ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
"11" червня 2015 р.Справа № 922/2108/15
Господарський суд Харківської області у складі:
судді Ємельянової О.О.
розглянувши матеріали справи
за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
до Приватного підприємства "Агрофірма "Довжанська", с. Довжанське
про стягнення коштів
За умовами п. 5.2. спірного кредитного договору на умовах цього договору, на підставі письмової заяви позичальника, після виконання позичальником обовя'зкових умов, вказаних в п. 2.5., 5.1., ст. 4 та п. 10.2 цього договору, кредитор зобовязується надати кредитні кошти з позичкового рахунку шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок позичальника для подальшого використання за цільовим призначенням.
Ухвалою господарського суду від 03.06.2015 року суд зобов'язував позивача - Публічне акціонерне товариство "Рійффайзен Банк Аваль" надати до суду документи, необхідні для повного та всебічного дослідження усіх фактичних обставин спору, зокрема, докази у підтвердження виконання п. 5.2. договору та належним чином завірену копію заявки відповідача на отримання кредиту для встановлення підстав правомірності надання позивачем кредитних коштів відповідачу, у зв'язку з чим розгляд справи було відкладено.
Проте, позивач - Публічне акціонерне товариство "Рійффайзен Банк Аваль" не виконав вимоги ухвали суду щодо надання витребуваних судом документів.
Відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.
Усні посилання позивача щодо відсутності можливості надання відповідної заявки, судом прийнято як необгрунтовані та безпідставні, оскільки не підтверджені жодними доказами.
Таким чином, на думку суду, така поведінка відповідача свідчить про зловживння наданими йому процесуальними правами, а його бездіяльність спрямована, зокрема, на затягування строків розгляду господарської справи, що суперечить, вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасницею якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку.
Відповідно до частини 3 статті 43 Господарского процесуального кодексу України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.
Відповідно до статті 4-5 Господарского процесуального кодексу України ("Судові рішення") господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. Рішення і постанови господарських судів приймаються іменем України. Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену цим Кодексом та іншими законами України. Усі судові рішення викладаються у письмовій формі.
Відповідно до частини 5 статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими для виконання на всій території України.
Обов'язковість судових рішень (до яких належать і ухвали суду) визначена частиною 3 статті 129 Конституції України як одна з основних засад судочинства.
Статтею 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" передбачено, зокрема, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України; невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.
В разі відмови підприємства чи організації у наданні документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору господарський суд може реагувати, зокрема, таким чином:
- якщо підприємство чи організація, яка припустилася порушення, є стороною у справі - на підставі пункту 5 статті 83 Господарского процесуального кодексу України вирішити питання про стягнення з неї в доход Державного бюджету України штрафу в розмірі, передбаченому цією нормою;
- незалежно від участі зазначеного підприємства чи організації у справі - відповідно до частини 4 статті 90 Господарского процесуального кодексу України надіслати належним органам повідомлення про виявлення в діяльності працівників підприємства чи організації порушення законності, що міститься ознаки дії, переслідуваної в кримінальному порядку, а саме - порушення, передбаченого статтею 382 Кримінального кодексу України, у вигляді невиконання службовою особою, зокрема, ухвали суду; - згідно з приписами частинами 1, 2 статті 90 Господарского процесуального кодексу України винести і надіслати відповідну окрему ухвалу, маючи при цьому на увазі, що невжиття заходів щодо окремої ухвали суду тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену статтею 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
При цьому, притягнення певної фізичної та/або юридичної особи до встановленої законом відповідальності не звільняє підприємство чи організацію від обов'язку виконати ухвалу господарського суду, в тому числі про витребування необхідних документів і матеріалів.
Про порушення відповідачем вищевказаних норм, зокрема, свідчить те, що як зазначалося вище позивачем не було надано до суду докази, витребувані ухвалою суду, а саме позивачем не надано до суду належним чином завіреної копії заявки відповідача на отримання кредиту.
Вказаний факт свідчить про ігнорування позивачем вимог Конституції України, Закону України "Про судоустрій України" та Господарського процесуального кодексу України щодо обов'язковості рішень, ухвал та постанов суду.
Основним завданням судочинства в господарських судах є захист економічних прав та охоронюваних законом інтересів учасників господарських відносин, сприяння зміцненню законності у цій сфері та розгляду справи у встановлені строки незалежним та незацікавленим судом. Необґрунтоване затягування процесу перешкоджає своєчасному здійсненню правосуддя, що не узгоджується із засадами господарського судочинства.
Невиконання вимог рішень, ухвал, постанов господарських судів тягне відповідальність, встановлену Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України.
Неподання або несвоєчасне подання стороною у справі, іншим учасником судового процесу доказів з неповажних причин, спрямоване на затягування судового процесу, має розцінюватися господарським судом як зловживання процесуальними правами.
Відповідні дії або бездіяльність з урахуванням конкретних обставин справи можуть тягти за собою, зокрема, винесення у встановленому порядку окремих ухвал (стаття 90 Господарского процесуального кодексу України), про що наголошується в пункту 3.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".
Відповідно до частини 3 статті 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.
Така поведінка позивача свідчить про невиконання та ігнорування вимог ухвал суду, недобросовісне використання процесуальних прав (ігнорування вимог ухвали суду щодо надання витребуваних судом документів) та є проявом неповаги до суду.
Відповідно до статті 90 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, виявивши при вирішенні господарського спору порушення законності або недоліки в діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу, виносить окрему ухвалу.
Окрема ухвала надсилається відповідним підприємствам, установам, організаціям, державним та іншим органам, посадовим особам, які несуть відповідальність за ухилення від виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі.
Згідно з пункту 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" окрема ухвала виноситься господарським судом за наявності умов, передбачених частиною першою статті 90 Господарського процесуального кодексу - виявлення при вирішенні спору порушень законності або недоліків у діяльності підприємства, установи, організації, державного чи іншого органу (далі - підприємства і організації). При цьому господарський суд не обмежений колом ні учасників судового процесу у конкретній справі, ані загалом осіб, зазначених у статті 1 Господарського процесуального кодексу України.
У відповідності до пункту 5.2. вказаної Постанови окрема ухвала виноситься, як правило, одночасно з рішенням зі справи. Водночас з урахуванням обставин конкретної справи (зокрема, у випадках, зазначених у підпунктах 3.12, 3.13 пункту 3 цієї постанови) суд може винести окрему ухвалу в будь-який момент часу в процесі розгляду справи.
Суд вважає, що відповідні дії позивача дають підстави для висновків щодо порушенням та зловживанням позивачем наданими правами, вважає за необхідне про вказані факти безвідповідального ставлення до виконання своїх службових обов'язків у здійсненні представництва у судах, невиконання вимог ухвали суду з приводу зазначених вище порушень норм Господарського процесуального кодексу України винести окрему ухвалу.
Керуючись статтями 22, 86, 90 Господарського процесуального кодексу України, суд -
Окрему ухвалу надіслати керівнику Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль".
Повідомити керівника Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про вказані недоліки у юридичному забезпеченні діяльності підприємства - для вжиття відповідних організаційно-правових заходів.
Про вжиття вказаних заходів повідомити господарський суд Харківської області у місячний строк.
Роз'яснити керівнику Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", що невиконання судового рішення (окремої ухвали) є підставою для адміністративної відповідальності відповідно до частини 1 статті 185-6 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а також кримінальної відповідальності відповідно до статті 382 Кримінального кодексу України.
Суддя Ємельянова О.О.