КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа№ 910/10099/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Смірнової Л.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі: Ставицькій Т.Б.

за участю представників:

від позивача: Ряба В.В., представник за довіреністю №010-01/2075 від 01.04.2014р.;

від відповідача 1: не з'явились;

від відповідача 2: не з'явились ;

від відповідача 3: не з'явились ;

Розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2015р.

у справі №910/10099/15 (суддя: Гумега О.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України»

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «БОГДАН-ЛОГІСТИК»;

3) Дочірнього підприємства «Автобусний завод «БОГДАН» Відкритого акціонерного товариства «Черкаський автобус»;

про звернення стягнення на майно, що є предметом застави/іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 185 233 895,94грн.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК» (надалі - відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю «БОГДАН-ЛОГІСТИК» (надалі - відповідач 2), Дочірнього підприємства «Автобусний завод «БОГДАН» Відкритого акціонерного товариства «Черкаський автобус» (надалі - відповідач 3) про звернення стягнення на майно, що є предметом застави/іпотеки, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 185 233 895,94грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10099/15 позовні матеріали повернуті Публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» без розгляду з посиланням на п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому господарським судом зазначено, що повернення позовної заяви без розгляду не перешкоджає повторному зверненню з нею до суду у загальному порядку, після усунення вказаних недоліків.

Не погоджуючись із законністю винесеної ухвали, Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10099/15, і передати справу для розгляду по суті місцевому господарському суду міста Києва .

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначав, що місцевий господарський суд припустився порушень норм процесуального права, повернувши позовні матеріали заявнику на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Так апелянт вказував, що звернення з позовом на підставі Кредитного договору № 151109К21 від 01.07.2009р. до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК» (відповідач 1),викликана зміною організаційно-правової форми боржника ВАТ «Луцький автомобільний завод» на ТОВ «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК». Докази цього були надані до позовних матеріалів .

Серед інших доводів, апелянт звертав увагу суду апеляційної інстанції на помилковість тверджень місцевого господарського суду з приводу невідповідності тексту позовної заяви щодо вимог до відповідача-2 (Товариства з обмеженою відповідальністю «БОГДАН-ЛОГІСТИК») з посиланням на Іпотечний договір №151109Z122 від 18.09.2011р. самому Іпотечному договору № 151109Z122 від 18.09.2009р., який був доданий до матеріалів позовної заяви. В обґрунтування спростування таких тверджень суду, апелянт вказував , що позовні вимоги Банку до відповідача 2 обгрунтовувались положеннями Іпотечного договору саме за № 151109Z122 від 18.09.2009р., тоді як в тексті позовної заяви відсутні будь-які посилання на Іпотечний договір №151109Z122 від 18.09.2011р.

Крім того, апелянт зазначав, що до матеріалів позовної заяви ним була додана довіреність, якою підтверджувались повноваження представника Банку на підписання позовної заяви, тоді як чинним законодавством України не передбачено, що розрахунки мають бути підписані особою, яка має право на підписання позовної заяви.

Одночасно в апеляційній скарзі, скаржник просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10099/15.

Відповідно до протоколу про автоматичний розподіл справи №910/10099/15 між суддями від 13.05.2015р. визначено наступний склад колегії суддів: Кропивна Л.В. (головуючий), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. у справі №910/10099/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Кропивна Л.В. (доповідач), судді: Смірнова Л.Г., Чорна Л.В.) вказану апеляційну скаргу прийнято до провадження, а її судовий розгляд призначено на 27.05.2015р.

27.05.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК» надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги.

27.05.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли додаткові пояснення до апеляційної скарги.

27.05.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК» надійшло заперечення на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні 27.05.2015р. представником Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК» подано клопотання, в якому останній просив суд продовжити строк розгляду спору у справі №910/10099/15 у зв'язку з необхідністю повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015р. строк розгляду спору у справі №910/10099/15 продовжено на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015р. у справі №910/10099/15 розгляд апеляційної скарги відкладено на 10.06.2015р. у зв'язку з неявкою представників відповідачів 2, 3 та задоволенням клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК» про відкладення розгляду справи.

05.06.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів надіслання копії апеляційної скарги іншим учасникам судового процесу на всі відомі йому адреси відповідачів .

09.06.2015р. через загальний відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕГА АВТО ЛОГІСТИК» надійшло заперечення на апеляційну скаргу. В обґрунтування доводів про неможливість розгляду апеляційної скарги, відповідач 1 зазначав, що позивачем невірно вказане найменування одного із відповідачів: і замість «Дочірнє підприємство «Автобусний завод «Богдан» було вказано Дочірнє підприємство «Автобусний завод «Богдан» Відкритого акціонерного товариства «Черкаський автобус»), неправильно зазначено адресу ТОВ «Богдан-Логістик» - замість адреси м. Черкаси, пр.-т. Хіміків, 74 - зазначено м. Київ, вул. Електриків, 29А. Окрім того, у вказаному запереченні відповідач 1 просив суд апеляційної інстанції відкласти розгляд апеляційної скарги у зв'язку з неможливістю прибути представника у судове засідання 10.06.2015р.

У судове засідання 10.06.2015р. представники відповідача 1, відповідача 2 та відповідача 3 не з'явились, причин неявки не повідомили.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Як вбачається з матеріалів справи, у судовому засіданні 27.05.2015р. колегією суддів було відкладено розгляд справи на 10.06.2015р.

Зі змісту протоколу судового засідання від 27.05.2015р. та наявної у справі розписки вбачається, що представник відповідача 1 був присутнім в судовому засіданні, про час та дату наступного судового засідання на 10.06.2015р. повідомлений під розписку, про що міститься підпис представника відповідача 1. Окрім того, ухвала Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015р. була надіслана відповідачу 1 на адресу: 04080, м. Київ, вул. Новоконстянтинівська, 1-А, тобто на адресу, яка зазначена в позовній заяві, апеляційній скарзі та у всіх запереченнях та клопотаннях відповідача 1.

Разом з тим, відповідачем 1 було подано клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з неможливістю забезпечити явку представника останнього, оскільки такий бере участь у іншій судовій справі.

Розглянувши подане відповідачем 1 клопотання про відкладення розгляду справи, суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для його задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Таким чином, наведені відповідачем 1 обставини в обґрунтування причин неявки представника у судове засідання, не можуть бути визнані поважними, адже не є об'єктивно непереборними. Керівник (виконавчий орган) підприємства може, як самостійно здійснювати представництво інтересів товариства директором, якого він являється, так і не позбавлений права обрати будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функції по представництву інтересів підприємства.

Щодо повідомлення відповідача 2 та відповідача 3, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Як вбачається з відмітки про відправку, яка міститься на звороті останньої сторінки оригіналу ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015р., якою розгляд справи було відкладено на 10.06.2015р., копії вказаного процесуального документу було відправлено сторонам у справі - 03.06.2015р.

Відповідачу 2 копію ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015р. у даній справі було надіслано на дві адреси: 18000, Черкаська обл., м. Черкаси, проспект Хіміків, буд. 74 та 04176, м. Київ, вул. Електриків, 29 А.

Відповідачу 3 копію ухвали Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015р. у даній справі було надіслано на адресу: 18000, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Якубовського, буд. 5.

Таким чином, відповідачі 1, 2 та 3 про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Про причини неявки відповідачі 2 та 3 суд не повідомили.

Відповідно до п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до частини 2 статті 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Статтею 77 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення сторін про дату, час та місце судового засідання, разом з тим, явка судом апеляційної інстанції обов'язковою не визнавалася, Київський апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті у судовому засіданні 10.06.2015р.

10.06.2015р. у судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційного оскарження, просив суд скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10099/15 та передати справу для розгляду Господарського суду міста Києва.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.5 ст.106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Умотивовуючи наявність передбачених п. 3 ч. 1 ст. 63 ГПК України підстав для повернення позову, суд першої істанції встановив, що позивач звернувся з даним позовом, з огляду на наявність заборгованості Публічного акціонерного товариства "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" за Кредитним договором № 151109К21 від 01.07.2009 р. (далі - Кредитний договір), що укладений між ним та Публічним акціонерним товариством "Автомобільна компанія "Богдан Моторс" (попередня назва - ВАТ "Луцький автомобільний завод").

Натомість, зазначив господарський суд, "жодні докази, які б мали таке зазначення (стосовно попередньої назви) підтверджувати, у позовній заяві не вказані, а з копії доданого до позовної заяви Кредитного договору суд першої існтанції прийшов до висновку, що "він був укладений між позивачем та Відкритим акціонерним товариством "Луцький автомобільний завод".

Також , за висновком суду першої інстанції , у позовній заяві позивач мав надати пояснення та обгрунтування тій обставині, що вимоги до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю "БОГДАН-ЛОГІСТИК" були заявлені на підставі Іпотечного договору № 151109Z122 від 18.09.2011р., тоді як до позовної заяви доданий інший іпотечний договір - договір № 151109Z122 від 18.09.2009 р.

Отже, за переконанням суду першої інстанції, у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, що є підставою для повернення позову без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України для повернення позовної заяви без розгляду, вважає його помилковим, з огляду на наступне.

Форма та зміст позовної заяви, а також перелік документів, які додаються до неї встановлені у ст.ст. 54, 57 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

При цьому, згідно з частиною другої ст.54 ГПК України , вимагається навести у позовній заяві зміст позовних вимог, виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, та зазначити докази, що підтверджують позов.

Перелік підстав для повернення позовної заяви без розгляду наведено у статті 63 Господарського процесуального кодексу України, який є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

За змістом вказаної норми повернення позовної заяви без розгляду відбувається, зокрема, у випадку відсутності у позовній заяві підстав позову , адже підставою позову є фактичні обставини, з яких випливає право вимоги позивача, і з якими закон повязує виникнення, зміну, припинення правовідносинин або інші правові наслідки .

До таких підстав можуть бути віднесені правочини, у т.ч. договори, факти настання строку, порушення прав , понесені збитки, тощо.

Неподання доказів на підтвердження підстав позову (фактичних обставин) , якщо позивачем у позові зазначено про їх існування, не може розцінюватися як невиконання позивачем вимог ст. 54 ГПК України стосовно змісту позовних вимог.

У даному випадку суд першоі інстанції помилково ототожнив виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги (підстава позову), з доказами, якими ці обставини підтверджуються.

До того ж до оригіналу позовної заяви (із зазначенням про це у додатках до позову) додані кредитний договір № 151109К21 від 01.07.2009 р. з Додатковими угодами до нього: №151109К21-6 від 14.01.2010р., №151109К21-7 від 28.01.2010р., №151109К21-10 від 24.06.2010р., №151109К21-11 від 01.07.2010р., №151109К21-12 від 07.07.2010р., №151109К21-13 від 12.08.2010р., №151109К21-14 від 21.12.2010р., №151109К21-15 від 30.05.2011р., №151109К21-16 від 21.07.2011р., №151109К21-17 від 19.09.2011р., №151109К21-18 від 25.11.2011р., №151109К21-19 від 19.12.2011р., №151109К21-20 від 01.11.2012р., №151109К21-21 від 18.12.2012р., №151109К21-22 від 19.12.2012р., №151109К21-23 від 22.02.2013р., №151109К21-24 від 20.05.2013р., №151109К21-25 від 31.10.2013р., №151109К21-26 від 25.12.2013р., №151109К21-27 від 31.03.2014р., №151109К21-28 від 31.03.2014р., №151109К21-29 від 28.08.2014р., №151109К21-30 від 22.12.2014р.

Усупереч вказаному судом першої інстанції, в тексті позовної заяви відсутні будь-які посилання на Іпотечний договір №151109Z122 від 18.09.2011р., а у додатках до позовної заяви також зазначений Іпотечний договір №151109Z122 від 18.09.2009р.

В силу п. 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України у позовній заяві має бути наведений обгрунтований розрахунок позовних вимог.

Суд першої інстанції встановив , що розрахунок перелічених сум, в рахунок погашення яких звертається стягнення на рухоме/нерухоме майно, що є предметом застави/іпотеки, фактично викладено в окремих документах (додаток № 5 до позовної заяви "Розрахунок заборгованості").

Вважаючи, що такі розрахунки мають бути підписані особою (-ами), яка (-і) мають право на підписання позовної заяви , а доданий до позовної заяви "Розрахунок заборгованості... за Кредитним договором № 151109К21 від 01.07.2009 р. станом на 16.04.2015 р." та додані до нього додатки №№ 1-7, в яких наведені розрахунки вищеперелічених сум, підписані Начальником Управління адміністрування кредитних проектів корпоративного бізнесу А.В. Козловим без подання документу ,підтверджуючого повноваження вищевказаної посадової особи позивача на підписання позовних заяв від імені позивача, місцевий господарський суд розрахунки ціни позову розцінив як неналежні, з посиланням на те, що вони підписані посадовою особою позивача, яка не має права підпису позовних заяв від імені Публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України".

Зазначена обставина, вказав господарський суд , також є підставою для повернення позовної заяви із доданими до неї документами без розгляду на підставі п. 3 ст. 63 ГПК України.

Утім, судом першої інстанції не були враховані надані Пленумом Вищого господарського суду України за результатами узагальнення судової практики роз'яснення рекомендаційного характеру з питань застосування судами процесуального законодавства.

Йдеться про п 3.3. та 3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26 грудня 2011 року №1.

Згідно з вказаними рекомендаціями , суд не вправі повернути позовну заяву на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК з мотиву неподання документів, що є доказами, або подання не засвідчених належним чином копій документів, оскільки позивач може їх подавати до закінчення розгляду справи (п3.3.) Підставою для повернення позовної заяви є також відсутність викладу обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, та незазначення доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини. Господарський суд повертає позовну заяву, що не містить обґрунтованого розрахунку стягуваної чи оспорюваної суми, або такий розрахунок не додано до заяви. Якщо у позовній заяві є посилання на докази, що підтверджують викладені обставини, але самі докази до позовної заяви не додані, таку заяву не можна повертати з посиланням на статтю 63 ГПК. У цьому випадку суддя у процесі підготовки справи до розгляду ухвалою витребовує ці докази від позивача чи відповідача.( п.3.5)

Слід зазначити, що з метою забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору, суддя вчиняє в необхідних випадках дії по підготовці справи до розгляду, спрямовані на забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Перелік заходів, що вживає суддя, готуючи справу до розгляду в судовому засіданні, не є вичерпним: у разі необхідності та з урахуванням конкретних обставин справи суддя вправі вчиняти й інші дії відповідно до його компетенції, за винятком дій, які можуть бути вчинені лише в судовому засіданні (стаття 65 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, слід дійти висновку, що позивачем при зверенні до суду першої інстанції були дотримані вимоги процесуального законодавства щодо фоми і змісту позовної заяви, а тому підстави, зазначені в оскаржуваній ухвалі і за якими суд повернув позовні матеріали без розгляду, не мали місця, прийнятий судовий акт не відповідав змісту процесуального закону - п. 3 ч.1 ст. 63 ГПК України і тому підлягає скасуванню як незаконний, а справа - переданню для розгляду місцевому господарського суду в силу ч.7 ст.106 ГПК України.

Пунктом 4.8. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013р. визначено, що, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених у частині сьомій статті 106 ГПК або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з числа зазначених у частині четвертій статті 111-13 ГПК з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідних апеляційної та/або касаційної скарг, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 49 ГПК.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 63, 99, 101, 103-105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Задовольнити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10099/15.

2.Скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.04.2015р. у справі №910/10099/15.

3.Справу №910/10099/15 передати на розгляд до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді Л.Г. Смірнова

Л.В. Чорна