрема, графа комплекту перевізних документів "Маса вантажу в кг, визначена відправником".

За п.2.3 Правил оформлення перевізних документів, правильність внесених в накладну відомостей своїм підписом засвідчує представник відправника.

Статтею 37 Статуту залізниць передбачено, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць визначено, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць, обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається, зокрема, для засвідчення невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Суд вважає, що позивач, в порядку ст. 34 ГПК України, факт невідповідності маси вантажу підтвердив належними доказами, а саме комерційним актом серії Б №017712 від 10.02.15 (а.с. 17-18), складеним відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України і Правил складання актів (затверджених наказом Мінтрансу України 28.05.2002 №334, зареєстрованих у Мін'юсті України 08.07.2002 за №567/6855).

У відповідності до п.3 ч.1 §З статті 12 УМВС, штраф стягується при неправильному, неповному та неточному зазначенні в накладній відомостей і заяв в результаті чого: при завантаженні вантажу відправником було допущено перевантаження вагону поза його максимальну вантажопідйомність (§ 6 статті 9 УМВС).

Згідно ч.2 §З статті 12 УМВС вказано, що штраф по пункту 3 даного параграфу стягується у відповідності зі статтею 15 в п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу на залізній дорозі, на якій був виявлений цей надлишок.

Положеннями § 6 статті 15 УМВС передбачено, що перевізні платежі і штрафи стягуються залізними дорогами в валюті країни, де проводиться сплата.

Відповідно до ст. 546 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) забезпечується належне виконання зобов'язань.

Так, з наданих до справи документів вбачається та не заперечувалося відповідачем, що останній неправильно визначив та зазначив у накладних масу вантажу, чим порушив вимоги ст. 12 УМВС, що є підставою для притягнення його до відповідальності та покладення на нього обов'язку сплатити штраф.

Водночас, розглядаючи клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій (а.с. 42-43), господарський суд враховує наступне.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач не заперечує факт виявленого порушення. Однак просить взяти до уваги, що вагон №91505859, вантажопідйомністю 55 тонн, який було завантажено та відправлено зі станції Новоград-Волинський, являється 4 осьовою платформою для лісоматеріалів. Фактично на станції Новоград-Волинський не має можливості провести зважування вагону вантажопідйомністю 55т та довжиною бази вагону 17750,00мм. Наведене підтверджується поданими відповідачем документами (а.с. 58-60).

Відповідно до п.3 ст.83 ГПК України, господарський суд, приймаючи рішення, має право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

За приписами ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п. 6.4. Роз'яснення президії Вищого господарського суду України №04-5/601 від 29.05.2002 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вказано, що пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Виходячи з цього, суди мають право при прийнятті рішення про стягнення штрафу зменшувати його розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи. Підстави та розмір зменшення стягуваного штрафу повинні бути мотивовані та обґрунтовані в рішенні суду.

Відповідно п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

При вирішенні питання щодо зменшення штрафу судом враховується, що невірне зазначення маси вантажу спричинено з незалежних від відповідача об'єктивних причин та без будь-якого умислу з боку останнього. Вказане підтверджується листом станції Новоград-Волинський-І (а.с. 59), згідно якого проводити зважування на 150-ти тонних вагах 4-х вісні платформи неможливо із-за технічних характеристик (довжина платформи більша ніж платформа вагів). Наведені обставини унеможливили визначення та зазначення в перевізних документах точної маси вантажу.

До того ж, як вбачається з наявного в матеріалах справи акту загальної форми №73 від 21.02.2015, позивачем нараховано до сплати відповідачу всі витрати по факту виявленого порушення (користування, маневрова робота при затримці та закінченні затримки і зважуванні, телеграми, зважування, зберігання, робота МЧ) всього на загальну сум у 11725,75грн. При цьому акт містить вказівку добрати тариф за надлишок вантажу по досилці №35757426 (а.с. 50).

Тобто, фактично понесені позивачем затрати підлягають окремому відшкодуванню відповідачем у встановленому порядку. Доказів щодо спричинення невірним зазначенням вантажу інших збитків позивачу, матеріали справи не містять. За вказаного, суд також дійшов висновку, що розмір нарахованих штрафних санкцій є неспіврозмірним з обсягом понесених позивачем збитків, тому зменшує розмір штрафу з 36335,00грн. до 20000,00грн.

З огляду на викладене, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20000,00грн. штрафу.

При цьому суд враховує п.9.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 "Про судове рішення", згідно якого у резолютивній частині рішення господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 ст.83 ГПК України, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині.

Пунктом 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013, №7 визначено, що у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32-34, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Зменшити розмір штрафу до 20000,00грн.

3. Стягнути з Державного підприємства "Городницьке лісове господарство" (11714, Житомирська обл., Новоград-Волинський р-н, смт. Городниця, вул. 13-річчя Жовтня, буд. 5, ід. код 13552379)

на користь Державного територіально-галузевого об'єднання "Львівська залізниця" (79007, м.Львів, вул. Гоголя, буд. 1, ід. код 01059900)

- 20000,00грн. штрафу;

- 1827,00грн. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 15.06.15

Суддя Вельмакіна Т.М.

Друк:

1 - до справи;

2 - позивачу (рек. з пов.)