КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Справа№ 910/3408/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Отрюха Б.В.

Тищенко А.І.

За участю представників:

від позивача: Шевчук І.В. - за дов.; Чикирис А.І. - керівник

від відповідача: не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово»

на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015

у справі № 910/3408/15-г (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Асоціації «Укрліссервіс»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово»

про стягнення 23 021, 48 грн.

ВСТАНОВИВ:

Асоціація «Укрліссервіс» (далі, позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» (далі, відповідач) про стягнення 23 021, 48 грн. в якості відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в тому числі 2 000, 00 грн. витрат на проведення автотоварознавчого дослідження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не відшкодував у повному обсязі позивачу матеріальну шкоди, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП. Крім того, позивач зазначив, що відповідач має відшкодувати позивачу витрати за проведення автотоварознавчого дослідження.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 у справі № 910/3408/15-г позовні вимоги Асоціації «Укрліссервіс» задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» на користь Асоціації «Укрліссервіс» 15 535, 69 грн. страхового відшкодування, 2 000, 00 грн. збитків та 1 391, 64 грн. судових витрат.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Здорово» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 у справі № 910/3408/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У апеляційній скарзі відповідач посилається на відсутність підстав для проведення позивачем оцінки завданого йому збитку своїм експертом та правомірність виплати відповідачем страхового відшкодування в сумі 11 893,26 грн., розрахунок якого було проведено з врахування зносу пошкодженого транспортного засобу.

Також, скаржник наголосив на неправомірності висновків суду першої інстанції стосовно того, що Звіт № 56/38.10.14 від 15.10.2014 не є належним та допустимим доказом розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, оскільки ТОВ «Юніверсал Асістанс-Україна» є суб'єктом оціночної діяльності.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» у справі № 910/3498/15-г було передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Отрюх Б.В., Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 апеляційну скаргу прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 28.05.2015.

21.05.2015 представник позивача подав через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 у справі № 910/3408/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» - без задоволення.

Представник відповідача у судове засідання, призначене на 28.05.2015, не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, у зв'язку з чим ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015 розгляд справи було відкладено на 16.06.2015.

У судове засідання, призначене на 16.06.2015, представник відповідача знову не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що у матеріалах справи містяться докази належного повідомлення відповідача про дату, час і місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, а саме повідомлення про вручення поштових відправлень та з огляду на те, що розгляд справи вже відкладався для надання можливості представнику відповідача скористатись своїм правом на участь у судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Представники позивача у судовому засіданні проти доводів, викладених відповідачем у апеляційній скарзі, заперечували, просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Як підтверджується матеріалами справи, 09.10.2014 о 09:45 год. на Дарницькому мосту у місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів МАЗ, державний номерний знак АА 7166 ВН, що належав Товариству з обмеженою відповідальністю «Модуль - Автобуд» під керуванням Палауса Миколи Леонтійовича і автомобіля Хюндай, державний номерний знак АА 5638 СІ, під керуванням Шутька О.І., що належить Асоціації «Укрліссервіс».

Дана дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок порушення водієм автомобіля МАЗ, державний номерний знак АА 7166 ВН, Правил дорожнього руху України, а саме, громадянин Палаус Микола Леонтійович, керуючи вказаним автомобілем, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем Хюндай, державний номерний знак АА 5638 СІ, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Зазначене підтверджується постановою Дарницького районного суду міста Києва від 06.11.2014 у справі № 753/1925/14-п, якою водія автомобіля МАЗ, державний номерний знак АА 7166 ВН, було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля МАЗ, державний номерний знак АА 7166 ВН, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Здорово» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/0949915 від 14.11.20013 (далі, Поліс АС/0949915).

Як вбачається з Полісу АС/0949915 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000,00 грн.

Франшиза згідно Полісу АС/0978 становить 0,00 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, внаслідок зіткнення зазначених транспортних засобів було, зокрема, пошкоджено автомобіль Хюндай, та його власнику - Асоціації «Укрліссервіс» заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої визначено відповідачем на підставі Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу від 15.10.2014 № 56/38.10.14, складеного на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» Товариством з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс - Україна» (далі, Звіт) на суму 14 271,91 грн., в тому числі 1 726,58 грн. податку на додану вартість (том 1, а.с. 64-71).

Відповідач, як страховик, згідно з платіжним дорученням від 03.12.2014 перерахував позивачу 11 893,26 грн. страхового відшкодування, розрахувавши його відповідно до звіту 15.10.2014 № 56/38.10.14 за вирахуванням 2 378,65 грн. податку на додану вартість.

У свою чергу позивач, не погоджуючись із розміром отриманого страхового відшкодування, у позовній заяві зазначає, що розмір страхового відшкодування має становити 32 914,74 грн., адже саме таку суму було визначено кваліфікованим судовим експертом на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості аналога від 08.11.2014 № 14187 (далі, Висновок; том 1, а.с. 14-23).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 2 статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, а пунктом 1 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до частини 2 статті 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України визначено, що страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 та статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Статтею 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Положеннями статті 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Колегія суддів, дослідивши наданий позивачем Висновок експертного автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості аналога від 08.11.2014 № 14187 та Звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу від 15.10.2014 № 56/38.10.14, на який посилається скаржник в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи та керуючись статтями 34, 43 Господарського процесуального кодексу України вважає, що належним та допустимим доказом у справі на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, є саме Висновок від 08.11.2014 № 14187. Такі висновки суду ґрунтуються на наступному.

Згідно статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром, визначення яких містяться в пункту 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1998 № 8 та Положенні щодо укладення угоди на проведення експертної оцінки майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 08.01.1998 № 16.

Розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи згідно з наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 03.11.1998 за № 705/3145 «Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень», з урахуванням наказу Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України 24.11.2003 № 142/5/2092 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за № 1074/8395 «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів» (далі, Методика).

Вимоги Методики є обов'язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб'єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб'єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб'єктами цивільно-правових відносин.

Відповідно до пункту 1.4. Методики вона, зокрема, застосовується з метою визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження колісного транспортного засобу.

Так, наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог Висновок складений атестованим судовим експертом Київського експертно-дослідного центру Санкиним В.В., який: має вищу технічну та юридичну освіту; свідоцтво № 763 від 25.01.2013, внесений до Державного реєстру Міністерства юстиції України; має кваліфікацію судового експерта з правом проведення автотоварознавчих експертиз за спеціальністю: 12.2. «Визначення вартості колісних ТЗ, розміру збитків»; досвід експертної роботи з 2003 року; кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 4490 від 22.07.2006, видане ФДМУ; сертифікат суб'єкта оцінювальної діяльності № 13900/12 від 16.10.2012, виданий ФДМУ по кваліфікації оцінювача за спеціалізацією: «Оцінка колісних ТЗ»; Свідоцтво про внесення до Державного реєстру оцінювачів № 4844 від 28.02.2006, видане ФДМУ; підвищення кваліфікації оцінювача МФ № 2348-ПК від 29.08.2014, Свідоцтво видане ПрАТ «Харківський центр науково-технічної та економічної інформації» та ФДМУ.

Натомість, наданий відповідачем звіт про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу від 15.10.2014 № 56/38.10.14 складав оцінювач Ткачук М.С., який має вищу освіту по спеціальності «Економіст», кваліфікацію оцінювача за спеціалізацією «Оцінка дорожних транспортних засобів». Кваліфікаційне свідоцтво оцінювача МФ № 6796, посвідчення про підвищення кваліфікації МФ № 031-ПК від 07.03.2013. водночас, у тексті Звіту не вказана інформація про номер і дату сертифіката суб'єкта оціночної діяльності; оцінювач Ткачук М.С. не відображається у Реєстрі атестованих судових експертів, що дає підстави вести мову про наявність у нього кваліфікації судового експерта.

Крім того, колегія суддів наголошує на тому, що при співставленні Висновку та Звіту вбачається, що при складанні останнього джерела формувань висновків є значно меншими, ніж при проведенні експертного дослідження, висновок за результатами проведення якого надав суду позивач. Таким чином, проаналізувавши висновки обох експертиз, можна побачити, що занижена вартість відновлювального ремонту згідно Звіту, наданого відповідачем, обумовлена тим, що оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Асістанс - Україна» не у повному обсязі були враховані усі джерела для формування повного та об'єктивного висновку про вартість матеріального збитку.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції правомірно взято до уваги в якості належного та допустимого доказу у справі саме Висновок експерта, наданий позивачем, оскільки наведені у ньому роботи, деталі та матеріали знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з тими пошкодженнями застрахованого автомобіля, що виникли у результаті ДТП, а також зафіксовані на фотознімках пошкоджень, що додані до вказаного Висновку. Відповідачем належними засобами доказування не спростовано, що оцінена вартість робіт, деталей та матеріалів для відновлення застрахованого автомобіля є необґрунтованою (завищеною або заниженою).

Крім того, розглядаючи даний спір, суд правомірно відхилив заперечення відповідача відносно того, що позивачем не враховано зносу транспортного засобу Хюндай при розрахунку ціни позову, оскільки, як вбачається з Висновку експертного автотоварознавчого дослідження, вартість матеріального збитку визначалася, поряд з іншими чинниками і факторами, з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (стор. 3, 8, 9 Висновку).

Посилання скаржника на те, що у позивача не було обґрунтованих підстав для звернення до свого експерта з метою визначення розміру шкоди, завданої майну, оскільки відповідач направив свого представника для здійснення оцінки, є безпідставними, адже із матеріалів справи вбачається, що позивачем було залучено експерта у зв'язку з тим, що встановлена відповідачем вартість збитків виглядала з його точки зору необ'єктивною. Таким правом позивач наділений згідно пункту 34.4. статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким встановлено, що для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Таким чином, з урахуванням наведених вище положень законодавства, позивач має право на отримання страхового відшкодування, виходячи з розміру матеріального збитку, завданого йому як власнику пошкодженого автомобіля Хюндай, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з Висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення ринкової вартості аналога № 14187 від 08.11.2014, який є належним і допустимим доказом у даній справі, вартість матеріального збитку станом на дату оцінки складає 32 914,74 грн. з урахуванням податку на додану вартість.

Матеріалами справи підтверджується, що наведена сума відповідає ліміту відповідальності, що був прийнятий відповідачем за полісом АС/0949915, згідно з яким франшиза становить 0,00 грн.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач станом на час розгляду справи вже перерахував позивачеві 11 893,26 грн., позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування підлягають частковому задоволенню в розмірі 15 535,69 грн. без врахування розміру податку на додану вартість в сумі 5 485,79 грн., оскільки позивачем не надано суду документів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту третьою особою, а тому підстави для покладення на відповідача податкового тягаря станом на час розгляду справи відсутні. При цьому, надана позивачем суду довідка 1-3/05 від 05.03.2015 не є належним і допустимим доказом того, що позивач перерахував суму вартості відновлювального ремонту спеціалізованій ремонтній організації в сумі 32 914,74 грн. та не є первісним бухгалтерським і платіжним документом.

Також, позивач просив стягнути з відповідача 2 000,00 грн. за оплату вартості проведеного ним експертного дослідження.

Наявними у матеріалах справи Договором № 051114-1 від 05.11.2014, укладеним між позивачем та ТОВ «Київський експертно-дослідний центр, актом приймання-здачі наданих послуг № 0811141 від 08.11.2014 та платіжним дорученням № 413 від 05.11.2014 підтверджується факт понесення позивачем витрат на проведення експертного дослідження в сумі 2 000,00 грн. Позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню як такі, що відповідають поняттю збитків, які в даному разі має відшкодувати відповідач, з огляду на порушення права позивача на отримання повної суми страхового відшкодування.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які грунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймає до уваги, оскільки останні не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду по даній справі обґрунтованим та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Здорово» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 у справі № 910/3408/15-г залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 у справі № 910/3408/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/3408/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді Б.В. Отрюх

А.І. Тищенко