УХВАЛА

15.06.2015№ 910/10559/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні

заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Макс-Торг 2011», м. Київ (далі - Товариство), про вжиття заходів до забезпечення позову

у справі № 910/10559/15

за позовом Товариства,

до комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, та

Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ,

про визнання права та зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників:

позивача - Борисенко А.О. (довіреність від 21.04.2015 № б/н);

відповідача-1 - Куценка О.В. (довіреність від 29.12.2014 №б/н);

відповідача-2 - Молічевої Ю.К. (довіреність від 16.02.2015 №064-1273),

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс-Торг 2011» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання за Товариством права на розміщення легких збірно-розбірних конструкцій у кількості 47 штук загальною площею 156 кв.м. у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», на підставі інвестиційного договору від 09.06.2012 № 049-13/і/117 на здійснення заходів з облаштування пішохідних підземних переходів у Шевченківському та Дніпровському районах міста Києва (лот 2, далі - Договір);

- визнання відсутнім у комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі - Підприємство) та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі - Департамент) права вчиняти будь-які дії стосовно демонтажу, вилучення або у інший спосіб переміщення легких збірно-розбірних конструкцій, встановлених Товариством, у кількості 47 штук загальною площею 156 кв.м. у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», на підставі Договору;

- зобов'язання Підприємства та Департаменту не чинити перешкоди Товариству у здійсненні господарської (підприємницької) діяльності шляхом використання легких збірно-розбірних конструкцій у кількості 47 штук загальною площею 156 кв.м., встановлених у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», на підставі Договору.

Позов мотивовано тим, що: відповідачі оспорюють право позивача на розміщення легких збірно-розбірних конструкцій, розміщених у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», відповідно до умов Договору; 15.04.2015 представник відповідача-1 виніс приписи, які на думку позивача, свідчать про вчинення дій, спрямованих на подальший демонтаж тимчасових споруд.

Разом з позовною заявою Товариство подало заяву про вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони Підприємству, Департаменту та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо демонтажу, вилучення, переміщення належних Товариству легких збірно-розбірних конструкцій у кількості 47 штук загальною площею 156 кв.м., які знаходяться у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», та встановлені на підставі Договору.

Заява мотивована тим, що: 15.04.2015 відповідачами були внесені приписи, згідно з якими позивачу вказано демонтувати протягом трьох днів споруди, що знаходяться в підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет»; незважаючи на законність розміщення Товариством конструкцій на підставі Договору, відповідачі 21.04.2015 вже приступили до їх демонтажу в підземному пішохідному переході, що знаходиться на площі Майдані Незалежності; проведений демонтаж підтверджується доданими до позовної заяви фотознімками; оскільки відповідачами в підземному пішохідному переході на Майдані Незалежності було також спочатку внесено приписи, а потім проведено демонтаж встановлених конструкцій, та враховуючи, що відповідачами вже внесено приписи за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», у позивача є реальні побоювання про те, що конструкції, які встановлені за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», будуть також демонтовані найближчим часом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження у справі.

В судовому засіданні 15.06.2015 представник позивача підтримав заяву про забезпечення позову та просив її задовольнити.

Представники відповідачів у судовому засіданні проти задоволення вказаної заяви заперечували.

Господарський суд міста Києва дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні вказаної заяви позивача з огляду на таке.

Відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з частиною першою статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У пункті 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» зазначено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В обґрунтування необхідності вжиття судом заходів до забезпечення позову Товариство посилається на те, що відповідачі можуть вчинити дії щодо демонтажу легких збірно-розбірних споруд, право на розміщення яких є предметом даного позову.

Разом з тим, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість вчинення відповідачами дій спрямованих на демонтаж без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії (пункт 3 названої постанови пленуму).

Заявником не подано суду доказів на підтвердження можливості ухилення відповідачів від виконання судового рішення чи вчинення дій, спрямованих на демонтаж тимчасових споруд, а тому вимоги заяви щодо відповідачів задоволенню не підлягають. Що ж до решти вимог заяви, то вони є невизначеними, оскільки ГПК України позбавляє суд можливості вжити заходи до забезпечення позову шляхом заборони будь-яким (не визначеним) третім особам вчиняти будь-які (не визначені) дії. Отже, доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову не є обґрунтованими, а тому відповідна заява задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 66, 67 і 86 ГПК України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Макс-Торг 2011» про вжиття заходів до забезпечення позову зі справи № 910/10559/15 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено у встановленому законодавством України порядку.

Суддя О. Марченко