ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2015 р. Справа № 923/454/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Прокурора Каланчацького району Херсонської області (місцезнаходження: 75800, Херсонська область, смт. Каланчак, вул. Фрунзе, 4) в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради (місцезнаходження: 75800, Херсонської області, смт. Каланчак, вул. Леніна, 1)

до: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (місцезнаходження: 75800, АДРЕСА_1)

про внесення змін до договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак та зобов'язання замовника щодо сплати коштів пайової участі у сумі 34325 грн.

за участю ОСОБА_2 - прокурор відділу, посв. № 019622 від 13.08.2013 р.

представників сторін:

від позивача - не прибув

від відповідача - ОСОБА_3, дов. № 448 від 17.04.2015 р.

Прокурор Каланчацького району Херсонської області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Каланчацької селищної ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про внесення змін до договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак та зобов'язання замовника сплатити кошти пайової участі у сумі 34325 грн.

В судових засіданнях прокурор підтримав позовні вимоги, обґрунтовуючи їх порушенням відповідачем ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", ст. ст. 7, 178, 188 ГК України, ст. ст. 3, 4, 6, 16, 626-628, 648, 651, 653 ЦК України при укладенні договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак від 14.11.2013 року.

Позивач - Каланчацька селищна рада - позов, заявлений прокурором, не підтримав, зазначив про відсутність порушення інтересів держави у спірних правовідносинах, також зауважив, що відповідачем взято участь у розвитку інфраструктури населеного пункту шляхом здійснення будівництва об'єкту інфраструктури (мостіння тротуарною плиткою), вартість якого відповідає сумі коштів пайової участі.

Відповідач позовні вимоги не визнав, заявив що зобов'язання за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак від 14.11.2013 року припинились виконанням проведеним належним чином, що унеможливлює внесення змін до договору строк дії якого закінчено.

Справу розглянуто в судових засіданнях 09.04.2015 р., 21.04.2015 р. та 08.06.2015 р. за межами строків, передбачених ст. 69 ГПК України.

Статтями 4-2, 4-3 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до розділу V ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Питання про належність доказів вирішується судом. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування. Письмовими доказами, в розумінні статті 36 ГПК України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і повинні містити відомості, що мають значення для справи та виконані у формі, яка дає змогу встановити достовірність документу.

Враховуючи викладене суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення. В судовому засіданні після закінчення розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення з роз'ясненням процедури оскарження рішення та набрання ним законної сили, повідомлено про дату підготовки повного рішення.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення прокурора та представників сторін в судових засіданнях, суд

в с т а н о в и в:

22.05.2013 року ОСОБА_1 отримано дозвіл виконавчого комітету Каланчацької селищної ради (рішення № 109 від 22.05.2013 року) на здійснення благоустрою території Каланчацької селищної ради за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, смт Каланчак, вул. Леніна, 24-в. (а.с. 23).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 на підставі проектної документації від 20.05.2013 року та декларації про початок виконання будівельних робіт від 29.05.2013 року № ХС 4 проведено реконструкцію адмінбудівлі під магазин за адресою АДРЕСА_2, право власності на яку посвідчено свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.05.2013 року, серія НОМЕР_1.

Об'єкт введений в експлуатацію, що підтверджується декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 08.11.2013 року № ХС69 (а.с. 26-28).

14.11.2013 року між Каланчацькою селищною радою та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 укладено договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак. До договору додано розрахунок вартості участі у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак в сумі 34325 грн. (а.с. 21-22).

Згідно п. 1.1. Договору предметом визначено залучення коштів замовника від будівництва магазину "Байкал" на розвиток інфраструктури населеного пункту селища Каланчак Херсонської області (пайова участь).

Пунктом 2.1.2 договору передбачено обов'язок замовника здійснити благоустрій території селища Каланчак по вулиці Леніна з розрахунку його вартості у розмірі 5 відсотків від загальної кошторисної вартості будівництва магазину "Байкал", що знаходиться в смт. Каланчак по вулиці Леніна, 24, а саме на суму 34325 грн.

За п. 3.2 Договору здійснення благоустрою замовником підтверджується кошторисною документацією, або актом виконаних робіт з підтвердженням витрат, що замовник зобов'язаний внести на розвиток інфраструктури населеного пункту.

Виконані замовником роботи з благоустрою приймаються за актом прийому-передачі сторонами договору (п. 3.4. Договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання двома сторонами (п. 4.2. Договору).

Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 у 2014 році здійснено роботи з благоустрою території селища на загальну суму 34325 грн., приймання робіт органом місцевого самоврядування виконано на підставі акту прийому-передачі від 28.04.2014 року (а.с. 31).

Вимоги про внесення змін до пунктів 2.1.2, 2.2.2., розділу 3 договору щодо визначення обов'язку забудовника сплатити відповідні кошти пайової участі у розмірі 34325 грн. на рахунок Каланчацької селищної ради та зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 сплатити зазначені кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту стали предметом розгляду у цій справі.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні встановлені Законом України від 17 лютого 2011 року N 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" (надалі - Закон N 3038-VI).

Зокрема, зазначеним Законом передбачена така форма участі у розвитку інфраструктури населеного пункту як пайовий внесок.

Так, частинами першою - третьою, п'ятою, восьмою-десятою статті 40 Закону N 3038-VI визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Істотними умовами договору є:

1) розмір пайової участі;

2) строк (графік) сплати пайової участі;

3) відповідальність сторін.

Невід'ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Кошти, отримані як пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону N 3038-VI замовником будівництва є фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури).

31.01.2013 року рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Каланчацької селищної ради № 438 затверджено "Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Каланчак". Типовий договір про пайову участь при цьому не затверджувався.

Пунктом 1.3 Порядку встановлено, що залучення до пайової участі у розвитку інфраструктури селища Каланчак є обов'язковим для всіх замовників, які мають намір здійснити нове будівництво, добудову та надбудову, реконструкцію, технічне переоснащення та реставрацію існуючих будівель (споруд) житлово-громадського та виробничого призначення (крім тимчасових закладів торгівлі та сфери послуг), які підлягають прийняттю в експлуатацію в установленому чинним законодавством порядку. Перелік замовників, які звільняються від пайової участі у розвитку інфраструктури селища Каланчак, визначений п. 2.3 розділу II цього Порядку. Пайова участь замовника у розвитку інфраструктури селища полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта в експлуатацію до спеціального фонду селищного бюджету коштів на підставі договору про пайову участь у розвитку селища Каланчак.

Згідно пункту 3.1 Порядку величина пайової участі замовника у розвитку інфраструктури селища Каланчак визначається у розрахунку, який є невід'ємною складовою договору, укладеного з селищною радою (в особі селищного голови), відповідно до встановленого селищною радою розміру пайової участі у розвитку інфраструктури з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами (без урахування витрат на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх та позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій).

У п. 3.3. Порядку передбачено, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об'єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури селища зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об'єкти передаються у комунальну власність.

Порядком залучення коштів у п. 3.8 також визначено, що пайовий внесок сплачується замовником у повній сумі єдиним платежем або частинами, що визначається договором, на рахунок спеціального фонду місцевого бюджету. Забороняється вимагати від замовника будівництва надання будь-яких послуг, у тому числі здійснення будівництва об'єктів та передачі матеріальних або нематеріальних активів (зокрема житлових та нежитлових приміщень, у тому числі шляхом їх викупу) - п.3.10 Порядку.

Суд зазначає, що відповідач - замовник із заявою про укладення договору про пайову участь та документами, що підтверджують вартість реконструкції об'єкта, з техніко-економічними показниками до позивача не звертався, про що останній повідомив суд заявою від 18.05.2015 за № 360/07-22 (а.с. 78).

Заперечення позивача щодо отримання від відповідача повідомлення про початок будівельних робіт магазину "Байкал" відповідачем не спростоване, оскільки надана копія повідомлення про початок реконструкції адмінбудівлі від 12.06.2013 року не містить реєстраційного номера вхідної кореспонденції та підпису відповідальної особи Каланчацької селищної ради із зазначенням посади та ПІБ, яка цей документ отримала та зареєструвала, тому не може бути належним та допустимим доказом підтвердження зазначених обставин. (а.с. 80).

Як зазначено відповідачем, договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак від 14.11.2013 року укладено за ініціативою позивача, що останнім не заперечувалось.

Посилання відповідача, що зобов'язання за договором про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак від 14.11.2013 року припинились виконанням проведеним належним чином, що унеможливлює внесення змін до договору, підтверджено актом прийому-передачі від 28.04.2014 року (а.с. 31).

Посилання прокурора на відсутність обов'язкових реквізитів в акті № 1 приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, яким відповідачем підтверджено вартість виконаних робіт із благоустрою судом до уваги не береться, оскільки відповідно до п. 6.4. "Визначення вартості виконаних робіт та витрат" ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 "Правила визначення вартості будівництва" примірні форми первинних облікових документів "Акт приймання виконаних будівельних робіт" № КБ-2в застосовується при визначенні вартості виконаних робіт які здійснюються за рахунок державних коштів. За твердої договірної ціни взаєморозрахунки проводяться на підставі вартості виконаних робіт, зазначених в договірній ціні. Договірна ціна є кошторисом вартості підрядних робіт, які узгоджуються замовником і використовуються при проведенні взаєморозрахунків (а.с. 29-30). Крім того, встановлення фактичної вартості виконаних робіт із благоустрою не входить до предмету доказування у цій справі.

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтями 202, 205 Цивільного кодексу України закріплено загальне поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у п'ятнадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

За змістом ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до п. 1, 4 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, жодної підстави, передбаченої законом для внесення змін до договору від 14.11.2013 року, прокурором в позові та в судових засіданнях не зазначено та належними доказами не підтверджено.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак від 14.11.2013 року укладено після введення об'єкта в експлуатацію, що суперечить ч. 9 ст. 40 Закону N 3038-VI.

Укладаючи договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту смт. Каланчак від 14.11.2013 року, сторони не досягли згоди щодо умов угоди, що визначені ч. 9 ст. 40 Закону N 3038-VI, ст. 180 ГК України як істотні, а саме: строк (графік) сплати пайової участі; відповідальність сторін; строк дії договору.

Обставини невідповідності укладеного договору законодавству, на які послався прокурор в обґрунтування позовних вимог, можуть бути підставою для недійсності цього правочину при оспорюванні його в суді, але, відповідно до закону, ці обставини не визначено як підстави внесення змін до договору.

Щодо посилання позивача на порушення прокурором здійснення представництва в суді та відсутність інтересу держави в спірних правовідносинах суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 2 ГПК України господарський суд порушує справи за позовними заявами, зокрема, прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до ст. 29 ГПК України, прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб. У разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

В останньому абзаці пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 року N 3-рп/99 у справі N 1-1/99 (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) наведено таке: із врахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини названого Рішення під поняттям "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах", зазначеним у частині другій статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (нині це частина друга статті 2 ГПК) потрібно розуміти, зокрема, орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Пунктом б ст. 27 Закону України "Про місцеве самоврядування" виконавчим органам сільських, селищних, міських рад делеговано повноваження з участі у здійсненні державної регуляторної політики в межах та у спосіб, встановлені Законом України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності" регуляторний акт, зокрема, - це прийнятий уповноваженим регуляторним органом інший офіційний письмовий документ, який встановлює, змінює чи скасовує норми права, застосовується неодноразово та щодо невизначеного кола осіб і який або окремі положення якого спрямовані на правове регулювання господарських відносин, а також адміністративних відносин між регуляторними органами або іншими органами державної влади та суб'єктами господарювання, незалежно від того, чи вважається цей документ відповідно до закону, що регулює відносини у певній сфері, нормативно-правовим актом.

Отже, Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури селища Каланчак, затверджений рішенням тридцять другої сесії шостого скликання Каланчацької селищної ради № 438 від 31.01.2013 є регуляторним актом, яким зокрема, встановлюється порядок сплати та використання коштів пайової участі до спеціального фонду місцевого бюджету.

Місцеві бюджети входять до складу бюджетної системи України, одним із основних принципів якої визначено її єдність (ст. ст. 5, 7 Бюджетного кодексу України).

Статтею 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачена участь держави у формуванні доходів місцевих бюджетів, зокрема, і шляхом здійснення контролю за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком.

Наведене спростовує заперечення позивача щодо відсутності інтересів держави у спірних правовідносинах та складу учасників спору.

Що стосується зобов'язання селищної ради, яка є позивачем по справі, надати суду відзив, суд зазначає, що Господарським процесуальним кодексом України не передбачена форма процесуального документу, який подає позивач у випадку звернення до суду прокурора з позовом, до того ж в ухвалі суду не зазначено, що відзив витребовується в порядку ст.. 59 ГПК України.

Щодо матеріально-правових заперечень позивача проти позову, поданого прокурором, то вони не містять висновків які стосуються предмету спору, а тому судом до уваги не беруться.

Враховуючи наведене, позовні вимоги про внесення змін до пунктів 2.1.2, 2.2.2., розділу 3 договору щодо визначення обов'язку забудовника сплатити відповідні кошти пайової участі у розмірі 34325 грн. на рахунок Каланчацької селищної ради та зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 сплатити зазначені кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту задоволенню не підлягають як необґрунтовані та недоведені.

У відповідності до норм п.11 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень звільняються від сплати судового збору.

Керуючись ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 12.06.2015

Суддя Т.А. Остапенко