КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа№ 911/648/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі: Дяченко Р.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Дремлюх О.М. ( за довіреністю від 03.01.2015 року)

від відповідача: Корчак О.В. ( за довіреністю №20-01/02 від 20.01.2015 року)

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства спиртово- горілчаної промисловості "Укрспирт"

на рішення Господарського суду Київської області від 15.04.2015 р.

у справі № 911/648/15 (Суддя: Мальована Л.Я.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Астон-Агро"

до Державного підприємства спиртово- горілчаної промисловості "Укрспирт"

про стягнення 352 206 грн. 14 коп.

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою до відповідача про стягнення 352 206 грн. 14 коп. заборгованості, з яких: 212 050 грн. 00 коп. - сума основного боргу відповідно до договору поставки зернових культур № 09-14-03 від 23.06.2014 р., 91 335 грн. 26 коп. - пеня., 21 820 грн. 88 коп. - 3% річних.

У квітні позивачем було подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якому останній просив суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 181 110 грн. 09 коп., з яких 45 675 грн. 00 коп. боргу, 104 478 грн. 80 коп. пені, 24 452 грн. 17 коп. трьох відсотків річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 15.04.2015р. у справі №911/648/15 позовні вимоги, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача 45 675,00 боргу, 104 478,80 грн. пені, 24 452,17 грн. трьох відсотків річних. В іншій частині позову відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено, а відповідачем не спростовано, факту приймання товару у відповідності до видаткових накладних, та часткової оплати за поставлений товар. Зазначив також, що відповідач, в порушення умов договору поставки за прийнятий товар в повному обсязі не розрахувався та прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Не погоджуючись із винесеним рішенням, Державне підприємство спиртово- горілчаної промисловості "Укрспирт" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Київської області від 15.04.2015р. скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, те що позивачем не вірно розраховано суми заявлених до стягнення штрафних санкцій. Також зазначає, про відсутність у відповідача обов'язку зі сплати заборгованості, оскільки строк оплати за поставлений товар в розумінні п. 5.2. договору не настав в зв'язку з тим, що відповідачу не було передано належним чином оформлених документів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу Державного підприємства спиртово- горілчаної промисловості "Укрспирт" та призначено справу до розгляд, у складі колегії суддів: головуючий суддя Руденко М.А., суддів: Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю.

08.06.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти задоволення апеляційної скарги, просить її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 09.06.2015р., у зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю. на лікарняному, змінено склад колегії суддів, та призначено новий склад колегії: головуючий суддя Руденко М.А., судді Кропивна Л.В., Дідиченко М.А.

У судовому засіданні 09.06.2015 року, представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення ким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивача вказав на те, що рішення суду першої інстанції є законим та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 23.06.2014 року між ТОВ "Астон-Агро" та Державним підприємством спиртово-горілчаної промисловості "Укрспирт" було укладено договір поставки зернових культур № 09-14-03 (т. 1 а.с.17 -21).

За умовам вищезазначеного договору, постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити таку продукцію. Ціна на продукцію, що поставляється за цим договором встановлюється у додаткових угодах, що додаються до цього договору і є його невід'ємними частинами.( п. 2.1. договору). Оплата продукції покупцем здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника.( п. 5.1 договору)

Пунктом 5.2. договору передбачена відстрочка платежу - на протязі 10 банківських днів з моменту отримання продукції на склад покупця при умові всіх документів передбачених п. 4.7. даного договору.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується копіями видаткових накладних скріплених підписами та печатками представників сторін (т.1 а.с. 24-31). При цьому, поставлений товар прийнятий уповноваженою особою відповідача, на видаткових накладних наявна печатка відповідача.

Відповідач за отриманий товар в повному обсязі не розрахувався на час звернення з позовними вимогами про стягнення боргу мав заборгованість в сумі 212 050 грн. 00 коп.

В ході розгляду справи відповідач частково погасив суму боргу, у зв'язку з чим позивач заявою від 14.04.2015 року (т.2 а.с 24) зменшив позовні вимоги та просив стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаной промисловості «Укрспирт» заборгованість за поставлений товар в сумі 45 675 грн. 00 коп., пеню - 104 478,80 грн., 3% річних в сумі - 24 452,17 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що на виконання умов договору поставки №09-14-03 зернових культур від 23 червня 2014 року позивач поставив відповідачу товар, що підтверджується копіями видаткових накладних, скріплених печатками та підписами представників сторін, проте відповідач за поставлений товар не розрахувався своєчасно та в повному обсязі, стягнув заборгованість в розмірі 45 675,00 грн., пеню 104 478,80 грн., 24 452,17 грн. - 3% річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За правовою природою договір поставки є консенсуальним, двостороннім і оплатним. Як консенсуальний договір він вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо всіх істотних умов. Двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної сторони прав та обов'язків.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно вимог ст. ст. 662-664 ЦК України постачальник зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором. Обов'язок продавця вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Статтею 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

За ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Місцевий господарський суд правомірно, посилаючись на норми ст.ст. 174, 193 ГК України, ст. ст. 11, 509, 526, 626, 629 ЦК України зазначив, що підставою виникнення зобов'язання є договір укладений між сторонами, зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 530 цього Кодексу якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів, зазначає, що перебіг строку виконання грошового зобов'язання за договором купівлі-продажу починається з моменту приймання товару або приймання товаророзпорядчих документів на нього. У разі підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України» такий документ є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що видатковими накладними, які підписані обома сторонами, без жодних зауважень та претензій , підтверджується поставка товару відповідачу, у відповідності до договору, слід зазначити, що останній від отримання продукції не відмовився, претензій щодо якості поставленого товару не заявляв.

Вищезазначена позиція викладена в постановах Вищого господарського суду від 28.02.2012 року № 5002-8/481-2011, 21.04.2011 року № 9/252-10.

Стосовно доводів скаржника, щодо невірного нарахування позивачем пені в розмірі 104 478, 80 грн., трьох відсотків річних 24 452, 17 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачаєте з матеріалів справи, позивач крім суми основного боргу просить стягнути з відповідача 24 452 грн. 17 коп. 3 % річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВГСУ № 16/587-22/430 від 31.08.2011 року та інформаційному листі ВГСУ № 01-06/928/2012 від 17.07.2012 року.

Відповідно до п. 7.6. Договору поставки, за прострочення платежу покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів перевіривши розрахунок 3% річних та пені (т.2 а.с. 1-7), погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є вірним, а тому з відповідача за прострочення виконання зобов'язань з оплати поставленого товару за договором, підлягає стягненню 24 452 грн. 17 коп. 3 % річних та 104 478 грн. 80 коп. пені, які нараховані позивачем відповідно до вимог закону та умов договору. Контрозрахунку штрафних санкцій відповідач суду не надавав.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що необґрунтованими є твердження відповідача про відсутність в останнього обов'язку зі сплати заборгованості, оскільки строк оплати за поставлений товар в розумінні п. 5.2. договору не настав в зв'язку з тим, що відповідачу не було передано належним чином оформлених документів, так як до звернення позивача з позовними вимогами, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем вчинено дії, які свідчать про визнання ним обов'язку зі сплати заборгованості за поставлений товар, тому позовні вимоги в частині нарахування пені в розмірі 104 478 грн. 80 коп. є обґрунтованими та доведеними.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду Київської області від 15.04.2015 року у справі № 911/648/15, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства спиртово- горілчаної промисловості "Укрспирт" на рішення господарського суду Київської області від 15.04.2015 року у справі № 911/648/15 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Київської області від 15.04.2015 року у справі № 911/648/15 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/648/15 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Л.В. Кропивна