РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/10920/15
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Укртелеком»

до Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного

про стягнення 4 693 грн. 61 коп.

Представники:

від Позивача: не з'явились;

від Відповідача: Павлишина О.С. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Публічне акціонерне товариство «Укртелеком» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного (надалі також - «Відповідач») про стягнення 4 693 грн. 61 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 01.01.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», (Укртелеком) та Київською державною академією водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного (Абонент) було укладено Договір №10344 про надання телекомунікаційних послуг, відповідно до умов якого Укртелеком зобов»язався надавати Абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно переліку та в обсягах замовлених Абонентом, а Абонент зобов»язався своєчасно оплачувати отримані Послуги відповідно до умов цього Договору. Як зазначає Позивач, він належним чином виконав умови цього Договору, проте Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за надані послуги за період серпень 2014 р. - лютий 2015 р. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» становить 3 706 грн. 06 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного 3% річних у розмірі 29 грн. 24 коп., інфляційні у розмірі 802 грн. 09 коп. та пеню в розмірі 156 грн. 22 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 29.04.2015 р. порушено провадження у справі № 910/10920/15, судове засідання призначено на 28.05.2015 р.

28.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшли письмові документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

28.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло письмове підтвердження того, що у провадженні господарських судів України або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав та не має рішення цих органів з такого спору.

28.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву, яким просив відмовити в задоволенні позовних вимог у зв»язку з невиконанням Головним управлінням Державної казначейської служби у м. Києві зобов»язань по перерахуванню грошових коштів. Крім того, просив Суд залучити в якості Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві.

В судовому засіданні 28.05.2015 року представники Відповідача заявили усне клопотання про залучення Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

Статтею 27 Господарського процесуального кодексу України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін.

Однак, Суд звертає увагу на те, що Відповідачем не наведено належних обґрунтувань щодо того, як рішення у даній справі може вплинути на права або обов'язки Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві щодо однієї з сторін.

Суд на місці ухвалив - відмовити в задоволенні клопотання Відповідача про залучення Головного управління Державної казначейської служби у м. Києві в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні Відповідача.

В судовому засіданні 28.05.2015 року на підставі статті 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 10.06.2015 р.

28.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшла Заява про залучення до участі у справі в якості Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві.

В судовому засіданні 10 червня 2015 року представник Відповідача заперечив проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. В судове засідання представник Позивача не з»явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується протоколом судового засідання від 28.05.2015 р. по справі №910/10920/15.

Щодо Заяви Відповідача про залучення до участі у справі в якості Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві Суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона. Заміна первісного відповідача належним відповідачем допускається лише за згодою позивача, яка має бути викладена в його письмовій заяві чи зафіксована в протоколі судового засідання. Якщо ж такої згоди не надано, то господарський суд у залежності від конкретних обставин справи вчиняє одну з таких дій: 1) розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і відмовляє в позові, оскільки відповідач не є належним; 2) залучає до участі у справі з власної ініціативи іншого відповідача згідно з частиною першою статті 24 ГПК. При цьому в останньому із зазначених випадків: господарський суд зобов'язує позивача згідно з частиною другою статті 56 ГПК надіслати відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, а в разі невиконання цього обов'язку у встановлений судом строк залишає позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 ГПК. (п.1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.2011 року)

Відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні Заяви Відповідача про залучення до участі у справі в якості Відповідача - Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві, оскільки Київська державна академія водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного самостійно відповідає за своїми зобов»язаннями, що виникають у зв»язку з невиконанням або неналежним виконанням умов спірного договору, а тому Головне управління Державної казначейської служби у м. Києві в даному випадку не може виступати як зобов»язана сторона.

Приймаючи до уваги, що Позивач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Позивача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 10 червня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

01.01.2011 року між Відкритим акціонерним товариством «Укртелеком», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укртелеком», (Укртелеком) та Київською державною академією водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного (Абонент) було укладено Договір №10344 про надання телекомунікаційних послуг, відповідно до умов якого Укртелеком зобов»язався надавати Абоненту загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги, супутні (додаткові) послуги, згідно переліку та в обсягах замовлених Абонентом, а Абонент зобов»язався своєчасно оплачувати отримані Послуги відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п.4.1 Договору надання Послуг за Договором є платним.

Згідно з п.4.3 Договору система розрахунків, що застосовується Укртелеком з надсиланням рахунків.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелеком Послуг Абонент сплачує пеню, яка обчислюється незалежно від вартості неоплачених Послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

У п.7.1 Договору встановлено, що цей Договір вступає в силу з дня його підписання Укртелеком та Абонентом і діє протягом одного року.

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії Договору жодна зі Сторін не повідомила письмово про його припинення, Договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік. (п.7.2 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №10344 про надання телекомунікаційних послуг від 01.01.2011 року Позивач надав телекомунікаційні послуги, а Відповідач у свою чергу прийняв вказані послуги, на підставі чого Позивачем були виставлені рахунки на оплату за телекомунікаційні послуги за період з 01.08.2014 р. по 28.02.2015 р., що підтверджується відповідними рахунками - актами.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідач в порушення умов Договору не здійснив оплату за надані послуги за період серпень 2014 р. - лютий 2015 р. Таким чином, заборгованість Відповідача перед Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» становить 3 706 грн. 06 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного 3% річних у розмірі 29 грн. 24 коп., інфляційні у розмірі 802 грн. 09 коп. та пеню в розмірі 156 грн. 22 коп.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору №10344 про надання телекомунікаційних послуг від 01.01.2011 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору №10344 про надання телекомунікаційних послуг від 01.01.2011 року Позивач надав телекомунікаційні послуги, а Відповідач у свою чергу прийняв вказані послуги, на підставі чого Позивачем були виставлені рахунки на оплату за телекомунікаційні послуги за період з 01.08.2014 р. по 28.02.2015 р. із зазначенням дати здійснення оплати, що підтверджується відповідними рахунками - актами, проте Відповідачем здійснена лише часткова оплата за надані послуги на суму 85 грн. 76 коп.

Таким чином, заборгованість Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного перед Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» за Договором №10344 про надання телекомунікаційних послуг від 01.01.2011 року становить 3 706 грн. 06 коп.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Укртелеком» в розмірі 3 706 грн. 06 коп.

Отже, Суд приходить до висновку, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив оплату вартості наданих та прийнятих послуг в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3 706 грн. 06 коп. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При зверненні до суду Позивач просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 21.09.2014 р. по 01.04.2015 р. у розмірі 29 грн. 24 коп. та інфляційні у розмірі 802 грн. 09 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за надані послуги за Договором №10344 про надання телекомунікаційних послуг від 01.01.2011 року за загальний період прострочки з 21.09.2014 р. по 01.04.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 29 грн. 24 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 21.09.2014 року по 01.04.2015 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних у розмірі 802 грн. 09 коп. підлягають частковому задоволенню у зв»язку з невірним розрахунком Позивача, оскільки інфляція є девальвацією грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, що збільшує суму основного боргу, який повинен існувати протягом місячного періоду прострочки виконання відповідачем його грошового зобов»язання. Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню інфляційні у розмірі 647 грн. 35 коп.

Також Позивач просив Суд стягнути з Відповідача пеню за загальний період прострочки з 21.09.2014 р. по 01.04.2015 р. у розмірі 156 грн. 22 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України і статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

За приписом частини шостої статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 5.2 Договору передбачено, що у разі несвоєчасної оплати наданих Укртелеком Послуг Абонент сплачує пеню, яка обчислюється незалежно від вартості неоплачених Послуг у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, за кожний день прострочення оплати.

Суд, перевіривши розрахунок пені, наданий Позивачем, дійшов висновку, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню та до стягнення з Відповідача підлягає пеня у розмірі 156 грн. 22 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 21.09.2014 року по 01.04.2015 року.

Таким чином, з Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 3 706 грн. 06 коп., 3% річних у розмірі 29 грн. 24 коп., інфляційні в розмірі 647 грн. 35 коп. та пеня у розмірі 156 грн. 22 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича - Сагайдачного (04071, м.Київ, ВУЛИЦЯ ФРУНЗЕ, будинок 9, Ідентифікаційний код юридичної особи 19036779) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (01601, м.Київ, БУЛЬВАР ТАРАСА ШЕВЧЕНКА, будинок 18, Ідентифікаційний код юридичної особи 21560766) заборгованість у розмірі 3 706 (три тисячі сімсот шість) грн. 06 (шість) коп., 3% річних у розмірі 29 (двадцять дев'ять) грн. 24 (двадцять чотири) коп., інфляційні у розмірі 647 (шістсот сорок сім) грн. 35 (тридцять п'ять) коп., пеню у розмірі 156 (сто п'ятдесят шість) грн. 22 (двадцять дві) коп. та судовий збір у розмірі 1 766 (одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн. 77 (сімдесят сім) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 12 червня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин