ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р.Справа № 922/1977/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Нагірна М.Т.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит", м. Свердловськ
про стягнення 18 510,00 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Алєксєєв С.С., довіреність №27 від 01.01.2015 р.

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (відповідача) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 18 510,00 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач здійснив відправлення вагону №65285256 згідно з накладною №53153789 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці, але при прибутті вагону на станцію Ігрень Придніпровської залізниці за заявкою одержувача №517 залізницею проведено перевірку маси вантажу, під час якої було виявлено, що маса вантажу у вищезазначеному вагоні не відповідає масі, вказаній відправником у накладній. Позивач також просить суд стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. за подання до суду позовної заяви та витрати, пов'язані з розглядом справи в розмірі 1 075,80 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. У минулому судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву (вх.№20378 від 19.05.2015 р.) позовні вимоги не визнає, просить у позові відмовити, наполягаючи на тому, що позивач порушив Правила обчислення термінів доставки вантажів (наказ Мінтрансу України від 21.11.2000 р. № 644) та доставив вантаж за накладною №53153789 не за дві доби, а за 13-ть діб, тобто з перевищенням термінів доставки в шість разів і саме ця обставина може бути причиною зменшення маси вантажу у вагоні №65285256, який перевозився/зберігався у відкритому рухомому складі впродовж 13-ти діб. При цьому відповідач стверджує, що відповідачем 21.10.2014 р. було вірно зазначено масу вантажу у накладній №53153789 від 21.10.2014 р.

Ухвалою суду від 28.05.2015 р. було задоволено клопотання представника відповідача про продовження строку розгляду спору поза межами 2-х місячного терміну розгляду спорів, встановленого ч. 3 ст. 69 ГПК України та відкладення розгляду справи для надання до суду обґрунтованих додаткових письмових пояснень щодо позовних вимог.

У судовому засіданні 19.05.2015 р. було оголошено перерву до 26.05.2015 р.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

21.10.2014 року відповідач здійснив відправлення вагону №65285256 зі станції Довжанська Донецької залізниці на станцію Ігрень Придніпровської залізниці згідно накладної №53153789 від 21.10.2014 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Статтею 908 Цивільного кодексу України передбачено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Згідно ст. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ч. 1 ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Згідно зі ст. 37 Статуту під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Тарні і штучні вантажі перевозяться із зазначенням у накладній маси і кількості вантажних місць. Маса цих вантажів визначається до здавання їх для перевезення і зазначається на вантажних місцях. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Перелік вантажів, що можуть перевозитися насипом і наливом, установлюється Правилами. Загальна маса вантажу визначається шляхом зважування на вагах або підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом. Маса окремих вантажів може визначатися розрахунковим методом, за обміром або умовно (нафтопродукти в цистернах, тварини, лісоматеріали тощо). Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

З матеріалів справи вбачається, що у накладній № 53153789 від 21.10.2014 р. у вагоні № 65285256 відповідачем вказана маса вантажу нетто 69000 кг, спосіб визначення маси - на 150-ти тонних вагонних вагах.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Згідно з пунктом 22 Правил видачі вантажів перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Судом встановлено, що 03.11.2014 р. при прибутті вагону № 65285256 на станцію призначення - Ігрень Придніпровської залізниці було проведено його зважування на 150-ти тонних вагонних вагах.

За наслідками перевірки було виявлено, що маса доставленого на станцію призначення вантажу у вагоні № 65285256 фактично складає 67300 кг, замість зазначених відправником в накладній № 53153789 від 21.10.2014 р. 69000 кг, що на 1700 кг менше, ніж вказано у накладній.

Пунктом 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно з п.5.5. Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу, найменування одержувача, його коду, назви вантажу, його кількості, то з одержувача стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми.

Неправильне зазначення відповідачем відомостей про масу вантажу в накладній № 53153789 від 21.10.2014 р. було засвідчено залізницею в акті загальної форми №231 від 03.11.2014 р. та у комерційному акті РА № 004070/343 від 03.11.2014 р.

Статтею 24 Статуту передбачено, що відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених у накладній, несуть вантажовідправники.

Відповідно до статті 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У п. 3.15 Роз'яснень Президії Вищого господарського суду України від 29.09.2008 р. за № 04-5/225 "Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" зазначено, що у застосуванні статті 118 Статуту слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею як на станції призначення або під час перевезення, так і на станції відправлення після пред'явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

Таким чином судом встановлено, що факт неправильного зазначення відповідачем відомостей у накладній № 53153789 від 21.10.2014 р. підтверджено матеріалами справи, тому позивачем правомірно нараховано відповідачеві і пред'явлено до стягнення штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення, який за даним позовом складає 18 510,00 грн. (3 702,00 грн. х 5 = 18 510,00 грн.).

Відповідно до ч. 1 ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору (ст. 32 ГПК України).

При цьому за умовами ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевказані обставини справи і приписи закону, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 18 510,00 грн. є правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд відхиляє твердження відповідача про те, що причиною зменшення маси вантажу і спірному вагоні, який перевозився/зберігався у відкритому рухомому складі впродовж 13-ти діб, є перевищення позивачем термінів доставки в шість разів, оскільки відповідач на підтвердження цих доводів не надав ані нормативного обгрунтування, ані відповідного контррозрахунку.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з явкою представника позивача у судове засідання господарського суду в розмірі 1 075,80 грн., суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

В пункті 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України " від 21.02.2013 р. №7 зазначено, що до інших витрат у розумінні статті 44 ГПК відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом визнано обов'язковою.

Ухвалою суду від 21.04.2015 р. явку представника позивача в судове засідання, призначене на 19.05.2015 р. на 11:00 год., було визнано судом обов'язковою.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат, пов'язаних з прибуттям представника позивача Алєксєєва С.С. у судове засідання господарського суду, призначене на 19.05.2015 р., позивачем надано посадочні документи на суму 550,80 грн. та квитанцію Серії ААА №870905 від 19.05.2015 р. на суму 525,00 грн. (а.с. 63-64).

Враховуючи вищенаведені приписи закону, визнання судом явки представника позивача у судовому засіданні, призначеного на 19.05.2015 р., обов'язковою, а також надання позивачем до суду доказів понесення ним витрат, пов'язаних із прибуттям його представника у зазначене судове засідання господарського суду на суму 1 075,80 грн., суд вважає, що ці витрати підлягають віднесенню до інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, передбачених ст. 44 ГПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. ст. 44, 49 ГПК України, покладаючи судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. та витрати, пов'язані з явкою представника позивача у судове засідання господарського суду в розмірі 1 075,80 грн. на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Статутом залізниць України, Правилами складання актів, Правилами приймання вантажів до перевезення, Правил оформлення перевізних документів, ст. ст. 233, 307 Господарського кодексу України, ст. ст. 908, 909 ЦК України, ст. ст. 1, 4, 4-3, 32-34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (юридична адреса: 94801, Луганська область, м. Свердловськ, вул. Енгельса, 1, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) штраф за неправильно зазначену масу вантажу в розмірі 18 510,00 грн., судовий збір в розмірі 1 827,00 грн. судового збору та витрати, пов'язані з явкою представника позивача у судове засідання господарського суду в розмірі 1 075,80 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 16.06.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко