ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 925/984/15

Господарський суд Черкаської області в складі: головуючого - судді Спаських Н.М. з секретарем судового засідання Волна С.В., за участю представників сторін:

від позивача: Лисак І.М. - за довіреністю;

від відповідача: Івангородська О.Ю., Мартиненко Т.Ю. - за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу за позовом Комунального підприємства "Соснівська служба утримання будинків "Черкаської міської ради до фізичної особи-суб"єкта підприємницької діяльності Мартиненко Олега Володимировича про стягнення 70 834,56 грн.

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача завищення відповідачем вартості виконаних робіт по договору про надання послуг № 3 від 01.11.2012 року в сумі 70 834,56 грн., як збитків. Позов умотивовано висновками проведеної у позивача перевірки Черкаською об'єднаною державною фінансовою інспекцією, викладеними в акті ревізії № 01-20/08 від 06.03.2015 року. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити.

Представники відповідача проти позову заперечили з мотивів, що відповідач повністю та належним чином виконує умови договору між сторонами про надання послуг № 3 від 01.11.2012 року, а тому не міг завдати збитків позивачу на спірну суму.

Клопотання позивача про залучення до участі у справі в якості третьої особи Черкаської об'єднаної державної фінансової інспекції, яка склала акт ревізії, суд відхилив через недоведеність позивачем підстав для такого залучення у відповідності до ст. 27 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін і дослідивши наявні у справі письмові докази й оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю, з наступних підстав:

У відповідності до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір № 3 від 01.11.2012 року, за умовами якого відповідач зобов'язується протягом строку дії договору надавати позивачу послуги з поточного ремонту внутрішньобудинкових систем житлових будинків, які знаходяться на балансі чи обслуговуванні у позивача.

Договір укладено до 31.12.2015 року ( п. 7.1.) і його не розірвано за згодою сторін чи за судовим рішенням, як стверджують представники обох сторін.

Пунктом 2.1. договору визначено, що загальна вартість послуг визначається згідно актів виконаних робіт, які є невід'ємними частинами даного договору. Відповідачем також надано у справу копію листа від 01.11.2012 року на адресу позивача, яким відповідач пропонує укласти договір між сторонами на виконання робіт із поточного ремонту внутрішньобудинкових систем, загальна вартість якого приблизно становитиме 1500000,00 грн.

Укладений сторонами договір є договором підряду, який за своїм змістом відповідає положенням ст. 837 ЦК України про те, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За доводами представників обох сторін, обумовлені договором роботи виконуються відповідачем з часу укладення договору та до сьогодні повністю, якісно та у встановлені строки.

Сторонами надано у справу акт звірки по актах виконаних робіт від 16.06.2015 року, з якого вбачається, що за період з 16.01.2013 року по 17.11.2014 року по договору між сторонами актів виконаних робіт підписано на загальну суму 911 119,92 грн.

За доводами представника позивача, акти виконаних робіт підписуються позивачем без зауважень, кошти по актах сплачуються на користь відповідача.

Представники обох сторін повідомили суду, що спорів з приводу якості виконаних робіт за договором № 3 про надання послуг від 01.11.2012 року між сторонами немає.

Спір між сторонами виник з причини, що після проведення у позивача ревізії фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2013 року по 30.11.2014 року (акт від 06.03.2015 року № 01-20/08), стосовно укладеного між сторонами договору і проведених за ним розрахунків фінансовою інспекцією було зроблено висновок, що відповідачем завищено 2й блок загально- виробничих витрат в Актах форми № КБ-2в за 2013 рік на суму 67 292,84 грн.,

а зазначене призвело до завищення єдиного податку за ставкою 5% на суму 3541,72 грн. через безпідставне включення відповідачем до розрахунків вартості робіт ЄСВ (єдиного соціального внеску на заробітну плату).

Згідно висновків Черкаської об'єднаної державної фінансової інспекції, внаслідок виявленого порушення встановлено завищення вартості виконаних робіт на суму 70 834,56 грн., чим завдано підприємству матеріальної шкоди (збитків) на загальну суму 70 834,56 грн., які позивачу пропонується стягнути у примусову порядку з відповідача.

Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення збитків у сумі 70 834,56 грн., як завищення вартості виконаних робіт по договору № 3 про надання послуг від 01.11.2012 року, є необґрунтованими та недоведеними, з огляду на таке:

Судом встановлено і сторонами підтверджено, що на час укладення договору № 3 про надання послуг від 01.11.2012 року сторони домовилися, що приблизна вартість робіт за весь період дії договору до 31.12.2015 року складе 1 500 000,00 грн., а вартість конкретних виконаних робіт буде підтверджуватися актами виконаних робіт, які є невід'ємними додатками до цього договору.

За доводами позивача, до відповідача він не має ніяких претензій по якості виконаних підрядних робіт, роботи виконані в повному об'ємі та без порушення строків.

У відповідності до п. 3.1.1 договору позивач вправі здійснювати контроль в технічний нагляд за відповідністю якості і дотримання термінів виконання робіт за договором ( ізоляція трубопроводів згідно з вимогами ДБН Д.1.1-1.2000).

Таким чином, сторони уклали договір від 01.11.2012 року на основі узгодженої договірної ціни і виконані роботи приймаються та оплачуються позивачем без зауважень.

Позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача спірних коштів в сумі 70 834,56 грн. як збитків в результаті завищення відповідачем вартості виконаних робіт.

При цьому норму чинного законодавства, що регулює відносини сторін по предмету господарського договору, для стягнення цих коштів позивач не вказав.

Стаття 224 ГК України, на яку посилається позивач, визначає, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Для застосування цієї статті слід довести, що відповідач порушив договірне зобов'язання між сторонами, тобто умови договору від 01.11.2012 року.

Таких доказів та навіть доводів із посиланням на конкретний пункт договору, який є порушеним з боку відповідача, позивач не вказав.

Згідно положень чинного законодавства, зацікавлена особа для захисту свого порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту, який в першу чергу випливає із спеціального законодавства, яке врегульовує відносини сторін (рішення Верховного Суду України від 19.05.2010 року).

Як вказано вище, договір між сторонами № 3 про надання послуг від 01.11.2012 року суд розцінив як договір підряду. Правовідносини підряду детально регулюються главою 61 ЦК України.

Даною главою відносини сторін у договорі підряду врегульовано, зокрема, таким чином:

ч. 3 ст. 843 ЦК - ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

ст. 844 ЦК - ціна у договорі підряд за загальним правилом визначається у кошторисі, який може бути твердим або приблизним. Зміни до твердого кошторису вносяться лише за згодою сторін.

ст. 845 ЦК - підрядник має право на ощадливе ведення робіт за умови забезпечення належної їх якості. Якщо фактичні витрати підрядника виявилися меншими від тих, які передбачалися при визначенні ціни (кошторису), підрядник має право на оплату роботи за ціною, встановленою договором підряду, якщо замовник не доведе, що отримане підрядником заощадження зумовило погіршення якості роботи.

Вкзані норми не містять положень про те, які податки включаються чи не включаються до договірної ціни за виконані підрядні роботи.

За змістом даної глави підрядник повинен дотримуватися вимог замовника щодо виконання робіт, забезпечувати їх якість, дотримуватися строків виконання робіт та не виходити за межі погодженого кошторису.

І лише за такі порушення у підрядника перед замовником настає відповідальність, обумовлена у статтях ЦК України про підряд.

Позивач не вказує та не доводить суду, що відповідач порушив норми ЦК України, які регулюють відносини підряду і за порушення яких настає відповідальність у виді відшкодування збитків.

Суд констатує, що норми ЦК України про підряд не знають такого виду порушення з боку підрядника (за яке настає його відповідальність перед замовником), як "завищення вартості виконаних робіт", як визначає їх фінансова інспекція по акту ревізії та позивач у своєму позові.

Більше того, всі заощаджені кошти підрядник має право залишити собі, якщо заощадження не вплинули на якість виконаних робіт (ст. 845 ЦК України).

Будь-які виявлені порушення бюджетної та цінової дисципліни у замовника не є підставою для майнової відповідальності підрядника, оскільки таке не передбачено нормами ЦК України про підряд. Більше того, договір № 3 між сторонами про надання послуг від 01.11.2012 року не визнано недійсним, а тому він повинен виконуватися сторонами у відповідності до його положень.

Розділ 4 вказаного договору про відповідальність сторін не передбачає такого порушення, як "завищення вартості виконаних робіт", за що підрядник повинен сплачувати замовнику якесь відшкодування.

Оскільки нормами ЦК України про підряд не передбачено відповідальності підрядника за "завищення вартості виконаних робіт", то суд не вправі застосувати не передбачений законом примус для притягнення відповідача до цивільної відповідальності та стягнення з нього спірних коштів.

Ціна є договірною категорією, істотною умовою договору та визначається за погодженням обох сторін, а не лише підрядником по договору, за що на нього можна було б покласти одноособову відповідальність при неправильності її визначення.

На підставі викладеного, наданими суду доказами позивачем не доведено підстав для майнової відповідальності відповідача перед позивачем.

Недоведеність правової підстави позову та правомірності позовних вимог є підставою для відмови у позові.

На підставі ст. 49 ГПК України, при відмові у позові, судові витрати покладаються на позивача і йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. 49, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду протягом 10 днів.

Повне рішення складено 19 червня 2015 року

Суддя Н.М. Спаських