ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 р. Справа №917/678/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування", вул. Кудрявська, 26/28, м. Київ, 04053

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтавська промислово-інвестиційна компанія", вул. М. Бірюзова, 49, м. Полтава, 36007

про стягнення збитків Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Юхно В.І, довіреність № 2-53д від 25.12.2014 р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов про стягнення з відповідача збитків в сумі 35 205,63 грн, що стали наслідком завищення вартості виконаних підрядних робіт

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав. Ухвали господарського суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи, направлені відповідачу рекомендованими листами за адресою, зазначеною в позовній заяві, повернулися до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання"

Як роз'яснив Пленум у Постанові Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97р. гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

Відповідно до п. 3 Основних напрямів контрольно-ревізійної роботи Державної фінансової інспекції та її територіальних органів на 2014 рік, затверджених розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.02.2014 р. № 63-р, та п. 3.32 Плану контрольно-ревізійної роботи на II квартал 2014 року, Державною фінансовою інспекцією України проведено ревізію фінансово-господарської діяльності апарату управління Публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2014 р.

Під час ревізії перевірено також і 8 філій ПАТ "Укргазвидобування", в тому числі і Газопромислове управління "Полтавагазвидобування".

Результати проведеної ревізії відображені в акті ревізії № 05-21/131 від 12.09.2014 р. та довідці ДФІ у Полтавській області від 12.09.2014 р. планової виїзної ревізії фінансово-господарської діяльності ПАТ "Укргазвидобування" в частині окремих питань фінансово-господарської діяльності філії ГПУ "Полтавагазвидобування" ПАТ "Укргазвидобування" та Львівського відділення з видобутку нафти, газу та газового конденсату філії ГПУ "Полтавагазвидобування" за період з 01.01.2012 р. по 31.05.2014 р.

Як зазначено в акті, у відповідності до договорів підряду, ТОВ "Полтавська промислово - інвестиційна компанія" на замовлення Філії виконувала будівельні роботи з капітального ремонту виробничих будівель та споруд. Відповідно п. 6.2 укладених договорів договірна ціна є динамічною.

Згідно акту звірки розрахунків між Філією та ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія" взаєморозрахунки проведено в повному обсязі, заборгованість відсутня.

Під час дослідження питання щодо правильності застосування коефіцієнтів при визначенні розміру прибутку та адміністративних витрат у відповідності до ДБН Д. 1.1-1-2000 "Правила визначення вартості будівництва", затверджених наказом Держбуду України від 27.08.2000 № 174 (далі - ДБН Д.1.1.-1-2000), включених до актів ф. КБ-2в ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія", розбіжностей не встановлено.

Однак дослідженням питання застосування ресурсних елементних кошторисних норм ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія" при складанні актів приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в встановлено наступне.

Так, до актів № 1 за серпень 2012 на суму 23815,51 грн, № 2 за квітень 2012 на суму 221801,90 грн, № 1 за вересень 2012 на суму 14819,59 грн, № 2 за вересень 2012 на суму 61512,60 грн включено виконання робіт з улаштування каркасів для акустичних конструкцій стін, металевих за ресурсною нормою Р13-23-1 в той час як вказана робота за матеріалом включеним до вищевказаних актів відповідає нормі ПР15-4055 "Улаштування каркасів стель і стін із гнутих оцинкованих профілів, пристрій каркаса стін під облицювання гіпсокартоном". Також, включено виконання робіт за ресурсною нормою Р13-28-5 "Облицювання каркасів стель неперфорованими акустичними плитами" в той час як включені до акту матеріали на виконання зазначеного виду робіт відповідають прямій нормі ПР15-4057 "Облицювання стель по готовому каркасі, плитами "Армстронг" 600x600 мм".

Крім того, до актів № 1 за серпень 2012 року на суму 35 917,46 грн та № 1 за вересень 2012 р. на суму 9 135,94 грн включено виконання робіт за нормою Р7-18-1 "Улаштування цементної стяжки товщиною 20 мм по бетонній основі площею до 20 м2" в той час як за включеним до актів матеріалом відповідає нормі ЕД11-43-1 "Стяжки самовирівнювані, товщина 5 мм". Відповідно до п. 3.2.7.8 ДБН Д.1.1-1-2000, якщо внаслідок об'єктивних причин будь-які матеріали або вироби, змінюються на інші, розробляються та затверджуються в установленому порядку відповідні ресурсні елементні кошторисні норми. Поряд з цим, згідно роз'яснення Мінрегіонбуд України, надрукованому у збірнику офіційних документів та роз'яснень "Ціноутворення в будівництві" № 6 за червень 2009 року, при відповідності технології виконання робіт та поопераційних витрат ресурсів, замість розроблення індивідуальних РЕКН, за погодженням із замовником, можуть застосовуватись стандарти організацій України (СОУ) або відомчі норми. Відмічається також, що відповідно до складу основних робіт, передбачених нормами РЕКН, застосовані в актах норми з влаштування каркасів передбачають з'єднання елементів каркаса з провадженням зварювальних робіт. Наряду з цим, включені в акти оцинковані холодногнуті профілі (CD, UD, Т-подібні та пристінні кутики тощо) з'єднуються без провадження вищезазначеної роботи (на саморізах).

Вказане вище, на думку позивача, є порушенням вимог п.п. 1.3.4, 1.3.4.1, 3.2.7.8, 3.3.10.1 ДБНД. 1.1-1-2000, недотриманням роз'яснень Мінрегіонбуду України, надрукованих у збірниках офіційних документів та роз'яснень "Ціноутворення в будівництві" № 6 за червень 2009 року та № 3 за березень 2004 року, та призвело до завищення вартості виконаних підрядних робіт ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія" на загальну суму 19 526,31 грн.

Як зазначено в акті, в ході ревізії проведено зустрічну звірку у Товаристві з обмеженою відповідальністю "Полтавська промислово-інвестиційна компанія".

За результатами зустрічної звірки, ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія" не підтверджено понесені витрати, внесені до актів приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в, прийнятих та оплачених Філією, в загальній сумі 109 337,02 грн, а саме: не підтверджено витрати на відрядження - 924,00 грн, витрати на перевезення будівельних матеріалів на об'єкти будівництва - 2 435,53 грн, витрати на сплату єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне страхування (ЄСВ, II блок розрахунку ЗВВ) -105 977,49 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, внаслідок оплати завищеної ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія" вартості виконаних робіт, ГПУ "Полтавагазвидобування" завдано матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 128863,33 грн.

Державною фінансовою інспекцією України на підставі акту ревізії від 12.09.2014 р. ДФІ України винесено вимогу про усунення порушень № 05-14/1482 від 21.10.2014 р.

У п. 17 зазначеної вимоги постановлено стягнути з ТОВ "Полтавська інвестиційна компанія" на рахунок ГІГУ "Полтавагазвидобування" кошти в сумі 128 860 грн, які сплачені внаслідок завищення об'ємів виконаних робіт при складанні актів приймання виконаних будівельних робіт ф. КБ-2в. У разі відмови добровільної сплати, вказане питання вирішити у судовому порядку шляхом подання позову до ТОВ "Полтавська інвестиційна компанія".

Як зазначає позивач, на направлену вимогу про добровільне виконання зобов'язання на суму 128 860 грн, відповіді від відповідача не отримано.

У зв'язку з тим, що з акту перевірки та довідки перевірки не вбачається, яка правова природа виникнення таких збитків (шкоди), то позивач звернувся до Державної фінансової інспекції в Полтавській області з листами про необхідність такого уточнення.

В листі ДФІ в Полтавській області від 10.03.2015 р. за № 16-13-3-14/1525 з доданою до нього порівняльною відомістю зазначено, що збитки полягають у вигляді понесених додаткових витрат на сплату єдиного соціального внеску на загальнообов'язкове державне страхування (ЄСВ, II блок розрахунку ЗВВ) в сумі 105 977,49 грн. (аркуш 3 листа).

Як вбачається з порівняльної відомості, доданої до вищевказаного листа, по договору підряду на виконання ремонтних робіт № 1/4 (405/12) від 10.04.2012 р. сума завищення склала: за квітень 2012 року -2 123, 76 грн; за квітень 2012 року - 24 645,06 грн; за травень 2012 року - 4 456,47 грн; за червень 2012 року - 3 980,34 грн. Всього - 35 205,63 грн.

Таким чином, у добровільному порядку відповідач збитки не відшкодував, що стало підставою для звернення до суду з вимогою стягнення з відповідача заподіяних збитків в сумі 35 205,63 грн.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку відмовити в задоволенні позову, виходячи з наступного:

Як досліджено судом, між позивачем та відповідачем 10.04.2012 р. укладено договір підряду на виконання ремонтних робіт № 1/4 (405/12).

Відповідно до умов договору замовник (позивач), доручає, а підрядник (відповідач), зобов'язується на свій ризик, своїми силами, а також необхідними матеріалами виконати роботи за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації, умов договору та здати у встановлений строк роботу, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити закінчену роботу.

Вид робіт - капітальний ремонт. Додатками до договору є графік виконання робіт (додаток № 1) та договірна ціна на виконання робіт (додаток № 2).

Вказаний договір за своєю правовою природою є договором підряду.

Частиною 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на вій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її зазначення.

Згідно зі ст. 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Як встановлено судом, після прийняття обсягів виконаних підрядних робіт замовник (позивач) не заявляв жодних претензій щодо якості робіт.

Крім того, як зазначає позивач у позовній заяві, розрахунки між сторонами проведено в повному обсязі.

Разом з цим, в результаті ревізії встановлено, що ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія" фактично завищила суми Єдиного соціального внеску, в результаті чого позивач додатково сплатив відповідачу кошти в сумі 35 205,63 грн.

Ці кошти, на думку Державної фінансової інспекції України, є збитками (шкодою), яка нанесена ПАТ "Укргазвидобування", та яка підлягає стягненню з відповідача.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків.

Відшкодування збитків передбачено і ст. 224 ГК України, якою встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно зі ст. 614 ЦК України підставою відповідальності за порушення зобов'язання є вина особи, яка порушила зобов'язання, якщо інше на встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно з ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 вказаного Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Отже, відшкодування збитків можливо лише за наявності складу правопорушення, до якого входять наступні елементи: протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та спричиненням збитків, вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Як досліджено судом та не заперечується позивачем, ТОВ "Полтавська промислово-інвестиційна компанія" в повному обсязі виконало свої зобов'язання згідно договору № 1/4 від 10.04.2012 р. щодо виконання капітального ремонту, що підтверджується, підписаними уповноваженими представниками сторін акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) і довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3).

Спірний договір в частині визначення ціни не визнано у встановленому законом порядку недійсними повністю або частково з підстав її завищення.

Позивач не довів факт нанесення йому збитків діями відповідача на суму 35 206,63 грн, послався лише на акт ревізії № 05-21/131 від 12.09.2014р., який не є належним та допустимим доказом порушення відповідачем договірних зобов'язань і завдання позивачеві збитків.

Довідка державної фінансової інспекції чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами (Лист Верховного суду від 09.08.2006 1-11/477).

Обставини, вказані в такому акті, у господарському судочинстві повинні підтверджуватись належними доказами у відповідності до статей 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України.

Проте, позивачем не доведено та належними доказами не підтверджено нанесення відповідачем збитків.

З огляду на вищевикладене суд відмовляє у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 16.06.2015 р.

Суддя Сірош Д.М.