ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.06.15р. Справа № 904/3465/15

За позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПК Укрторгстрой", м. Дніпропетровськ

про стягнення 142 032,67 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Гарбузенко О. В., довіреність № 777 від 20.04.2015 року, представник;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПК Укрторгстрой" про стягнення заборгованості у сумі 142 247,64 грн., з яких: 139 098,44 грн. - основна сума боргу, 2 918,41 грн. - пеня, 230,79 грн. - 3% річних. Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги вмотивовані невиконанням відповідачем умов договору № 040322 від 25.08.2011 року про постачання теплової енергії в частині оплати за поставлену теплову енергію у листопаді - грудні 2014 року та у січні 2015 року.

15.06.2015 року позивачем подана заява про уточнення позовних вимог відповідно до якої заявлена до стягнення з відповідача сума заборгованості зменшена до 142 032,67 грн., з яких: 139 098,44 грн. - основна сума боргу, 2 794,19 грн. - пеня, 140,04 грн. - 3% річних.

У судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову з наведених у ньому підстав.

Відповідач свого повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог частини першої статті 64 Господарського процесуального кодексу України за адресою, зазначеною у позові, яка збігається з адресою місцезнаходження відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 23.04.2015 року (а.с. 34-36 том 1).

Направлена господарським судом на адресу відповідача кореспонденція повернулася з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 37 - 39, 47 - 50 том 1).

Відповідно до підпункту 3.9.1. пункту 3.9. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

У разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відзиву на позов відповідач суду не надав. За таких обставин, а також беручи до уваги, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно зі статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Розгляд справи призначався на 18.05.2015 року, 15.06.2015 року.

У судовому засіданні 15.06.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.08.2011 року між Міським комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (далі - Енергопостачальна організація, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СПК Укрторгстрой" (далі - Споживач, Відповідач) був укладений договір № 040322 про постачання теплової енергії (далі - Договір).

За цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію у гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором (пункт 1.1. договору).

Відповідно до пункту 7.1. договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться у грошовій формі відповідно до встановлених тарифів або за згодою сторін будь-яким іншим шляхом, не забороненим чинним законодавством України.

Згідно з пунктом 7.2. договору розрахунковим періодом є календарний місяць, за результатом якого підписується у 2-х примірниках акт на відпуск - отримання теплової енергії за формою додатку 4.

За умовами пунктів 7.3., 7.4. договору споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 5 діб до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, за власним платіжним дорученням із зазначенням періоду, за який він сплачує.

Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобов'язана направити його споживачеві не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У випадку утворення переплати, вона зараховується у рахунок наступних платежів.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 25.08.2014 року (пункт 11.1. договору).

Відповідно до пункту 11.4. договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії будь-якою із сторін не буде письмово заявлено про його припинення.

На виконання умов договору у період з листопада 2014 року по січень 2015 року позивач поставив відповідачеві теплову енергію на загальну суму 139 098,44 грн., що підтверджується актами прийому-передачі виконаних робіт, а саме: за листопад 2014 року на суму 23 407,46 грн.; за грудень 2014 року на суму 72 207,54 грн.; за січень 2015 року на суму 43 483,44 грн. (а.с. 21 - 23 том 1).

Для отримання оплати за поставлену теплову енергію позивачем були оформлені наступні рахунки: № 040322 від 30.11.2014 року за листопад 2014 року на суму 23 407,46 грн.; № 040322 від 31.12.2014 року за грудень 2014 року на суму 72 207,54 грн.; № 040322 від 31.01.2015 року за січень 2015 року на суму 43 483,44 грн. (а.с. 18 - 20 том 1).

Рахунки за теплову енергію разом з актами прийому-передачі виконаних робіт за листопад - грудень 2014 року було надіслано на адресу відповідача 27.01.2015 року, що підтверджується копією листа від 21.01.2015 року № 549-1ТР та фіскальним чеком про надання поштових послуг від 27.01.2015 року (штрихкодовий ідентифікатор - 584) (а.с. 26-27 том 1). За даними відстеження пересилання поштових відправлень з веб-сайту Укрпошти зазначене відправлення було повернуто за зворотною адресою 25.02.2015 року у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 45 том 1).

Рахунок за теплову енергію разом з актом прийому-передачі виконаних робіт за січень 2015 року було надіслано на адресу відповідача 06.02.2015 року, що підтверджується копією листа від 06.02.2015 року № 552-1ТР та фіскальним чеком про надання поштових послуг від 06.02.2015 року (штрихкодовий ідентифікатор - 0070 (а.с. 28-29 том 1). За даними відстеження пересилання поштових відправлень з веб-сайту Укрпошти зазначене відправлення було повернуто за зворотною адресою 06.03.2015 року у зв'язку із закінченням терміну зберігання (а.с. 46 том 1).

Відповідно до пункту 1.7. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо вимогу надіслано засобами поштового зв'язку і підприємством зв'язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред'явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.

З урахуванням викладеного та відповідно до пункту 7.4. договору оплата спожитої відповідачем теплової енергії мала бути здійснена:

до 03.03.2015 року - по рахункам за листопад 2014 року на суму 23 407,46 грн. та за грудень 2014 року на суму 72 207,54 грн.;

до 13.03.2015 року - по рахунку за січень 2015 року на суму 43 483,44 грн.

Спожита відповідачем у листопаді - грудні 2014 року та у січні 2015 року теплова енергія на загальну суму 139 098,44 грн. останнім не сплачена, що і є причиною виникнення спору.

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пункту 7.3., 7.4. договору строк оплати є таким, що настав, докази щодо сплати відповідачем спірної теплової енергії відсутні, а відтак несплачені останнім грошові кошти у сумі 139 098,44 грн. за спожиту теплову енергією у листопаді - грудні 2014 року та у січні 2015 року є його заборгованістю і підлягають стягненню на користь позивача.

Згідно з частиною першою статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

За частиною першою статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до підпункту 8.2.3. договору у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня у розмірі 1%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

Заявлена позивачем до стягнення пеня у загальній сумі 2 794,19 грн. нарахована із суми боргу за кожним рахунком окремо, а саме:

614,21 грн. - із заборгованості у сумі 23 407,46 грн. по рахунку за листопад 2014 року за період з 05.03.2015 року по 20.03.2015 року;

1 894,73 грн. - із заборгованості у сумі 72 207,54 грн. по рахунку за грудень 2014 року за період з 05.03.2015 року по 20.03.2015 року;

285,25 грн. - із заборгованості у сумі 43 483,44 грн. по рахунку за січень 2015 року за період з 17.03.2015 року по 20.03.2015 року.

За результатом перевірки здійсненого позивачем розрахунку підстави для зменшення суми пені відсутні.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заявлені позивачем до стягнення з відповідача 3% річних у загальній сумі 140,04 грн. нараховані із суми боргу за кожним рахунком окремо, а саме:

30,78 грн. - із заборгованості у сумі 23 407,46 грн. по рахунку за листопад 2014 року за період з 05.03.2015 року по 20.03.2015 року;

94,96 грн. - із заборгованості у сумі 72 207,54 грн. по рахунку за грудень 2014 року за період з 05.03.2015 року по 20.03.2015 року;

14,30 грн. - із заборгованості у сумі 43 483,44 грн. по рахунку за січень 2015 року за період з 17.03.2015 року по 20.03.2015 року.

Зазначений розрахунок позивачем здійснений правильно.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Щодо розподілу судового збору суд зазначає таке.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За статтею 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено з 1 січня 2015 року мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі - 1 218 грн.; у погодинному розмірі - 7,29 грн.

З урахуванням зменшення позивачем розміру позовних вимог до 142 032,67 грн. судовий збір повинен складати 2 840,65 грн. (142 032,67 х 2% = 2 840,65). Під час звернення з позовом до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 2 844,96 грн. за платіжним дорученням № 979 від 30.03.2015 року (а.с. 8 том 1).

Отже, надмірно сплачена позивачем сума судового збору складає 4,31 грн. (2844,96 - 2840,65 = 4,31).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За змістом частини першої пункту 5.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року " Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" питання про повернення судового збору вирішуються господарським судом за результатом розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового згідно із законом).

З урахуванням викладеного, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України судовий збір у сумі 4,31 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 2 844,96 грн. за платіжним дорученням № 979 від 30.03.2015 року.

Відповідно до частини першої статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2 840,65 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 32-34, 36, 43-44, 49, 78, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПК Укрторгстрой" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Героїв Сталінграда, буд. 16, ідентифікаційний код 34366798) на користь Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, проспект К. Маркса, 37, ідентифікаційний код 32082770) основний борг у сумі 139 098,44 грн., пеню у сумі 2 794,19 грн., 3% річних у сумі 140,04 грн., судовий збір у сумі 2 840,65 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Міському комунальному підприємству "Дніпропетровські міські теплові мережі" (49044, м. Дніпропетровськ, проспект К. Маркса, 37, ідентифікаційний код 32082770) з Державного бюджету України судовий збір у сумі 4,31 грн., сплачений у складі судового збору у сумі 2 844,96 грн. відповідно до платіжного доручення № 979 від 30.03.2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи, про що винести ухвалу.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.06.2015 року.

Суддя І.І. Колісник