ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

22.06.15р. Справа № 904/4099/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", м. Дніпропетровськ

до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська, м. Дніпропетровськ

про стягнення 122 039,19 грн.

Суддя Рудовська І.А.

Представники:

від позивача: Медяний О.Ю., довіреність № 51 юр від 25.05.15 р.

від відповідача: Торяник Т.М., довіреність № 1170 від 19.03.15 р.

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство "Дніпрогаз" (далі - позивач) звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (далі - відповідач) про стягнення 122 039,19 грн., з яких: 85 220,45 грн. - основного боргу, 15 386,38 грн. - пені, 1 064,67 грн. - 3 % річних, 20 367,69 грн. - інфляційних втрат та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за Типовим Договором № 2014/ТП-Б-4797/164704 від 28.02.2014 року на постачання природного газу за регульованим тарифом, укладений за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб підприємств, установ та організацій, що фінансуються з державного та місцевого бюджетів) в частині оплати наданих позивачем послуг з постачання газу у листопаді 2014 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 р. по справі № 904/4099/15 порушено провадження і розгляд справи призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.06.2015 р.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.06.2015 р. призначено розгляд справи на 22.06.2015 р.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні надав клопотання, в якому просить суд зменшити розмір нарахованої пені до 00,00 грн.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 22.06.2015 р. оголошені вступна та резолютивна частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.02.2013 р. між позивачем (постачальник) та відповідачем (споживач) укладений Типовий Договір на постачання природного газу за регульованим тарифом, укладений за результатами проведення процедури закупівлі за державні кошти (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб підприємств, установ та організацій, що фінансуються: з державного та місцевого бюджетів) № 2014/ТП-Б-4797/164704 (далі - Договір) за умовами якого постачальник постачає природний газ (далі - газ) код предмета закупівлі 06.20.1 споживачу в обсягах і порядку, передбачених Договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених Договором (п.1.1. Договору).

Згідно до п. 2.9. Договору акти приймання - передачі газу та/або акт виконаних робіт є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Відповідно до п. 4.7. Договору, оплата вартості послуг з постачання газу за Договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника.

Пунктом 4.6. Договору передбачено, що оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до Договору.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу заявленого на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати Споживач розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці.

У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

На виконання умов Договору у листопаді 2014 року позивач здійснив постачання природного газу відповідачу в обсязі 12690 куб м. на загальну суму 85 220,45 грн., що підтверджується актом прийому-передачі природного газу № ДНГ70211179 від 30 листопада 2014 року, № (а.с. 31), копія якого знаходяться в матеріалах справи.

Відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості спожитого газу не виконав, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість за поставлений природний газ в сумі 85 220,45 грн., що і є причиною спору.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України та п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст.43 ГПК України).

Матеріалами справи підтверджено факт виконання позивачем свого зобов'язання щодо здійснення постачання природного газу відповідачу в обсязі 12690 куб м. на загальну суму 85 220,45 грн.

Факт не своєчасного виконання відповідачем зобов'язань за договором укладеним між сторонами, матеріалами справи встановлено.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На момент розгляду справи основна заборгованість відповідача, відповідно до поданих доказів складає 85 220,45 грн., яка відповідачем не спростована, внаслідок чого господарський суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 Цивільного кодексу України).

У відповідності до п.6.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань сторони несуть відповідальність згідно з Договором і чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 6.2.2. Договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Таким чином, пеня нараховується починаючи з 6 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

На підставі п. 6.2.2. Договору, позивачем здійснено нарахування пені за період з 06.12.2014 р. по 06.05.2015 р. на суму 15 386,38 грн. Перевіривши розрахунок пені за означений період суд вважає його вірним і таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплатити за час прострочення суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

Позивачем здійснено нарахування на суму основного боргу за період з 06.12.2014 р. по 06.05.2015 р. суму 3% річних 1064,67 грн. та суму інфляційних втрат 20 367,69 грн. Перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат за означений період, суд вважає його вірним і таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на викладене та з урахуванням встановлених обставин справи, суд вважає, що вимоги позивача до відповідача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у розмірі: 85 220,45 грн. - основного боргу, 15 386,38 грн. - пені, 1 064,67 грн. - 3 % річних, 20 367,69 грн. - інфляційних втрат.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні досплати штрафні санкції надмірно великі порівняно iз збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й iнші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий poзміp збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зi сторони, що порушила зобов'язання.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Враховуючи, вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру пені до 00,00 грн.

Судовий збір у справі покладається на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, оскільки спір виник з його вини.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпропетровська (49005, м. Дніпропетровськ, вул. Феодосіївська, 13, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49029, м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, 5, ) 85 220,45 грн. (вісімдесят п'ять тисяч двісті двадцять грн. 45 коп.) - основного боргу, 15 386,38 грн. (п'ятнадцять тисяч триста вісімдесят шість грн. 38 коп.) - пені, 1064,67 грн. (одна тисяча шістдесят чотири грн. 67 коп.) - 3% річних, 20 367,69 грн. (двадцять тисяч триста шістдесят сім грн. 69 коп.) - інфляційних втрат, 2440,78 грн. (дві тисячі чотириста сорок грн. 78 коп.) - судового збору, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Суддя І.А. Рудовська

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК

України " 23 " червня 2015 р.