У Х В А Л А

08.06.2015 Справа № 5011-73/7679-2012

За скаргою Приватного підприємства "Антарекс"
на дії та рішення органу Державної виконавчої служби

За позовомПриватного підприємства "Антарекс"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Електро-Одеса"
простягнення 76 299 грн.
Суддя Івченко А.М.

За участю представників:

Від позивачане з'явився
Від відповідачане з'явився
Від ВДВСне з'явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2013 р. (суддя Баранов Д.О.), залишеним без змін апеляційною та касаційною інстанціями, позовні вимоги Приватного підприємства "Антарекс" у справі № 5011-73/7679-2012 було задоволено шляхом стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Електро-Одеса" на користь позивача 76 299,70 грн. заборгованості та 1 641,00 грн. судового збору.

На виконання вказаного судового рішення від 24.07.2013 р. у справі № 5011-73/7679-2012, яке набрало законної сили 30.10.2013 р., 26.12.2013 р. був виданий наказ.

28.04.2015 р. до суду звернувся стягувач за наказом - Приватне підприємство "Антарекс" в особі уповноваженого представника зі скаргою на дії та рішення органу Державної виконавчої служби.

За резолюцією заступника голови Господарського суду міста Києва указану скаргу було передано для розгляду судді Івченку А.М.

Ухвалою від 30.04.2015 р. суд призначив розгляд скарги на дії та рішення органу Державної виконавчої служби на 08.06.2015 р. з повідомленням сторін та органу виконання судових рішень.

18.05.2015 р. на виконання вимог суду від Приватного підприємства "Антарекс" надійшов до суду конверт, в якому було отримано оскаржувану постанову.

В судове засідання 08.06.2015 р. представники боржника, стягувача та виконавчої служби не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про час і місце засідання суду.

Оскільки за приписами ч. 2 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути її по суті за відсутності указаних осіб.

Як вказує стягувач у поданій скарзі, за його заявою відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження № 43309978 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.12.2013 р. у справі № 5011-73/7679-2012.

16.04.2015 р. Приватним підприємством "Антарекс" було отримано постанову відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві від 15.12.2014 р. про повернення виконавчого документа стягувачеві, винесену на підставі п.2 ч.1 ст. 47, ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження".

Проте, скаржник з указаною постановою не погоджується, вважає її незаконною та необґрунтованою, оскільки відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві не були здійснені всі передбачені законом дії, спрямовані на виконання наказу Господарського суду міста Києва від 26.12.2013 р. у справі № 5011-73/7679-2012, а також не були здійснені всі передбачені законом дії, спрямовані на розшук боржника або його майна.

Також скаржник зазначив, що він дізнався про оскаржувану постанову лише 16.04.2015 р., коли остання надійшла до на його адресу.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" деталізовано права та обов'язки державних виконавців.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Як слідує зі змісту постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві від 15.12.2014 р., державним виконавцем відділом державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва від 26.12.2013 р. у справі № 5011-73/7679-2012 встановлено: в ході проведення виконавчих дій розшукати активи боржника на території Дарницького району не вдалося. Згідно відповіді ДПС України за боржником зареєстровані відкриті рахунки в AT "Укрсиббанк" та ПАТ "Банк Кредит Дніпро". Постановою державного виконавця арештовано кошти, які знаходяться на вказаних рахунках. Згідно відповіді AT "Укрсиббанк", залишок коштів на рахунку боржника недостатній для виконання постанови про арешт у повному обсязі згідно відповіді ПАТ 'Банк Кредит Дніпро" залишок коштів відсутній. До банківської установи з метою безспірного списання коштів з рахунків боржника направлено платіжні вимоги. Кошти у розмірі, що надійшли на рахунок відділу у розмірі 95,81 грн., перераховано як витрати на проведення виконавчих дій. Постановою державного виконавця накладено арешт на все майно боржника, відповідні записи внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна та Державного реєстру обтяжень нерухомого майна. Згідно відповіді Інспекції Державного технічного нагляду, Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки, УДАІ м. Києва, Інформаційних довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно- майно, що належить на праві власності боржнику не зареєстровано. З виходом державного виконавця за адресою, вказаною у виконавчому документі боржника не розшукано.

Зважаючи на описане вище у постанові, державним виконавцем було здійснено в межах своїх повноважень заходи щодо розшуку самої юридичної особи-боржника шляхом виходу за його місцезнаходженням та його рухомого та нерухомого майна шляхом направлення відповідних запитів до державних реєстраційних органів, грошових коштів в банківських установах, які виявилися безрезультатними, тому органом примусового виконання цілком правомірно повернуто стягувачу виконавчий документ на підставі п.2 ч.1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження".

Стверджуючи про не здійснення державним виконавцем усіх передбачених законом дій, спрямованих на розшук боржника або його майна, скаржник не вказує конкретно, які саме дії та заходи вчинені не були, обмежуючись лише цитуванням норм законодавства.

При цьому, представник скаржника для обґрунтування скарги в засідання суду не з'явився.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, що передбачено статтею 33 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє (п.9.13).

Дослідивши подану скаргу та приєднані до неї документи, вивчивши обґрунтування скаржника, суд не вважає їх такими, що доводять бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження № 43309978 та неправомірність винесеної ним постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з чим подана скарга підлягає відхиленню у повному обсязі.

Щодо направлення державним виконавцем стягувачеві постанови від 15.12.2013 р. із порушенням строків, суд зазначає: по-перше, виходячи зі змісту скарги дане питання не є її предметом, а, по-друге, Пленумом Вищого господарського суду України у п. 9.7 Постанови від 17.10.2012 р. № 9 роз'яснено, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження та не отримав у визначений законом строк задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він з матеріалами виконавчого провадження.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про виконавче провадження", ст.ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Скаргу Приватного підприємства "Антарекс" № 04/12 від 22.04.2015 р. на дії та рішення органу Державної виконавчої служби відхилити.

Суддя А.М. Івченко