РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа № 910/7473/15-г

Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПрокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Блу Марін"
пророзірвання договору та повернення земельної ділянки
Представники:
від прокуратуриБондарчук І.П. - на підставі посвідчення
від позивачаБагінська Г.В.- представник за довіреністю
від відповідачане з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

26.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Блу Марін" про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.11.2008 та про зобов'язання повернення земельної ділянки кадастровий номер 8 000 000 000 72:280:0049.

Свої позовні вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства не виконав взяті на себе зобов'язання за договором оренди земельної ділянки від 22.11.2007 щодо внесення орендної плати та використання земельної ділянки за її цільовим призначенням, що є підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2015 порушено провадження у справі № 910/7473/15-г, розгляд справи призначений на 23.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2015 розгляд справи № 910/7473/15-г відкладено на 15.05.2015, у зв'язку з неявкою представника відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2015 виправлено описку в резолютивній частині ухвали № 910/7473/15-г від 23.04.2015. З урахуванням виправленої ухвалою від 12.05.2015 описки, розгляд справи № 910/7473/15-г призначений на 25.05.2015

Судове засідання, призначене на 25.05.2015, не відбулося у зв'язку з перебуванням судді на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2015 розгляд справи призначено на 08.06.2015.

Представник відповідача у судове засідання 08.06.2015 не з'явився, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином за адресою, зазначеною у Спеціальному витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 20674664.

У судове засідання 08.0.2015 з'явився представники прокуратури та позивача, та надали усні пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 08.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників прокуратури та позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.11.2007 між Київською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Блу Марін" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та за реєстровий в реєстрі за № 334, та зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 05.03.2008 за № 72-6-00492 у книзі записів державної реєстрації договорів, відповідно до умов якого орендодавець, на підставі п. 29 рішення Київської міської ради від 12.07.2007 за № 1112/1773, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з об'єктами соціально-культурного призначення, об'єктами громадського обслуговування, торгівлі, паркінгами, загальною площею 2,9105 га, кадастровий номер - :72:280:0049, розташовану вздовж вулиці Кишинівської та вулиці Азовської у Солом'янському районі міста Києва.

У відповідності до пункту 3.1 договору даний договір укладено на 10 років.

Згідно з пунктом 4.1. договору визначена даним договором орендна плата за земельну ділянку становить платіж, який орендар самостійно розраховує та вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою у грошовій формі.

Річна орендна плата на земельну ділянку встановлюється у розмірі 1,5 відсотків від нормативної грошової оцінки. Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством (пункт 4.2. договору).

Положеннями пункту 8.4. договору сторонами визначені обов'язки орендаря, зокрема, орендар зобов'язується приступати до використання земельної ділянки в строк, встановлений цим договором, та після підписання цього договору і акту приймання-передачі земельної ділянки та державної реєстрації договору; завершити забудову земельної ділянки в строки, встановлені проектною документацією на будівництво, затвердженою в установленому порядку, але не пізніше, ніж через три роки з моменту державної реєстрації договору; використовувати земельну ділянку відповідно до її цільового призначення; своєчасно вносити орендну плату; повернути земельну ділянку орендодавцю у стані, придатному для її подальшого використання після припинення дії цього договору; у строки, встановлені чинним законодавством, звітувати перед податковими органами району за місцем розташування земельної ділянки про сплату орендної плати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди землі.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об'єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об'єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об'єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

Відповідно до частини першої статті 93 Земельного кодексу України та статті 1 Закону України "Про оренду землі" право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Судом встановлено, що відповідач в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання зі сплати орендних платежів з 01.02.2011 та подання звітів до податкової інспекції за місцем знаходження земельної ділянки, що підтверджується листом ДПІ у Солом'янському районі ГУ ДФС України у м. Києві від 15.02.2015 № 669/9/26-58-45-05-06. Крім того, як вбачається з наявного в матеріалах справи Акту обстеження земельної ділянки № 181/09 від 25.02.2015 проведеного Департаментом земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, земельна ділянка(кадастровий номер :72:280:0049), що розташована вздовж вулиці Кишинівської та вулиці Азовської у Солом'янському районі міста Києва, загальною площею 2,9105 га, вільна від забудови та на ній ростуть зелені насадження, частково обмежена парканами суміжних ділянок, для будівництва, експлуатації та обслуговування житлового комплексу з об'єктами соціально-культурного призначення, об'єктами громадського харчування, торгівлі, паркінгами не використовується.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 2 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Нормами статті 2 Господарського процесуального кодексу України та резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року по справі № 1-1/99, З-рп/99 визначено, що прокурори вправі звертатися до суду з позовами в інтересах держави в особі органів державної влади. В позові прокурор самостійно визначає в чому саме полягає порушення інтересів держави, обґрунтовує їх захист.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року у справі №1-1/99 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону, гарантування державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» районні у містах ради та їх виконавчі органи відповідно до Конституції та законів України здійснюють управління нерухомим майном, що належить до комунальної власності територіальних громад районів у містах, формують, затверджують, виконують відповідні бюджети та контролюють їх виконання.

Нормами статті 36-1 Закону України «Про прокуратуру» визначають підставою представництва в суді інтересів держави наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, таким чином необхідно вказати, що бездіяльність виконавчого органу Подільського району м. Києва в частині невжиття своєчасних заходів спрямованих на стягнення заборгованості за фактичне використання приміщення в свою чергу спричинило утворення заборгованості.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Нормами статті 13 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У відповідності до норм частини 1 статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; дотримання режиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов'язаний, зокрема, приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України (частина 1 статті 32 Закону України "Про оренду землі").

Згідно з пунктом 11.4 договору припинення договору шляхом розірвання може бути за взаємною згодою сторін; за рішенням суду, в порядку, встановленому законом; в односторонньому порядку за ініціативою орендодавця, із звільненням орендодавця від відповідальності, згідно з Господарським кодексом України, в разі коли орендар використовує земельну ділянку способами, які суперечать екологічним вимогам, не за цільовим призначенням, систематично не сплачує орендну плату (протягом півроку), порушення строків завершення забудови земельної ділянки, встановлених пунктом 8.4 договору, здійснення без згоди орендодавця передачі або відчуження права користування земельною ділянкою третім особам.

У відповідності до пункту 11.5. договору договір може бути достроково розірваний у разі невиконання або неналежного виконання орендарем обов'язків визначених у пунктах 5.1 та 8.4 даного договору.

Таким чином, сторонами спірного договору визначено декілька підстав для його розірвання. Так, орендодавець може вимагати розірвання договору не тільки коли земельна ділянка використовується не за цільовим призначенням, а й тоді, коли орендар не виконує умови договору та порушує строки завершення забудови земельної ділянки, встановлені пунктом 8.4 договору.

Отже, порушення орендарем таких умов договору оренди землі, як внесення орендної плати та невикористання земельної ділянки за її цільовим призначенням, є істотними і слугують достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку.

Враховуючи, що сплата орендної плати та використання земельної ділянки за її цільовим призначенням є основними обов'язками орендаря, внаслідок невиконання яких орендодавець значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору, а також враховуючи, що можливість дострокового розірвання договору у випадку несплати орендних платежів та невикористання земельної ділянки за її цільовим призначенням сторони прямо передбачили в договорі, вимоги прокурора про розірвання договору оренди земельної ділянки від 22.11.2007, укладеного між Київською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Блумарін", зареєстрованого Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 05.03.2008 за № 72-600492 у книзі записів державної реєстрації договорів, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Відповідно до пункту 11.8 договору у разі його припинення або розірвання відповідач зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Тож, враховуючи, що підставою користування спірною земельною ділянкою є відповідний договір оренди, який є за висновком суду є розірваним, з огляду на те, що у зв'язку із розірванням договору, відповідач втратив статус орендаря, суд вважає позовні вимоги прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради в частині зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Блумарін" повернути земельну ділянку, кадастровий номер № 72:280:0049, загальна площа 2,91 га, розташована вздовж вулиці Кишинівської та вулиці Азовської у Солом'янському районі міста Києва, привівши її у належний стан такими, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн 00 коп.

Нормами частини 11 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняються органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Враховуючи викладене та виходячи з того, що суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору до державного бюджету в розмірі 2436 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір оренди земельної ділянки від 22.11.2007 (кадастровий номер земельної ділянки № 8 000 000 000 72:280:0049, загальна площа 2,91 га, розташована вздовж вулиці Кишинівської та вулиці Азовської у Солом'янському районі міста Києва), укладений між Київською міською радою (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ідентифікаційний код 22883141) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Блумарін" (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська/Ярославська, буд. 20/14, ідентифікаційний код 32668584), зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради 05.03.2008 за № 72-600492 у книзі записів державної реєстрації договорів.

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Блумарін" (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська/Ярославська, буд. 20/14, ідентифікаційний код 32668584) повернути Київській міській раді (01044, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 36, ідентифікаційний код 22883141) земельну ділянку, кадастровий номер № 8 000 000 000 72:280:0049, загальна площа 2,91 га, розташована вздовж вулиці Кишинівської та вулиці Азовської у Солом'янському районі міста Києва , привівши її у належний стан.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блумарін" (04071, м. Київ, вул. Костянтинівська/Ярославська, буд. 20/14, ідентифікаційний код 32668584) в доход Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) 2 436 (дві тисячі чотириста тридцять шість) грн 00 коп. судового збору.

5. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 15.06.2015

Суддя Н.Б. Плотницька