РІШЕННЯ

11 червня 2015 року Справа № 922/2257/15

Провадження № 9/913/18/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг», м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 39193 грн. 19 коп.

суддя господарського суду Ворожцов А.Г.,

секретар судового засідання Антонова І.В.,

у засіданні брали участь:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув

в с т а н о в и в:

суть спору: позивач звернувся з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надані послуги по заправці автотранспорту дизпаливом за договорами № 430 та № 430/4 від 03.10.12, який у зв'язку зі зміною комітента 01.08.14 було переукладено у договір № 430/5, у загальній сумі 39193,19 грн.

Доводи позивача ґрунтуються на укладених між сторонами договорах, згідно з якими позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги по заправці автотранспорту дизельним паливом на автозаправних станціях, що розташовані в межах та поза межами території України та додаткові послуги за умови пред'явлення пластикових карток, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату отриманих послуг.

За розрахунком позивача, станом на 02.04.2015 борг відповідача складає 27198,59 грн.

За умовами п. 4.2 договорів позивач нарахував пеню за порушення грошового зобов'язання, загальний розмір якої складає 5746,38 грн.

На підставі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував інфляційні втрати в розмірі 5711,70 грн. та 3% річних - 536,52 грн.

Відповідач, підприємець ОСОБА_1, відзив на позовну заяву не надав, участь у судовому засіданні не взяв, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

За таких обставин, зважаючи на наявність у справі документів, необхідних для розгляду справи, суд, на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу по суті.

Оцінивши обставини справи, надані докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Спір виник через неналежне виконання відповідачем грошового зобов'язання за договорами про надання послуг.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено договори № 430 від 03.10.2012 (а.с. 20-22) та № 430/4 від цієї ж дати (а.с. 23-25), який у зв'язку зі зміною комітента було переукладено у договір № 430/5 від 01.08.2014 (а.с. 26-28).

Згідно з вказаними договорами, які містять ідентичні умови, позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги по заправці автотранспорту дизельним паливом на автозаправних станціях, що розташовані в межах та поза межами території України та додаткові послуги за умови пред'явлення пластикових карток, а відповідач зобов'язався здійснювати оплату отриманих послуг.

Позивач передав, а відповідач прийняв в користування пластикові картки, за якими останньому надавалися послуги, обумовлені пунктом 2.1.1 договору.

Це підтверджується актами прийому-передачі магнітно-чіпових карт «ARIS» № 566 від 17.10.12 та № 566-2 від 08.11.2012 (а.с. 35, 36).

Умовами пп. 2.1.3 договорів позивач мав щотижня виставляти рахунки-фактури на оплату послуг факсом або в електронному вигляді, а відповідач - приймати та підписувати ці рахунки та акти приймання-передачі наданих послуг і акти звірення розрахунків, які є підтвердженням факту приймання відповідачем дизпалива за пластиковими картками.

Згідно з п. 3.1 договорів сторони обумовили, що ціна послуг визначається на підставі ціни на автозаправній станції з умовами, передбаченими в протоколах, що є невід'ємною частиною договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства.

За правилом п. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Факт отриманих послуг в межах території України за зазначеними вище картками підтверджується актом наданих послуг та звірення розрахунків № ЗкП-000128(430)-У від 31 липня 2014 року (а.с. 39 - 40). Вказаний акт містить відомості про рахунки-фактури наданого дизпалива, загальна сума наданого дизпалива за цим актом за липень 2014 року складає 40071,53 грн., кількість - 2656,67 літрів.

Факт отриманих послуг поза межами території України за зазначеними вище картками підтверджується актом наданих послуг та звірення розрахунків № ЗкП-000128(430/4)-З від 31 липня 2014 року (а.с. 41). Вказаний акт містить відомості про рахунки-фактури наданого дизпалива, загальна сума наданого дизпалива за цим актом за липень 2014 року складає 31088,17 грн., кількість - 2578,17 літрів.

Загальна сума наданого дизпалива в межах та поза межами території України за липень 2014 року складає 71159,70 грн., кількість - 5235,21 літрів.

Проте, станом на 02.04.2015 відповідач розрахувався за отримані послуги частково , чим порушив договірні умови з оплати.

Так, за договором № 430 від 03.10.2012 було надано послуг на суму 40071,53 грн., станом на 1 липня за відповідачем обліковувалась заборгованість в сумі 7447,83 грн., сплачено - 16398,21 грн.

Станом на 31.07.2014 заборгованість склала 31121,15 грн., що підтверджено актом № 3кП-000128(430)-У від цієї дати (а.с. 39 - 40).

За серпень 2014 року згідно з актом № 3кП-000129(430)-У від 31.08.14 відповідач сплатив 12880,90 грн., крім того, за жовтень, листопад та грудень 2014 року було сплачено 5214,18 грн.

За договором № 430/4 від 03.10.2012 було надано послуг на суму 31088,17 грн., станом на липень 2014 року за відповідачем обліковувалась заборгованість в сумі 14950,41 грн., сплачено - 10660,62 грн.

Станом на 31.07.2014 заборгованість склала 35377,96 грн., що підтверджено актом № 3кП-000128(430/4)-З від цієї дати (а.с. 41).

За серпень 2014 року згідно з актом № 3кП-000129(430/5)-З від 31.08.14 відповідач сплатив 12952,54 грн. (а.с. 43), крім того, за вересень, жовтень та грудень 2014 року було сплачено 8252,90 грн.

Сукупна сплачена вартість послуг позивачу за липень 2014 року складає 27058,83 грн., при цьому заборгованість станом на 31.07.2014 склала 66499,11 грн.

З моменту підтвердження відповідачем заборгованості за липень 2014 року відповідачем в серпні 2014 року було частково погашено борг в сумі 25833,44 грн. та протягом останніх чотирьох місяців 2014 року - в сумі 13467,08 грн.

Станом на 28.10.2014 року заборгованість відповідача складала 30570,59 грн., що підтверджено підписаним актом звірення розрахунків на цю дату (а.с. 67 - 69) та гарантійним листом відповідача від 31.10.2014 (а.с. 65), в якому останній зобов'язався за відповідним графіком (а.с. 66) погасити борг до 12.12.14. Однак відповідач порушив сплату боргу за цим графіком, сплативши борг частково.

Таким чином, станом на 02.04.2015 борг відповідача складає 27198,59 грн.

Відповідно до протоколу № 1 узгодження умов розрахунків до договору № 430 від 03.10.2012 (а.с. 29) відповідач зобов'язався сплачувати вартість послуг протягом 5-ти календарних днів з моменту виставлення рахунку (п. 2).

Відповідно до протоколів № 1, 2 узгодження умов розрахунків до договору № 430/4 від 03.10.2012 (а.с. 30 - 31, 32) відповідач зобов'язався сплачувати вартість послуг на умовах передплати.

Умовами п.4.2 договорів у разі порушення термінів розрахунків передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період, за який вона стягується, від суми платежу за кожний день прострочення.

Згідно з наданим у позові розрахунком сумарний розмір пені за рахунком-фактурою №СФ-с34756 від 30.07.14 складає 2736,19 грн.

Крім того, позивач нарахував пеню за рахунками-фактурами до договору № 430/4 від 03.10.12 (№ СФ-с34460 від 24.07.14, № СФ-с34757 від 30.07.14) в розмірі 3010,19 грн.

Загальна сума пені за період з 06.08.2014 по 02.04.2015 складає 5746,38 грн.

Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

На підставі цієї норми позивач нарахував інфляційні втрати в розмірі 5711,70 грн. за період серпень 2014 року - лютий 2015 року та 3% річних за період з 06.08.14 по 02.04.15 - 536,52 грн.

Перевіривши правильність наданих позивачем розрахунків сум боргу, пені, інфляційних втрат та річних відсотків, суд дійшов висновку, що вони відповідають фактичним обставинам.

Суд вважає, що з урахуванням вимог закону щодо належності і допустимості доказів, позивачем доведено належними доказами ті обставини, на які він посилається як на підставу своєї вимоги, натомість відповідач не спростував це в належний спосіб, тому позов слід задовольнити.

За таких обставин позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 47-1, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, 93400, АДРЕСА_1, ід. номер НОМЕР_1, на користь позивача, Товариства з обмеженою відповідальністю «Арис-Юг», 03028, м. Київ, пр-т Науки, 41, оф. 442, код 31745725, суму основного боргу в розмірі 27198,59 грн., пеню в сумі 5746,38 грн., інфляційні втрати - 5711,70 грн. та 3% річних - 536,52 грн., загалом - 39193,19 грн., крім того, витрати зі сплати судового збору в сумі 1827,00 грн., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складання повного рішення - 11.06.2015.

Суддя А. Г. Ворожцов