ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 911/5150/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКорсака В.А.,
суддівДанилової М.В.(доповідача), Данилової Т.Б.
за участю представників:
позивача, відповідачане з'явились (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р.
у справі № 911/5150/14 господарського суду Київської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12"
простягнення 20000, 00 грн.
В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Київфарм" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" про стягнення грошових коштів у розмірі 20000, 00 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 02.02.2015 р. у даній справі (суддя Карпечкін Т.П.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р. (колегія у складі суддів: головуючий суддя Баранець О.М., судді Пашкіна С.А., Сітайло Л.Г.) у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київфарм" звернулось до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 02.02.2015 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р. скасувати, та направити справу на новий розгляд до місцевого суду, посилаючись на неналежне дослідження всіх доказів в їх сукупності та встановлення всіх обставин, необхідних для правильного вирішення спору, що призвело, на думку скаржника, до невідповідності висновків судів обставинам справи та порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 25.05.2015 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 17.06.2015 р.

Сторони про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте, не скористались правом присутності своїх представників в судовому засіданні касаційної інстанції 17.06.2015 р.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, 04.08.2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Київфарм" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" було укладено договір підряду №54, згідно п. 1.1. якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов'язання у встановлені даним договором строки на власний ризик провести ремонт будинку А-1 по вул. Леніна, 53 в смт. Калита Броварського району Київської області.

Згідно з п. 3.1 договору договірна ціна робіт та матеріалів, використовуваних на ремонт об'єкта, які є предметом даного договору, визначається на підставі Кошторису і складає 103924,80 грн.

Відповідно до п. 3.2 договору замовник здійснює попередню оплату у розмірі 20000,00 грн. на розрахунковий рахунок підрядника.

Згідно з п. 2.6 договору строк виконання робіт складає 25 календарних днів з моменту підписання договору і до здачі об'єкта позивачу.

Судами встановлено, що платіжним дорученням №6799 від 12.08.2014 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Київфарм" перерахувало на розрахунковий рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" грошові кошти у розмірі 20000,00 грн.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Київфарм" стверджує, що роботи Товариством з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" не виконані, у зв'язку з чим, він відповідно до ч. 2 ст. 849 Цивільного кодексу України (якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим) відмовився від договору підряду листом №482 від 06.11.2014 р. (вручений 11.11.2014 р.) та вимагав негайно відшкодувати збитки у вигляді витрачених грошових коштів в сумі 20000,00 грн.

Оскільки, відповідач передплачених коштів не повернув, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення 20000,00 грн., у зв'язку з розірванням договору в односторонньому порядку.

За результатами розгляду даної справи, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм".

Колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування прийнятих у даній справі судових рішень, з огляду на таке.

Як було встановлено місцевим судом та підтверджено судом апеляційної інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" на виконання своїх зобов'язань розпочало роботу з моменту підписання договору, власними силами якісно виконувало роботу по даному договору в строки узгоджені сторонами.

Ці обставини підтверджуються тим, що 05.08.2014 р. між сторонами був підписаний дефектний акт на ремонт будинку, складений локальний кошторис на будівельні роботи №1-1-1, визначена договірна ціна, що становить 103924,80 грн.

Крім того, в підтвердження виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" взятих на себе зобов'язань щодо ремонту приміщення по вул. Леніна, 53, 1-А в смт. Калита, Броварського р-ну, Київської області ним було надано видаткову накладну №254 від 15.08.2014 р. про закупівлю матеріалу на ремонт приміщення на суму 37143,90 грн., також, фотографічні знімки будівлі, яка зазнала покращень відповідно Локального кошторису на будівельні роботи (фото 1. Фасад: фронтон - синім, приміщення - жовтим. - №1 Локального кошторису (підтвердження на електронну адресу від директора від 12.08.2014 р.; фото 2-3. Безпіщане покриття та фарбування стелі, стін, демонтаж світильників та встановлення люмінесцентних ламп, прокладання проводів та встановлення вимикачів. - №13. 18, №23 - №26 локального кошторису; фото 4 -5. Демонтаж, заміна, відновлення дверних полотен - № 5-78, №19,20; фото 6. Розбирання покриттів підлоги, улаштування цементної стяжки, облицювання поверхонь керамічними плитками. - №3.9. 21,22 локального кошторису; фото 7. Відновлення дверного полотна - №19 локального кошторису).

Також, судами встановлено, що згідно електронної переписки роботи виконувалися в строки та у повному обсязі, однак, замовником було збільшено обсяг робіт (лист від 12.08.2014 р. в якому директор прийняв рішення розширити обсяг робіт; листи від 18.08.2014 р., де вказано, що об'єм робіт збільшувався, а представники Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм" визнають, що проект по реконструкції не повністю співпадає з фактичними роботами та приносять вибачення, що заздалегідь у письмовому вигляді не погодили з підрядником; лист від 15.09.2014 р. доповнення по Калиті на виконання додаткових робіт).

З огляду на матеріали справи, на виконання умов договору №54 від 04.08.2014 р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм" Петровим В.І. та представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" було складено акт приймання виконаних робіт за вересень 2014 року, який надіслано по електронній пошті на адресу позивача 20.10.2014 р. для його погодження з керівництвом замовника.

В свою чергу, замовником було надіслано лист від 21.10.2014 р., в якому ще раз було підтверджено виконання не тільки основних, а й додаткових робіт і взято на себе зобов'язання скласти акт прийому передачі матеріалів, які були використані підрядником в ході роботи, однак вищевказані документи зі сторони замовника залишилися без розгляду.

На підтвердження виконання додаткових робіт, які не були передбачені договором №54 був складений акт приймання виконаних робіт за листопад 2014 р. та надісланий по електронній пошті на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм", однак відповідний акт залишено без розгляду.

Як було зазначено судами попередніх інстанцій, затримка у здачі об'єкту Товариству з обмеженою відповідальністю "Київфарм" у строки, визначені договором, сталась не з вини Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12", а у зв'язку зі збільшенням замовником обсягу робіт.

При цьому було вказано, що з електронної переписки видно, що роботи за договором були розпочаті своєчасно і виконувались відповідачем згідно із вказівками та коригуваннями замовника.

Згідно з ст. 207 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку, тобто під час здійснення правочину воля сторін може бути виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку.

Як встановлено місцевим судом та підтверджено судом апеляційної інстанції, 14.11.2014 р. представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" у простій письмовій формі, написаний від руки Яловим О.А., був складений дефектний акт із збільшенням об'єму робіт, які були виконані підрядником.

03.12.2014 р. за №14 Товариством з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" було надіслало директору Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм" лист-претензію з додатками, в які ввійшли акти приймання виконаних будівельних робіт за вересень та листопад 2014 р.

Так, відповідно п. п. 5.1, 5.2 договору підряду №54 у разі відмови від підписання акту приймання-здачі виконаних робіт замовник повинен представити підряднику вмотивовану письмову відмову від підписання акта приймання-здачі виконаних робіт. Скласти перелік претензій, що додається до акту приймання-здачі і визначають строки їх усунення.

Судами зазначено, що позивачем не було надано мотивованої відмови від підписання актів виконаних робіт та не було зазначено про порушення строків та порядку виконання робіт.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які докази виявлення позивачем при прийнятті робіт недоробок і дефектів виконаних підрядних робіт та звернення до відповідача з відповідними претензіями.

З огляду на матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №12" до судів попередніх інстанцій було надано докази надіслання на адресу позивача листа-претензії № 14 від 03.12.2014 р., в якому він просив підписати акти фактично виконаних робіт та наголошував на необхідності підписання договору на додаткові роботи, попередньо погоджені сторонами.

До відповідного листа відповідачем було додано примірник договору на додаткові роботи з кошторисом, дефектні акти, акти виконаних робіт як на основні, так і на додаткові роботи, довідки про вартість виконаних робіт.

Відповідний лист з додатками було надіслано позивачу 03.12.2014 р.

Про отримання позивачем актів виконаних робіт свідчить зміст листа останнього №559 від 11.12.2014 р., в якому він у відповідь на лист-претензію №14 від 03.12.2014 р. підтверджує факт отримання акту виконаних робіт за вересень 2014 року, однак відмовився його підписувати стверджуючи, що роботи не виконувались, оскільки договір було розірвано ще згідно листа від 17.09.2014 р. № 374 (отриманий 23.09.2014 р.).

Проте, належні докази надсилання на адресу відповідача вказаного листа від 17.09.2014 р. № 374 у матеріалах справи відсутні.

В листі №482 від 06.11.2014 р., який за твердженням позивача, було надіслано повторно, відсутні посилання на попередній лист і повторність відповідного листа.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що саме у листі №482 від 06.11.2014 р. позивач виявив намір розірвати Договір.

Так, відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Статтею 839 Цивільного кодексу України визначено, що підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 4 ст. 844 Цивільного кодексу України, якщо виникла необхідність проведення додаткових робіт і у зв'язку з цим істотного перевищення визначеного приблизного кошторису, підрядник зобов'язаний своєчасно попередити про це замовника. Замовник, який не погодився на перевищення кошторису, має право відмовитися від договору підряду. У цьому разі підрядник може вимагати від замовника оплати виконаної частини роботи.

Відповідно до ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.

Частина 2 ст. 849 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

При цьому, згідно ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

З урахуванням викладеного, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками місцевого та апеляційного суду про те, що роботи виконувались з матеріалу підрядника і відповідачем було надано докази понесення відповідних витрат на придбання матеріалів, а саме видаткова накладна №254 від 15.08.2014 р. про закупівлю матеріалу на ремонт вищевказаного приміщення на суму 37143,90 грн., акти виконаних робіт та фотознімки об'єкту, які свідчать про виконання погоджених сторонами робіт.

Як було зазначено судами, такі фотознімки Товариством з обмеженою відповідальністю "Київфарм" не заперечені та не спростовані, а вигляд об'єкту свідчить про проведення в ньому ремонтних робіт і візуально не вбачається недоліків в їх проведенні.

Крім того, Товариством з обмеженою відповідальністю "Київфарм" не наведено переліку недоліків робіт і не надано доказів виконання таких робіт власними силами чи іншим підрядником.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого та суду апеляційної інстанції, що підстави для задоволення позову відсутні.

Стосовно доводів, які викладені Товариством з обмеженою відповідальністю "Київфарм" в своїй касаційній скарзі, колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

В касаційній скарзі скаржник фактично просить надати нову оцінку доказам у справі, які на його думку неправильно були оцінені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.

З цього приводу колегія суддів вказує, що відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки апеляційного господарського суду, відповідають встановленим обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і не є таким, що тягнуть за собою скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Київфарм" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р. у справі № 911/5150/14 господарського суду Київської області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді: М. Данилова

Т. Данилова