РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/24286/14

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська

страхова група"

До Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова

компанія"

Про відшкодування шкоди в порядку регресу 39652,17 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача : не з'явився

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова Компанія "Українська страхова група" (далі за текстом - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою №11/9879 від 22.10.2014 до Приватного акціонерного товариства "Українська транспортна страхова компанія" (далі за текстом - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу 39652,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.11.2014 позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 910/24286/14, розгляд справи призначено на 16.12.2014.

20.11.2014 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшла інформація щодо страховика та страхувальника за полісом № АС/9744456 страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортний засобу "ЗАЗ110557" державний реєстраційний номер АА6609СТ, строку дії зазначеного полісу, розміру франшизи та ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну за даним полісом.

Ухвалою суду від 16.12.2014 року розгляд справи відкладено на 06.01.2015 року в порядку статті 77 ГПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання представників сторін у справі, а також не виконанням ними вимог ухвали суду.

В судове засідання 06.01.2015 року представники сторін повторно не з`явились, проте позивач 26.12.2014 року подав через канцелярію суду додаткові документи по справі, а відповідач через канцелярію суду 06.01.2015 року подав клопотання про продовження строків розгляду спору та відкладення розгляду справи, відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог через недоведеність належними засобами доказування розміру нанесеної шкоди, а також просив витребувати у позивача відповідний експертний звіт щодо розміру оціненої шкоди.

Суд, розглянувши наявні матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність призначення у даній справі судової автотоварознавчої екпертизи, виходячи з наступного.

Для вирішення справи по суті, суду необхідно було встановити дійсний розмір шкоди, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи, що не може бути встановлено судом без застосування спеціальних знань, а саме: розмір витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу "Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 7426 МН з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, внаслідок ДТП що сталася 15.03.2014.

Враховуючи те, що вирішення питання щодо встановлення дійсного розміру матеріальної шкоди потребує спеціальних знань суд призначив у справі № 910/24286/14 судову експертизу, проведення якої доручив Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, оплату вартості призначеної експертизи поклав на ПрАТ «УТСК», а справу скерував на адресу експертної установи 17.01.2015р.

24.04.2015р. вказана справа повернулась до суду без висновку експерта, оскільки ПрАТ «УТСК» не провела оплату вартості призначеної експертизи.

Внаслідок закінчення повноважень по здійсненню правосуддя судді Бондаренко Г.П., справу № 910/24286/14 було передано на повторний автоматичний розподіл, на підставі якого справу передано для розгляду судді Мельнику В.І.

Ухвалою від 27.04.2015р. суддя Мельник В.І. поновив провадження у справі та призначив її до розгляду на 08.06.2015р.

07.05.2015р. позивач подав через канцелярію суду клопотання про розгляд справи без участі його представника.

08.06.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2012р. між ПрАТ «СК «Українська страхова група» (далі - позивач) та ТОВ «Порше Лізинг Україна» як страхувальником, було укладено договір страхування № 28-0199-0157/12/0480, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Фольцваген» д.н.з АА 7426 МН.

15.03.2014р. в м. Києві на вул. Сирецька, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Фольцваген» д.н.з АА 7426 МН, під керуванням Лебідь Г.М., та транспортного засобу «ЗАЗ», державний номерний знак АА 6609 СТ, під керуванням Вінник Є.В., відповідальність якого на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно полісу № АС/9744456.

Відповідно до постанови Подільського районного суду міста Києва № 758/3073/14-п від 18.04.2014р., встановлено вину гр. Вінник Є.В. у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до страхового акту та калькуляції до нього, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Фольцваген» д.н.з АА 7426 МН, внаслідок ДТП склав 40 162,17 грн., які було виплачено позивачем згідно платіжного доручення № 7787 від 25.03.2014р., копія якого наявна в матеріалах справи.

Згідно полісу № АС/9744456 франшизу встановлено у розмірі 510,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача 39 652,17 грн. боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського 77) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (, адреса: 03038 м. Київ. вул. Федорова 32-А) суму заборгованості в розмірі 39652 (тридцять дев'ять тисяч шістсот п'ятдесят дві) грн. 17 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. - судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 12.06.2015р.)

Суддя Мельник В.І.