КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа№ 910/2951/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тарасенко К.В.

суддів: Тищенко О.В.

Іоннікової І.А.

за участю представників:

від ДВС: не з'явився

від позивача: Головко П.В. - представник

від відповідача: Пугач О.В. - представник

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 року у справі №910/2951/14 (суддя: Мудрий С.М.)

за скаргою Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця у справі

за позовом Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України

до Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

про стягнення 264 527 665,49 грн.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі № 910/2951/14 скаргу Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України задоволено. Визнано незаконними дії головного державного виконавця Сіщука В.В. відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 11.08.2014 року № 44344694 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2014 року № 44344694. Скасовано постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2014 року № 44344694.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Департамент Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України звернувся до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 у справі № 910/2951/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 27.05.2015 року.

Представник Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України у судове засідання 27.05.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.05.2015 продовжено строк вирішення спору, розгляд справи відкладено на 10.06.2015.

Представник Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України у судове засідання 10.06.2015 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії органів Державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами та без участі представника Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України.

Представники позивача та відповідача письмових відзивів на апеляційну скаргу не надали, однак у судовому засіданні проти її доводів заперечували, вважаючи її безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, а ухвала суду є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, Київський апеляційний господарський суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 15.04.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.07.2014 та постановою Вищого господарського суду України від 17.11.2014, позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на користь Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України суму неповернутого вкладу 267 000 000,00 грн., несплачених процентів в розмірі 2 896 767,12 грн., пеню в розмірі 2 057 746,04 грн., індекс інфляції в розмірі 1 761 200,00 грн. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» в доход Державного бюджету України судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 73 080,00 грн. В іншій частині позову відмовлено.

29.04.2014 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.04.2014 року, видано накази.

23.03.2015 року Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулось до Господарського суду міста Києва зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, в якій скаржник просив суд скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2014.

Відповідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Постановою Правління Національного банку України від 28.02.2014 №107 «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до категорії неплатоспроможних» ПАТ «Брокбізнесбанк» віднесено до категорії неплатоспроможних. На підставі цього 28.02.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №9 щодо запровадження строком на три місяці (з 03.03.2014 по 02.06.2014) тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

10.06.2014 Правлінням Національного банку України було винесено Постанову №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк», а 11.06.2014 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення № 45 про початок ліквідації.

Положеннями ч. 1 ст. 77 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банк може бути ліквідований: за рішенням власників банку; у разі відкликання Національним банком України банківської ліцензії з власної ініціативи або за пропозицією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Постановою про відкриття виконавчого провадження № 44344694 від 11.08.2014 року відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 910/2951/14 від 29.04.2014 року.

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44344694 від 11.08.2014 року накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення 273 715 713, 16 грн.

Публічне акціонерне товариство «Брокбізнесбанк» звернулося до ВДВС із заявою вих. № б/н від 15.08.2014 року, відповідно до якої просило винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 44344694 та зняти арешт, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки Постановою Правління Національного банку України від 10.06.2014 року № 339 прийнято рішення про відкликання банківського ліцензії та ліквідацію АТ «Брокбізнесбанк».

Нормами п. 7 ч 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що з дня призначення уповноваженої особи фонду втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника.

У відповідності до ч. 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника виноситься державним виконавцем не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. При цьому виконавчий документ надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі ліквідації боржника - юридичної особи виконавчий документ надсилається ліквідаційній комісії (ліквідатору) для вирішення питання про подальший порядок виконання рішення у встановленому законом порядку. У разі надходження виконавчого документа до ліквідаційної комісії (ліквідатора) арешт з майна боржника знімається за постановою державного виконавця, затвердженою начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований (ч. 2 ст. 67 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Відповідно ч. 1 статті 121-2 Господарського процесуального кодексу України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скарга Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» на дії державного виконавця по справі № 910/2951/14 підлягає задоволенню, оскільки на момент винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.08.2015 року, було введено тимчасову адміністрацію та прийнято рішення щодо початку ліквідації боржника.

Колегія суддів не приймає доводи апелянта, що боржник звернувся з заявою про закриття виконавчого провадження з наданням постанови Правління Національного банку України від 10.06.2015 № 339 лише 19.08.2014, тобто вже після прийняття оскаржуваної постанови, оскільки інформація щодо прийняття рішення Правлінням Національного банку України від 10.06.2015 № 339 була опублікована в газеті «Голос України», № 113, від 14.06.2014 року.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу суду по даній справі обґрунтованою та такою, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для її скасування чи зміни не вбачається, апеляційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства Юстиції України залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 по справі № 910/2951/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/2951/14 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя К.В. Тарасенко

Судді О.В. Тищенко

І.А. Іоннікова