ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р.Справа № 916/4425/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сидоренка М.В.

суддів: Аленіна О.Ю., Жекова В.І.,

при секретарі судового засідання Галузінському Н.О.

за участю представників сторін:

від ТОВ Маша і Мєдвєдь Брильов О.С.

від ФОП ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Маша і Мєдвєдь

на рішення господарського суду Одеської області від 05.05.2015 р.

у справі № 916/4425/14

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Маша і Мєдвєдь

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_3

про стягнення 73080,00 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Одеської області від 05.05.2015 р. (суддя Цісельський О.В.) у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Маша і Мєдвєдь (далі також Позивач, Товариство, ТОВ Маша і Мєдвєдь) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (далі також Відповідач, Скаржник, ФОП ОСОБА_3) про стягнення на користь Позивача 73080,00 грн. компенсації відмовлено.

Вказане рішення прийнято на підставі висновків місцевого господарського суду про те, що Відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про наявність у нього правових підстав для використання аудіовізуального твору - мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь або його частини. При цьому, суд послався на те, що угодою від 07.06.2010 р. розірвано укладений між ОСОБА_5 та ТОВ Студія Анімаккорд Ліцензійний договір № ЛД-1/2008 від 09.06.2008 р. про надання права використання творів образотворчого мистецтва, а отже, у Позивача відсутні будь-які майнові авторські права на вищеназваний аудіовізуальний твір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ТОВ Маша і Мєдвєдь подало апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про задоволення позову в повному обсязі, стягнувши при цьому з Відповідача судові витрати на загальну суму 2740,50 грн. (1827,00 грн. - за подачу позовної заяви та 913,50 грн. - за подачу апеляційної скарги). Свої вимоги Скаржник обґрунтовує тим, що вказане рішення прийнято при неправильному застосуванні норм матеріального та процесуального права, при цьому, суд, на думку Товариства, у неповному обсязі зясував обставини справи, частково неправильно та неповно дослідив докази, у звязку з чим дійшов неправильного висновку, котрий не відповідає обставинам справи, що, в свою чергу, призвело до неправильного вирішення даного господарського спору.

ФОП ОСОБА_3 надано суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому Відповідач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні 15.06.2015 р. представник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги та просив скасувати оскаржуване рішення суду, задовольнивши позов, а представник Відповідача просив вказане судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Крім того, у вказаному судовому засіданні представник Скаржника звернувся з усним клопотанням про надання суду апеляційної інстанції додаткових доказів продажу сумки із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1, на незаконну реалізацію якої (сумки) посилається Позивач, саме Відповідачем, однак судовою колегією відмовлено у задоволенні даного клопотання, оскільки останнім не обґрунтовано неможливість подання таких доказів суду першої інстанції з причин, що не залежали від Позивача, згідно ч. 1 ст. 101 ГПК України.

Заслухавши пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, дослідивши обставини та матеріали справи, в тому числі наявні у них докази, відповідність викладених в оскаржуваному судовому рішенні висновків цим обставинам і доказам, а також перевіривши додержання та правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального і матеріального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України апеляційна інстанція не звязана доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі, а, згідно до приписів ст. ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна належними і допустимим доказами довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень.

Як вбачається із матеріалів справи, Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що 25.02.2014 р. представником ТОВ Маша і Мєдвєдь в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1), в якому здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_3, було придбано сумку із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 як частини аудіовізуального твору анімаційного серіалу Маша и Медведь, права на який належать Позивачу.

При цьому, ТОВ Маша і Мєдвєдь як на доказ реалізації йому вказаного товару саме ФОП ОСОБА_3 послалось на фіскальний чек від 25.02.2014 р., в якому, зокрема, зазначено:

- ФОП ОСОБА_3

- Магазин ІНФОРМАЦІЯ_2;

- АДРЕСА_1

- інформація про реалізований товар сумка 050 шт

- вартість товару 28,85 грн.;

- дата і час 25.02.2014 р., 15:03:20;

Також, на підтвердження факту продажу саме Відповідачем сумки із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивачем надано фото даного товару.

Розглянувши спір по суті, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову ТОВ Маша і Мєдвєдь про стягнення з ФОП ОСОБА_3 суми компенсації за порушення авторських прав в сумі 73080,00 грн. слід відмовити з мотивів, викладених в описовій частині даної постанови. Апеляційна інстанція вважає, що мотиви, з яких господарський суд у зазначеному рішенні дійшов вказаного висновку не відповідають вимогам чинного законодавства та матеріалам справи, однак сам висновок є правомірним, а тому судове рішення не підлягає скасуванню, зважаючи на наступне.

З огляду на приписи статті 33 ГПК України щодо обовязку доказування і подання доказів господарському суду у вирішенні питання про те, якій стороні належить доводити обставини, що мають значення для справи про захист авторського права чи суміжних прав, слід враховувати те, що саме на позивача законодавець покладає обовязок доведення належності йому авторського права та/або суміжних прав чи права на їх захист, а також обставину використання об'єктів даних прав саме відповідачем, а в разі заявлення вимог про відшкодування шкоди розмір шкоди і причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою та діями відповідача. У випадках коли права автора засвідчено свідоцтвом, виданим в установленому порядку уповноваженим органом, власник майнових прав інтелектуальної власності на твір, які було передано на зазначений у свідоцтві твір, звільняється від доведення належності йому відповідних прав; у таких випадках обов'язок доведення належності цих прав іншій особі, ніж та, що зазначена у свідоцтві, покладається на відповідача. На відповідача законодавець покладає доведення обставини додержання ним вимог ЦК України і Закону України "Про авторське право і суміжні права" при використанні твору та/або об'єкта суміжних прав; в іншому разі фізична або юридична особа визнається порушником авторського права та/або суміжних прав і для неї настають наслідки, передбачені цими законодавчими актами.

Аналогічна правова позиція викладена в абз. 3 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав від 04.06.2010 р. № 5 та у п. 29 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року № 12 Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із захистом прав інтелектуальної власності.

Отже, перш за все Позивач повинен довести належність йому відповідного авторського права, у звязку з чим судова колегія зазначає таке.

Статтею 35 ГПК України передбачені підстави звільнення від доказування. Так, частиною 3 даної статті встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, факти, які містяться у винесених раніше судових рішеннях, мають для суду преюдиціальний характер. Преюдиціальність - обов'язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність вже встановлена у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності. Для рішень господарських судів важливою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору, так як преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці факти.

Одеським апеляційним господарським судом розглядалась справа № 916/1026/14 за позовом ТОВ Маша і Мєдвєдь до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 73080,00 грн. за допущене порушення останньою прав інтелектуальної власності Товариства, внаслідок розгляду якої (справи) 01.12.2014 р. названим судом прийнято постанову, залишену без змін постановою Вищого господарського суду від 10.02.2015 р., якою рішення господарського суду Одеської області від 02.06.2014 р. про часткове задоволення позову (стягнення з Відповідача на користь Позивача 12180,00 грн. компенсації) залишено без змін. Копії зазначених постанов, видрукувані з Єдиного державного реєстру судових рішень, наявні в матеріалах даної справи.

Так, при розгляді вищевказаної справи господарським судом апеляційної інстанції встановлено, зокрема, той факт, що Позивач є власником виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - 8 серій мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь та його складові частини.

Таким чином, оскільки факт належності Позивачу виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - 8 серій вищеназваного мультиплікаційного серіалу та його складові частини встановлено чинним судовим рішенням (постановою ОАГС від 01.12.2014 р.) у господарській справі № 916/1026/14, обставина належності Товариству відповідного авторського права, згідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, не підлягає доказуванню в даній справі, у якій бере участь особа, щодо якої встановлено ці обставини - ТОВ Маша і Мєдвєдь. При цьому судова колегія приймає до уваги, що в цій частині вимоги Позивача базуються на тих же обставинах, які досліджувались і при прийнятті рішення у справі № 916/1026/14, а будь-які докази втрати Позивачем виключних майнових авторських прав на аудіовізуальний твір - 8 серій мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь та його складові частини ані суду першої інстанції, ані апеляційній інстанції не надані.

Згідно наявного в матеріалах справи висновку № 5025 судової експертизи обєктів інтелектуальної власності у даній справі, малюнок із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 із мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь є оригінальною частиною аудіовізуального твору, яка може використовуватися самостійно; зображення дівчинки на сумці, що придбана представником ТОВ Маша і Мєдвєдь в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1), є використанням (шляхом відтворення) зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 із мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь.

Отже, оскільки Позивач є власником виключних майнових авторських прав на згаданий аудіовізуальний твір та його складові частини, а малюнок із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 із мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь є оригінальною частиною даного твору, яка може використовуватися самостійно, а зображення дівчинки на вищевказаній сумці є використанням (шляхом відтворення) зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 із цього мультиплікаційного серіалу, то ТОВ Маша і Мєдвєдь має право захищати свої порушені права, у тому числі шляхом звернення до господарського суду з даним позовом.

Разом з тим, як вище згадувалось, законодавець покладає саме на Позивача, зокрема, обовязок доведення обставини використання об'єктів авторських прав Відповідачем, відтак, у даній справі дослідженню підлягає обставина порушення належних ТОВ Маша і Мєдвєдь виключних майнових авторських прав на малюнок із зображенням названого персонажу шляхом незаконного розповсюдження сумки із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 саме Відповідачем - ФОП ОСОБА_3

Таким чином, ТОВ Маша і Мєдвєдь, звертаючись із вищезгаданими позовними вимогами, повинно було довести, що саме ФОП ОСОБА_3 неправомірно використовувала обєкт авторського права - зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 як частину аудіовізуального твору анімаційного серіалу Маша і Мєдвєдь.

Однак, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність належних доказів продажу вищезгаданої сумки саме Відповідачем в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2, з огляду на наступне.

Наданий Позивачем в якості доказу фіскальний чек від 25.02.2014 р. містить лише вказівку на продаж якоїсь сумки 050 шт. У судовому засіданні 15.06.2015 р. представник Відповідача категорично заперечувала обставину продажу наявної в матеріалах справи сумки із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 саме Відповідачем, натомість надала для огляду судовій колегії екземпляр іншої сумки, що, зі слів представника ФОП ОСОБА_3, був предметом реалізації в названому магазині, на якому зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутнє.

Отже, дослідивши вказані вище обставини, судова колегія приходить до висновку, що вищевказаний чек підтверджує лише факт продажу Відповідачем якоїсь сумки вартістю 28.85 грн., однак цей чек, згідно приписів ст. 34 ГПК України, не може бути визнаний судом належним доказом продажу саме сумки із зображенням згаданого вище персонажу, а отже, і порушення належних Позивачу авторських прав саме Відповідачем у даній справі. Будь-які інші обєктивні докази вказаної обставини Позивачем не надані та в матеріалах справи відсутні.

При цьому, судова колегія не приймає до уваги вищезгадані фото сумки як такі докази зазначеної вище обставини, оскільки на них відтворено лише сумку із зображенням персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 та самі по собі ці фотографії, як і наявна в матеріалах справи сумка, нічого не підтверджують.

Що стосується згаданого вище висновку № 5025 судової експертизи обєктів інтелектуальної власності у даній справі, згідно якого зображення дівчинки на сумці, що придбана представником ТОВ Маша і Мєдвєдь в магазині ІНФОРМАЦІЯ_2 (АДРЕСА_1), є використанням (шляхом відтворення) зображення персонажу ІНФОРМАЦІЯ_1 із мультиплікаційного серіалу Маша і Мєдвєдь, колегія суддів зауважує, що згідно ч. 5 ст. 42 ГПК України, висновок судового експерта для господарського суду не є обов'язковим і оцінюється господарським судом за правилами, встановленими статтею 43 цього Кодексу. Оскільки експертом не досліджувались обставини, де і ким було продано зазначену сумку, даний висновок експертизи не може бути розцінено судовою колегією як належний доказ продажу саме Відповідачем цієї сумки.

Відтак, ані вищезгаданий чек, ані наявні в матеріалах справи фото, ані висновок судової експертизи № 5025 не можуть бути визнані судом апеляційної інстанції належними доказами, згідно положень ст. 34 ГПК України, скоєння порушення належних Позивачу авторських прав саме Відповідачем у цій справі, оскільки не підтверджують, що продаж саме цієї сумки здійснено ФОП ОСОБА_3, а не будь-яким іншим субєктом господарської діяльності.

З наведеними вище, встановленими апеляційною інстанцією в судовому засіданні обставинами повністю погодились і представники сторін, про що вони зазначили в своїх поясненнях на запитання судової колегії.

Таким чином, ТОВ Маша і Мєдвєдь не доведено, відповідно до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України, обставини, що саме ФОП ОСОБА_3 порушила належні йому майнові права інтелектуальної власності.

При цьому, колегія суддів вважає, що викладений в оскаржуваному рішенні висновок господарського суду про те, що Позивача було позбавлено права використання творів образотворчого мистецтва виключної ліцензії, а отже, в нього відсутні будь-які майнові авторські права на вищеназваний аудіовізуальний твір, є помилковим та спростовується вищенаведеним. Отже, зазначений висновок суду першої інстанції з мотивувальної частини оскаржуваного рішення підлягає виключенню.

Відтак, дослідивши наведені вище положення чинного законодавства та наявні у матеріалах справи докази, судова колегія приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 99, 101-103, 105 ГПК України, судова колегія,

ПОСТАНОВИЛА:

Рішення господарського суду Одеської області від 05.05.2015 р. залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Повний текст постанови складено та підписано 16.06.2015 р.

Головуючий суддя М.В. Сидоренко

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя В.І. Жеков