ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 910/25983/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Рогач Л.І. - головуючого, Алєєвої І.В., Глос О.І.
за участю представників:
позивачаРясков Д.О., дов. від 12.01.2015
відповідачаГавриленко Д.А., дов. від 02.02.2015
третьої особине зявились (про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 17.03.2015
у справі№ 910/25983/14 Господарського суду міста Києва
за позовомКомунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-Телеком"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаДепартамент внутрішнього фінансового контролю та аудиту Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)
прозобов'язання надати документи та повернення коштів в сумі 101249 грн.

ВСТАНОВИВ:

21.11.2014 Комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" звернулося до господарського суду з позовом про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "СВ-Телеком" надати уточнені акти виконаних робіт на суму 101249 грн. та стягнення з нього 101249 грн. завищеної вартості виконаних робіт на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України як коштів, набутих без достатніх на те підстав.

Відповідач не повідомив суду першої інстанції свою позицію щодо позовних вимог, в зв'язку з чим спір розглядався за приписами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 (суддя Лиськов М.О.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 (судді: Баранець О.М., головуючий, Сітайло Л.Г., Пашкіна С.А.) рішення місцевого господарського суду залишено без змін з огляду на повноту з'ясування обставин справи, відповідність висновків суду обставинам справи, правильність застосування норм матеріального та процесуального права.

Не погоджуючись з висновками господарських судів попередніх інстанцій, позивач подав до Вищого господарського суду України касаційну скаргу (з уточненням), в якій просить скасувати рішення та постанову, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог. Касаційну скаргу вмотивовано доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права, оскільки ними всупереч приписам статті 610 Цивільного кодексу України не взято до уваги наявні докази фактичного невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором, не розглянуто позовні вимоги в частині зобов'язання надати уточнені акти виконаних робіт, не враховано висновки перевірки вартості виконаних обсягів робіт, передбаченої пунктом 4 статті 31 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідач відзив на касаційну скаргу не надав, у судовому засіданні заперечив доводи касаційні вимоги, як необґрунтовані. Третя особа не скористалася правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судових рішеннях, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі фактичних встановлених обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 26.07.2013 року Комунальним підприємством з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВ -Телеком" (підрядник) укладено договір підряду № 09/13, умовами якого передбачено, що підрядник зобовязався забезпечити відповідно до проектної документації та умов договору виконання у 2013 році робіт з будівництва. Згідно з пунктом 3.1. додаткової угоди від 07.10.2013 року вартість робіт визначається кошторисом та становить 101249 грн.

Суди також встановили, що технічні умови, на підставі яких виконувались роботи, надані КП Спецжитлофон власником лінійних споруд Держспецзв'язку України за № 26/2-1319 від 15.07.2013 року, відповідність виконаних робіт вказаним технічним умовам засвідчена Держспецзв'язку Україні Актом здачі винесення за межі ділянки забудови житлового будинку по проспекту Науки 65 кабелю урядового зв'язку № 46. Також сторони не заперечують, що відповідач виконав всі передбачені договором роботи на загальну суму 101249 грн., а позивач розрахувався за них в повному обсязі.

Разом з тим, на виконання Плану роботи Управління внутрішнього контролю та аудиту Департаменту фінансів Київської міської державної адміністрації на 1-ше півріччя 2014 року, затвердженого Головою Київської міської державної адміністрації, а також згідно з дорученням Управління внутрішнього фінансового контролю та аудиту Департаменту фінансів від 20.04.2014 № 054-8-07/216 та наказу по КП Київекспертиза від 24.01.2014 № 5-КО, з метою перевірки відповідності обсягів виконаних підрядних робіт затвердженій проектно-кошторисній документації, поданих до сплати обсягів робіт шляхом безпосередніх обмірів в натурі та документальної перевірки було проведено перевірку вартості виконаних обсягів робіт на обєкті: Перекладання, прокладання зовнішніх інженерних мереж по провулку Моторному та проспекту Науки, будівництво додаткових ємкостей чистої води та спорудження розподільчого пункту і транспортних підстанцій у Голосіївському районі. Згідно з висновком КП Київекспертиза від 14.07.2014 КП Спецжитлофонд надано зауваження щодо завищення вартості виконаних робіт по даному обєкту на загальну суму 101249 грн.

Відповідно до пункту 6.4.7. ДСТУ Б Д.1.1-1:2013, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 зазначено, що незалежно від виду договірної ціни та способів взаєморозрахунків при виявленні у кошторисах виконаних робіт примірних форм № КБ-2в Акт приймання виконаних будівельних робіт та № КБ-3 Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, які були оформлені та оплачені у попередні періоди, безперечних помилок та порушень чинного порядку визначення вартості будівництва загальна вартість виконаних підрядних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок з урахуванням термінів позовної давності згідно з законодавством України.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що ним проведено зайві витрати коштів через завищення вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт на суму 101249 грн., а відповідачем отримано вказані кошти за роботи неналежної якості.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий господарський суд зазначив, що заявлені до стягнення кошти перераховані позивачем за виконані роботи, прийняті позивачем без жодних зауважень, відповідно до узгодженої сторонами в кошторисі вартості виконаних робіт, відтак, підстави для визначення коштів як таких, що набуті без встановлених підстав, відсутні.

Переглядаючи справу в повному обсязі за приписами статті 101 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції також розглянув та відхилив, як безпідставну, вимогу щодо зобов'язання відповідача надати уточнені акти виконаних робіт на суму 101249 грн.

Судова колегія зазначає, що згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарські суди встановили, а сторони не спростовують, що між ним склалися правовідносини на виконання укладеного належним чином договору підряду.

За положеннями частин 1, 2 статті 837, частин 1 статті 843, частини 1 статті 844, частини 2 статті 845, статті 853 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником, відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз указаної норми права дає підстави для висновку, що цей вид позадоговірних зобов'язань породжують такі юридичні факти: 1/ набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2/ відсутність для цього правових підстав або якщо такі відпали (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.01.2013 у справі № 5006/18/13/2012).

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки суди повно та достовірно встановили, що спірні правовідносини сторін було опосередковано договором, всі істотні умови якого, в тому числі вартість та перелік робіт, погодили та визначили сторони, виконання взаємних зобов'язань сторін здійснювалось відповідно до умов цього договору, необхідних доказів неналежного виконання договору відповідачем позивач не надав, то сплачені позивачем кошти набуто відповідачем за наявності правової підстави, а тому не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставне збагачення.

Порушення, на які посилається позивач у позовній заяві, не впливають на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Також судова колегія погоджується з обґрунтованістю відмови у позові в частині зобов'язання відповідача надати уточнені акти виконаних робіт на суму 101249 грн., як таких, що не ґрунтуються на належних та допустимих доказах та приписах чинного законодавства, яке регулює порядок прийняття робіт за договором підряду.

Таким чином, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 111 5 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні місцевого та постанові апеляційного господарського суду, колегія суддів дійшла висновків про те, що господарські суди всебічно, повно та обєктивно розглянули в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності; дослідили подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень докази; належним чином проаналізували правовідносини, що виникли та існували між сторонами, та дійшли законних та обґрунтованих висновків за наслідками розгляду позовної заяви та апеляційної скарги.

Як наслідок, прийняті апеляційним та місцевим судами рішення та постанова відповідають приписам статей 84 та 105 Господарського процесуального кодексу України вимогам щодо законності та обґрунтованості судового рішення; підстав для їх скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення "Спецжитлофонд" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 у справі № 910/25983/14 Господарського суду міста Києва та рішення Господарського суду міста Києва від 08.12.2014 залишити без змін.

Головуючий Л. Рогач

Судді: І. Алєєва

О. Глос