РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/8326/15-г

За позовомДержавного підприємства «Ровенькиантрацит»
До Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»
Простягнення 72 939, 60 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Ушакова О.М. - за дов.;

Від відповідача: Жигадло І.Б. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього на свою користь суму здійсненої переплати в розмірі 72 939, 60 грн. за договором про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2557 БО-20 від 20.12.2010р.

05.05.2015р. відповідач, через загальний відділ діловодства господарського суду, подав заяву про застосування позовної давності у спорі, відповідно до якої просив суд застосувати у спорі позовну давність до вимог про стягнення 72 939, 60 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2010 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір про закупівлю природного газу за державні кошти №06/10-2557 БО-20, згідно якого Відповідач зобов'язався поставити Позивачу імпортований природний газ, а Позивач зобов'язався прийняти і оплатити природний газ в обсязі, зазначеному у договорі.

Відповідно до п. 4.1. Договору розрахунки за договором проводяться шляхом поетапної оплати у такому порядку:

- перша оплата в розмірі 34 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу проводиться не пізніше 10 числа місяця поставки;

- подальші оплати проводяться плановими платежами по 33 відсотки від вартості запланованих місячних обсягів постачання газу до 20 та 30 (31) числа місяця поставки.

Згідно банківських виписок, за період з січня 2011 р. по 30 вересня 2011р. сума перерахувань відповідно до Постанови КМУ «Питання удосконалення схем розрахунків за використану електроенергію та природний газ» №1082 від 03.12.2008р. склала 6 464 531, 58 грн., що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Відповідно до актів прийому-передачі природного газу до Договору, за період з січня 2011 р. по 31 серпня 2011р. сума поставки газу склала 6 391 591, 98 грн., що підтверджується наявними матеріалами справи.

Таким чином, внаслідок грошових перерахувань у серпні-вересні 2011 року Позивач здійснив переплату за газ на загальну суму 72 939, 60 грн.

Судом встановлено, що 03.10.2011р. Позивач та Відповідач уклали Додаткову угоду №5 до Договору, згідно якої Договір вважається припиненим в частині поставки природного газу з 01.10.2011 року.

31.10.2011р. Позивач та Відповідач підписали Акт звіряння розрахунків, за яким Відповідач визнав свою заборгованість перед Позивачем в розмірі 72 939, 60 грн.

Разом з тим, заперечуючи проти позовних вимог, Відповідач заявив про сплив строку позовної давності щодо стягнення спірної заборгованості.

Згідно з положеннями ст. ст. 256, 257, 267 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У силу ч. ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання.

Відповідно до п. 1.2 Договору періодом поставки природного газу є: 01.01.2011р. - 31.12.2011 р.

Пунктом 10.1 Договору передбачено, що вказаний договір в частині поставки газу діє до 31.12.2011р.

Додатковою угодою № 5 від 03.10.2011р. до Договору сторони обумовили, що

зазначений договір є припиненим в частині поставки природного газу з 01.10.2011р.

Судом встановлено, що 31.10.2011р. сторонами даного спору було укладено акт звіряння розрахунків, відповідно до змісту якого зазначено, що кредиторською заборгованістю ДК «Газ України» НАК «Нафтогаз України» перед позивачем за Договором є сума у розмірі 72 939,60 грн., а отже, з урахуванням положень

ст.ст. 261, 264 ЦК України, перебіг позовної давності щодо заявлених вимог почав спливати з 01.11.2011р.

Отже, з 01.11.2011р. у Позивача виникло право пред'явити Відповідачу позовну вимогу про виконання зобов'язання щодо повернення переплати у розмірі 72 939, 60 грн.

Таким чином, судом встановлено, що строк позовної давності у 3 роки щодо вимоги про повернення переплати у розмірі 72 939, 60 грн., сплаченої за умовами договору №06/10-2557 БО-20 від 20.12.2010р. у Позивача сплив 01.11.2014р. Позивач же звернувся до господарського суду із позовною заявою № 1-3/15 від 05.03.2015 02 квітня 2015 року, тобто поза межами строку позовної давності.

Положенням статті 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Наслідки спливу позовної давності передбачено ст. 267 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. 3 та ч. 4 цієї статті позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

У п. 25 листа Вищого господарського суду України від 07.04.2008 № 01-8/211 зазначено, що на відміну від імперативного правила статті 75 ЦК УРСР, яке передбачало обов'язковість застосування позовної давності, частина третя статті 267 ЦК України передбачає можливість застосування цього правового інституту лише за заявою сторони.

Відповідач подав заяву від 29.04.2015р. за № 31/13-1594 про застосування позовної давності у спорі, в якій просить застосувати строк позовної давності до вимог Державного підприємства «Ровенькиантрацит» щодо стягнення з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» 72 939, 60 грн. та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Таким чином, Позивач, звернувшись із позовною заявою до Господарського суду міста Києва 2 квітня 2015 року пропустив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

В разі ж, якщо суд визнає причини пропущення строку позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

Як прослідковується з матеріалів справи, поважних причин для поновлення строку позовної давності немає.

Враховуючи, що строк позовної давності у спірних правовідносинах почав свій перебіг 01листопада 2011 року ( в зв'язку з підписанням сторонами даного спору Акту звіряння розрахунків від 31.10.2011р.), останній, відповідно сплив 01 листопада 2014 року.

При цьому, позивач не надав суду доказів, які б свідчили, що до 01 листопада 2014 року виникли і продовжували існувати до моменту його звернення до суду (02 квітня 2015 року) обставини надзвичайної, невідворотньої за даних умов події (непереборної сили) і які, в свою чергу, завадили в строк захистити порушене право.

В матеріалах справи міститься лише Клопотання про поновлення строку для звернення до суду.

Відповідно до ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

У відповідності до п.п.4.4.1 п.4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» №10 від 29.05.2013р. у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку (ч.1 ст.264 Цивільного кодексу України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема належати: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Господарський суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні також докази, які б свідчили про переривання строку позовної давності.

Оскільки обґрунтованих причин звернення до суду з позовом поза межами строку давності не наведено, а відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що у задоволенні вимог про стягнення переплати за газ на загальну суму 72 939, 60 грн. слід відмовити.

Витрати по оплаті судового збору згідно ст. 49 ГПК України покладаються на Позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.06.2015р.

Суддя І.І.Борисенко