РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа № 910/11398/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А. розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом тапублічного акціонерного товариства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «БІЛЬШОВИК»
дотовариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКОН ПЛЮС»
пророзірвання договору оренди та виселення із займаного приміщення

за участю представників сторін:
від позивача Чечух Л.В. (довіреність № 390-13 від 24.03.2015 року);
від відповідачане з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року публічне акціонерне товариство «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «БІЛЬШОВИК» (надалі - позивач/ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК») звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКОН ПЛЮС» (надалі - відповідач/ТОВ «ТЕКОН ПЛЮС») про розірвання договору оренди та виселення із займаного приміщення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що орендна плата за договором оренди вносилася відповідачем з постійним простроченням та не в повному обсязі, а з вересня 2014 року перестав сплачувати орендну плату за користуванням об'єктом оренди.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2015 прийнято позов ПАТ «НВП «БІЛЬШОВИК» порушено провадження у справі № 910/11398/15.

Ухвали у даній справі надсилалися сторонам на адреси їх місцезнаходжень, які відповідають відомостям, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а відтак, в силу ч. 1 ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, сторони вважаються повідомлені про дату, час і місце належним чином. Крім того, в матеріалах справи містяться повідомлення про вручення, зокрема, представникові відповідача поштових відправлень суду завчасно.

Однак, відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника в судові засідання до суду не подав, також правом, наданим ст. 59 ГПК України, не скористався, а тому, відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 10 червня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши повноважного представника позивача, судом встановлено таке.

01 березня 2014 року між позивачем та відповідачем був укладено договір оренди № ДО-72/Б-2014 (надалі - договір) на підставі якого позивач передає, а відповідач приймає у тимчасове платне користування об'єкт оренди, а саме: приміщення в будинку побуту на 1-му поверсі, згідно з додатком № 1, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 70 з метою розміщення пральні (далі - об'єкт оренди).

Договір укладено строком на 1 (один) рік, що діє з 01 березня 2014 року по 28 лютого 2015 року, включно (п. 10.1 договору).

При цьому, п. 10.4 договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї зі сторін про припинення або зміну договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Передача об'єкта оренди підтверджується актом здачі-приймання об'єкта від 01.03.2014 року.

Згідно з умовами договору (п. 3.1 договору), загальна сума за користування об'єктом оренди за базовий місяць становить 26250,00 грн. Плата за користування об'єктом оренди сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача, не пізніше 10-го числа поточного місяця за поточний місяць, на умовах 100 % попередньої оплати (п. 3.2 договору).

Судом встановлено, що остання оплата орендної плати за договором відповідачем здійснена на користь позивача у червені 2014 року лише в сумі 1000,00 грн. Наведена обставина підтверджується наявними в матеріалах справи виписками з поточного рахунку позивача.

В матеріалах справи наявні листи позивача від 27.08.2014 № 794-33 і від 02.12.2014 № 1301-33 (докази відправлення вказаних листів наявні у справі у вигляді засвідчених копій повідомлення, фіскальних чеків та описів вкладень), якими відповідач повідомлявся про наявну у нього заборгованість за договором оренди, а також позивач вказаними листами вимагав від орендаря сплати орендної плати. З останнього листа позивача від 12.02.2015 № 174-13 вбачається, що станом на 10 лютого 2015 року заборгованість відповідача за договором складає 529450,47 грн.

З приводу наведеного суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних листів-відповідей відповідача та належного виконання ним умов договору, передбачених п. 3.1.

Згідно з п. 8.3 договору позивач має право в односторонньому порядку відмовитись від договору і вимагати повернення об'єкту оренди, якщо орендар не вносить плату за користування об'єктом оренди протягом трьох місяців підряд. У разі відмови від договору, договір є розірваним з моменту одержання відповідачем повідомлення про відмову від договору.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається ч. 2, 3 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно з ч. 1 ст. 782 Цивільного кодексу України, наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Підсумовуючи наведені вище обставини, суд зазначає, що відповідач порушив, у розумінні наведених вище норм матеріального права, істотну умову спірного договору, а саме - не здійснив на користь позивача орендну плату більше ніж за три місяці. Наведені фактичні обставини дають підстави для застосування до спірного договору правил, встановлених 782 ЦК України, тобто розірвати даний правочин.

Також судом встановлено, що відповідачем не було надано позивачеві у встановлений строк відповіді на лист від 12.02.2015 року № 174-13, яким запропоновано перерахувати на рахунок позивача грошові кошти, у зв'язку з чим, спір в даній частині передано на розгляд господарського суду.

Виходячи з вищевикладеного, суд зазначає, що наявні всі законні підстави для розірвання договору оренди № ДО-72/Б-2014 від 01.03.2014, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

При цьому, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі (ч. 1 ст. 785 ЦК України).

Таким чином, суд задовольняє позовну вимогу про виселення відповідача з нежилого приміщення, яке є предметом спірного договору.

Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, то згідно з вимогами, визначеними ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди № ДО-72/Б-2014 від 01.03.2014 року, який укладено між публічним акціонерним товариством «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «БІЛЬШОВИК» (03680, м. Київ, пр-т. Перемоги, 49/2; ідентифікаційний код 14308569) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕКОН ПЛЮС» (01010, м. Київ, вул. Аістова, 3, кв. 57; ідентифікаційний код 37567830).

3. Виселити товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕКОН ПЛЮС» (01010, м. Київ, вул. Аістова, 3, кв. 57, ) з об'єкту оренди, а саме: приміщення будинку побуту, 1 поверх, за адресою: м. Київ, вул. Виборзька, 70.

4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКОН ПЛЮС» (01010, м. Київ, вул. Аістова, 3, кв. 57, ) на користь публічного акціонерного товариства «НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО «БІЛЬШОВИК» (03680, м. Київ, пр-т. Перемоги, 49/2, код ЗКПО 14308569) судовий збір у розмірі 2438 (дві тисячі чотириста тридцять вісім) гривень, 00 копійок.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15 червня 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань