УХВАЛА

17.06.2015Справа № 910/6245/14

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод"

про заміну сторони у виконавчому провадженні

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод"

до Приватного акціонерного товариства "Науково-виробнича компанія "Гірничі машини"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "СФ Рембудкомплект"

про стягнення 8 795 560, 60 грн.

Головуючий суддя Ломака В.С.

Судді Любченко М.О.

Марченко О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача (заявника): не з'явився;

від відповідача: Дробот Н.В. за довіреністю б/н від 22.07.2014 р.;

від третьої особи: не з'явився;

від ТОВ «ПРОМТЕХПОСТАВКА ЛТД»: не з'явився;

від ВДВС: Магда С.Г. за довіреністю б/н від 14.01.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.07.2014 р. позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод" задоволено; вирішено стягнути з Приватного акціонерного товариства Науково-виробнича компанія "Гірничі машини" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівний завод заборгованість у розмірі 7 903 737, 51 грн., інфляційні втрати в сумі 181 785, 96 грн., 3 % річних у сумі 710 037, 13 грн. та 73 080, 00 грн. судового збору.

26.08.2014 р. господарським судом міста Києва видано наказ на виконання рішення від 09.07.2014 р. у справі № 910/6245/14.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014 р. рішення господарського суду міста Києва від 09.07.2014 р. у справі № 910/6245/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.12.2014 р. постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.10.2014 р. та рішення господарського суду міста Києва від 09.07.2014 р. у справі № 910/6245/14 залишено без змін.

19.02.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод" про заміну сторони у виконавчому провадженні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтехпоставка ЛТД".

Розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 24.02.2015 р., у зв'язку з закінченням повноважень судді Бондаренко Г.П., справу № 910/6245/14 для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод" про заміну сторони у виконавчому провадженні передано колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Пригунова А.Б., судді: Гулевець О.В. та Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.02.2015 р. означеною колегією суддів заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод" про заміну сторони у виконавчому провадженні призначено до розгляду на 18.03.2015р.

Розпорядженням Заступника Голови господарського суду міста Києва від 18.03.2015 р., у зв'язку з відпусткою судді Гулевець О.В., справу № 910/6245/14 для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Азовський машинобудівельний завод" про заміну сторони у виконавчому провадженні передано колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Пригунова А.Б., судді Марченко О.В., Любченко М.О.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.03.2015 р. означеною колегією суддів справу № 910/6245/14 прийнято до свого провадження, її розгляд призначено на 27.04.2015 р.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/535 від 27.05.2015 р. справу № 910/6245/14 призначено на повторний автоматичний розподіл, в зв'язку з неможливістю здійснення правосуддя суддею Пригуновою А.Б., зазначену справу передано для розгляду колегії суддів у складі: Головуючий суддя: Ломака В.С., судді Любченко М.О., Марченко О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 28.05.2015 р. колегією суддів у складі: Головуючий суддя: Ломака В.С., судді Любченко М.О., Марченко О.В. справу № 910/6245/14 прийнято до свого провадження, її розгляд призначено на 17.06.2015 р.

15.06.2015 р. через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подані письмові пояснення, за змістом яких відповідач не заперечує проти заміни нового стягувача ТОВ «Промтехпоставка ЛТД» у виконавчому провадженні.

В судове засідання представник позивача (заявника) не з'явився, про час та місце розгляду заяви був повідомлений належним чином.

Судом враховано, що відповідно до п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

Згідно даних інформаційного ресурсу https://usr.minjust.gov.ua, місцезнаходженням позивача (заявника) є: 03061, місто Київ, вулиця Миколи Шепелева, будинок 6.

На вказану адресу господарським судом міста Києва у відповідності з вимогами ст. 87 Господарського процесуального кодексу України направлялась ухвала від 28.05.2015 р. про призначення заяви до розгляду рекомендованим листом з повідомленням про вручення з штрих-кодовим ідентифікатором № 401.

Відповідно до відомостей з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта», інформаційний ресурс http://services.ukrposhta. ua/bardcodesingle, об'єктом поштового зв'язку КИЇВ 61 з індексом 03061 08.06.2015 адресату повідомлено повторно про надходження на його адресу поштового відправлення за номером 401. 08.06.2015 р. о 12:24 год. вказане поштове відправлення не було вручено отримувачу під час доставки.

Як на тому наголосив Вищий господарський суд України у п. 3.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду заяви позивач (заявник) не скористався правами, наданими йому статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, повноваженого представника в судове засідання не направив, будь-яких пояснень не надав.

Так само, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду заяви, але не з'явився в судове засідання представник третьої особи.

Відповідно до п. 6-1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», ГПК не передбачено порядку розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником. Однак з огляду на приписи частини першої статті 25 цього Кодексу та частини п'ятої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" розгляд відповідних заяв, поданих у справах зі спорів, що вирішувалися господарським судом, належить до повноважень названого суду. Відповідний розгляд здійснюється за загальними правилами позовного провадження у межах розглянутої судом справи з урахуванням особливостей щодо суб'єктного складу учасників процесу, передбачених згаданою нормою Закону України "Про виконавче провадження" (стягувач, боржник, державний виконавець, правонаступник стягувача або боржника). Зазначені особи повідомляються про час і місце відповідного судового засідання, але їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Зважаючи на те, що неявка представника позивача (заявника) та третьої особи не перешкоджає вирішенню питання про заміну сторони виконавчого провадження, суд вважає за можливе розглянути заяву за наявними в матеріалах справи доказами відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України і не знаходить підстав для відкладення розгляду заяви.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 р. № 1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Представник ВДВС в судовому засіданні 17.06.2015 р. надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, а також письмові пояснення № 181/2 від 16.06.2015 р., в яких зазначив, що проти задоволення заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні заперечує, оскільки під час проведення виконавчих дій до нього звернувся Русанов О.В., який на той час був керівником ТОВ «Торговий Дім «Азовський машинобудівельний завод», із заявою, в якій повідомив, що він як директор, заяви про закінчення виконавчого провадження, заяви про заміну сторони у виконавчому провадженні, довіреності та договору про відступлення права вимоги не підписував та не скріплював їх печаткою підприємства.

При цьому, представник ВДВС в судовому засіданні 17.06.2015 р. заявив клопотання про виклик в судове засідання колишнього керівника ТОВ «Торговий Дім «Азовський машинобудівельний завод» Русанова О.В.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.06.2015 р. заявив клопотання про відкладення розгляду заяви.

Судом було розглянуто в судовому засіданні 17.06.2015 р. означені клопотання та відмовлено у їх задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю та недоцільністю.

Розглянувши у судовому засіданні 17.06.2015 р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Азовський машинобудівельний завод» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд вирішив залишити її без задоволення, з огляду на наступне.

Як стверджує позивач (заявник), 06.02.2015 р. між ТОВ «Торговий Дім «Азовський машинобудівельний завод» (цедент) та ТОВ «ПРОМТЕХПОСТАВКА ЛТД» (цесіонарій) було укладено Договір № 06/02-2015 про відступлення прав вимоги, відповідно до п. 1.1. якого цедент передає (відступає) цесіонарію право вимоги сплати грошових коштів в сумі 7 903 737, 51 грн. (сім мільйонів дев'ятсот три тисячі сімсот тридцять сім гривень, 51 коп.) основного боргу, 181 786, 96 грн. інфляційних втрат, 3% річних в сумі 710 037, 13 грн., 73 080, 00 грн. судового збору до Приватного акціонерного товариства Науково-виробнича компанія «Гірничі машини» (код 34046713) згідно з наказом господарського суду м. Києва № 910/6245/14 виданий 26.04.2014 р. далі за текстом «боржник».

Згідно з Договором цесіонарій стає новим кредитором у грошовому зобов'язанні з оплати боржником суми зазначеної в пункті 1.1. цього Договору, а також в усіх інших грошових і не грошових зобов'язаннях (п. 1.2. Договору).

Оцінюючи вказані обставини, суд відзначає наступне.

Виконання рішення суду є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а тому і заміна сторони на цій стадії може відбуватися не інакше, як на підставах та у порядку, визначеному ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження", який регулює умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Частиною п'ятою статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Питання заміни сторони її правонаступником, у тому числі і в разі заміни кредитора у зобов'язанні, вирішується виключно судом у порядку, передбаченому статтею 25 ГПК України.

Так, Законом України № 3329-VI від 12.05.2011 р. викладено ст. 25 ГПК України в новій редакції, відповідно до якої у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення діяльності суб'єкта господарювання шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову заміни сторони чи третьої особи її правонаступником господарський суд виносить ухвалу.

У п. 1.4. Постанови Пленуми Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що статтею 25 ГПК України передбачено процесуальне правонаступництво у зв'язку не лише зі смертю (оголошенням померлою) фізичної особи та реорганізацією суб'єкта господарювання, а й в інших передбачених законом випадках, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов'язанні (статті відповідно 512 і 520 Цивільного кодексу України). Процесуальне правонаступництво в розумінні цієї норми ГПК допускається на будь-якій стадії судового процесу і здійснюється господарським судом без виклику сторін у справі, якщо їх явка не зумовлена необхідністю з'ясування судом тих чи інших обставин.

Так, частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов'язанні допускається протягом усього часу існування зобов'язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, тому заміна кредитора у зобов'язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов'язання, яке передається, на стадії виконання судового рішення не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин і не впливає на правомірність цесії.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові № 3-56гс14 від 19.08.2014 р.

При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові № 3-56гс14 від 19.08.2014 р. визначено, що чинним законодавством не передбачена уступка права стягувача за рішенням суду саме шляхом укладення цивільно-правової угоди, оскільки заміна кредитора у зобов'язанні, як і саме зобов'язання, є інститутом цивільного права, а відносини, пов'язані з виконанням судового рішення, характеру цивільно-правових не мають.

Тобто, не допускається визначення сторонами при укладенні договору про відступлення права вимоги його предмету, як перехід від первісного кредитора до нового кредитора права вимоги за рішенням суду, проте як відступлення права вимоги за цивільно-правовим зобов'язанням на стадії виконання судового рішення допускається.

З аналогічних підстав не допускається й уступка прав за зобов'язаннями, підставою виникнення яких безпосередньо є рішення суду, в тому числі в зобов'язаннях з відшкодування судових витрат.

Аналізуючи обставини наявності Договору відступлення права вимоги на предмет достатності підстав для заміни стягувача, слід звернути увагу на те, що між вказаними сторонами у спірній частині зазначено не про відступлення права вимоги за цивільно-правовим зобов'язанням, а про перехід від первісного кредитора до нового кредитора права вимоги за наказом господарського суду міста Києва від 26.08.2014 р. у справі № 910/6245/14, що з урахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду України, яка є обов'язковою відповідно до ст. 111-28 ГПК України, - не допускається.

На підставі зазначеного суд дійшов висновку, що вимоги позивача (заявника) щодо заміни стягувача його правонаступником задоволені бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 25, 86 Господарського процесуального кодексу України, ст. 8 Закону України "Про виконавче провадження", господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Азовський машинобудівельний завод» про заміну сторони у виконавчому провадженні залишити без задоволення.

Головуючий суддя В.С. Ломака

Судді М.О. Любченко

О.В. Марченко