РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2015Справа №910/13656/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Айстудіо Україна»

до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» та Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію А.А.Маляренко

про зобов`язання вчинити дії.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Дзюба О.І., за довіреністю

від відповідача - 1: Бойко Ю.М., за довіреністю

від відповідача - 2: не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Айстудіо Україна» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської філії Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» (далі - відповідач - 1) та Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію А.А.Маляренко (далі - відповідач - 2) про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.07.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/13656/14.

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.09.2014 р. позов задоволено, зобов'язано Київську філію Публічного акціонерного товариства «КБ ПІВДЕНКОМБАНК», Уповноважену особу фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію A.A. Маляренко вчинити дії щодо зарахування коштів з поточного рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «Айстудіо Україна» № 8001 в Глибочицькому відділенні Київської філії Публічного акціонерного товариства «КБ ПІВДЕНКОМБАНК» Код Код банку 320876 в розмірі 1 494 870 грн. 39 коп. на покупку валюти долара США для подальшого погашення заборгованості за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 185К-21Ю від 19.07.2013 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «КБ ПІВДЕНКОМБАНК» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Айстудіо Україна» 1218 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" на рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2014 р. у справі № 910/13656/14 залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2014 р. у справі № 910/13656/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 25.02.2015 р. касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" задоволено частково, рішення господарського суду міста Києва від 15.09.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 р. у справі № 910/13656/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Згідно з Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/204 від 04.03.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/13656/14, за результатами якого зазначену справу передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. справа № 910/13656/14 була прийнята до провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 01.04.2015 р.

30.03.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача - 1 надійшли письмові пояснення.

У судове засідання 01.04.2015 р. представники сторін не з'явились.

Враховуючи те, що представники сторін у судове засідання 01.04.2015 р. не з'явились, а також у зв'язку із невиконанням відповідачем - 2, позивачем та частковим виконанням відповідачем - 1 вимог ухвали господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р., розгляд справи відкладено на 15.04.2015 р.

У судове засідання 15.04.2015 р. представник позивача з'явився, надав суду свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача - 1 у судове засідання 15.04.2015 р. з'явився, надав свої пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представник відповідача - 2 у судове засідання 15.04.2015 р. не з'явився.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача - 1 з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

19.07.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Південкомбанк» (далі - банк, відповідач - 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Айстудіо Україна» (далі - клієнт, позивач) було укладено Договір про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 185К-21Ю (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на наступних умовах:

- ліміт кредитування 800 000,00 доларів США;

- кінцевий строк дії кредитної лінії - до 17.03.2014 р.;

- ціль використання коштів - поповнення обігових коштів;

- процентна ставка - 13,0% річних;

- щомісячна комісія за управління кредитною лінією - 0,1% від ліміту кредитування;

- одноразова комісія за відкриття кредитної лінії - 0,2% від ліміту кредитування.

12.04.2013 р. між відповідачем - 1 та позивачем було укладено Договір банківського рахунку № 583Р-11Ю (далі - Договір банківського рахунку), на умовах якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 2600.7.029038.001 в гривнях відповідно до чинного законодавства України, нормативно-правових актів НБУ та умов цього Договору та здійснює його розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до п. 1.2 Договору банківського рахунку за користування грошовими коштами клієнта банк нараховує та сплачує проценти в розмірі, згідно з діючими тарифами та ставками банку на розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до п. 1.4 Договору банківського рахунку платіжні документи клієнта приймаються протягом операційного часу, виконуються в день одержання документу, а документи, що отримані по закінченню оперативного часу - виконуються наступним банківським днем. Платіжні документи, що отримані від клієнта в післяопераційний час, можуть бути виконані у цей самий день згідно з діючими тарифами та ставками банку на розрахунково-касове обслуговування.

Згідно з п. 2.1.5 Договору банківського рахунку банк прийняв на себе зобов'язання своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» та нормативно-правових документів Національного банку України.

Судом встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 23.05.2014 № 305 прийнято рішення про віднесення Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Південкомбанк" до категорії неплатоспроможних; у банку запроваджено тимчасову адміністрацію з 26.05.2014 по 25.08.2014 та призначено Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

06.06.2014 р. позивач звернувся до відповідача - 1 письмово з вимогою здійснити зарахування грошових коштів, які містяться на рахунку позивача, в якості чергового кредитного траншу за кредитним договором, та переглянути умови кредитного договору.

У відповідь на лист позивача від відповідача - 1 надійшла письмова відмова у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації та неможливістю проведення зарахування коштів у банку з рахунку позивача на рахунок позивача за кредитним договором.

Відмова банку зарахувати кошти з поточного рахунку позивача на покупку валюти - доларів США для подальшого погашення заборгованості за договором про надання відкличної відновлювальної кредитної лінії № 185К-21Ю від 19.07.2013 стала причиною звернення до суду з позовом про зобов'язання відповідачів вчинити дії.

Відповідач - 1, заперечуючи проти задоволення позову, у своєму письмовому відзиві зазначає суду про те, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення, яким у банку було запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію строком на 3 місяці з 26.05.2014 р. по 25.08.2014 р., а відповідно були відсутні підстави для виконання вимоги позивача, так як після запровадження у банку тимчасової адміністрації задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому порядку, передбаченому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Частиною 1 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що між сторонами винили зобов'язання за Договором банківського рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Частиною 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п. 30.1 ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

В обґрунтування своїх вимог, позивачем були надані суду копії наступних платіжних доручень:

- № 640 від 13.02.2014 р. на суму 55 610,53 грн.;

- № 655 від 17.02.2014 р. на суму 92 666,88 грн.;

- № 619 від 07.02.2014 р. на суму 9 652,80 грн.;

- № 620 від 07.02.2014 р. на суму 61 777,92 грн.;

- № 646 від 14.02.2014 р. на суму 400,00 грн.;

- 2148 від 05.06.2014 р. на суму 72 500,00 грн., з призначенням платежу - кошти на купівлю іноземної валюти згідно заявки № 13 від 05.06.2014 р. без ПДВ.

Однак, вищевказані платіжні доручення банком у встановлений строк, всупереч вимогам діючого законодавства України та умовам Договору, виконані не були, а тому позивач просить суд зобов'язати банк перерахувати залишок коштів в розмірі 1 494 870,39 грн. на купівлю валюти для подальшого погашення заборгованості за Кредитним договором.

Частиною 3 статті 1075 Цивільного кодексу України також визначено, що залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Положеннями статті 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який встановлює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулює відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначає повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Отже, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Питання запровадження та здійснення тимчасової адміністрації регулюються розділом VII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Даний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

З огляду на викладене та враховуючи, що позивач є кредитором відповідача за Договором банківського рахунку, щодо виконання відповідачем зобов'язань за зазначеним договором, вимоги позивача про зарахування коштів, які знаходяться на його рахунках у відповідача є саме вимогами кредитора та не могли бути виконані відповідачем, в силу положень ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у зв'язку із введенням у відповідача тимчасової адміністрації. Аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 16.09.2014 р. у справі № 910/7157/14.

Також судом встановлено, що відповідно до постанови Правління Національного банку України від 24.09.2014 р. № 598 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 26.09.2014 № 101 «Про початок процедури ліквідації Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації відповідача - 1 та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію відповідача - 1 провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 26.09.2014 по 26.09.2015 включно.

Статтею 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону та втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частина 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

При цьому, п. 4.27 глави 4 розділу V Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку" встановлено, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Відповідно до пункту третього частини 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право продовжувати, обмежувати або припиняти здійснення банком будь-яких операцій.

Проте, в матеріалах справі відсутні докази про те, що уповноважена особа Фонду дала дозвіл на продовження виконання відповідачем - 1 вищезазначених платіжних доручень позивача.

Щодо позовних вимог до відповідача - 2, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Позивачем не було жодним чином обґрунтовано, а матеріалами справи не підтверджується порушення відповідачем - 2 прав і охоронюваних законом інтересів позивача, а тому у суду відсутні підстави для задоволення позову в частині вимог до відповідача - 2.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про зобов`язання вчинити дії не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Судовий збір за подання позовної заяви покласти на позивача.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Айстудіо Україна» (08700, Київська обл., місто Обухів, вул. Калініна, будинок 57; ідентифікаційний код: 37697143) в дохід Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 1 461 (одна тисяча чотириста шістдесят одна) грн. 60 коп.

Повне рішення складено 20.04.2015 р.

Суддя О.В. Нечай