РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015№910/10559/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/10559/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Макс-Торг 2011», м. Київ,

до комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ, та

Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), м. Київ,

про визнання права та зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників:

позивача - Борисенко А.О. (довіреність від 21.04.2015 № б/н);

відповідача-1 - Куценка О.В. (довіреність від 29.12.2014 №б/н);

відповідача-2 - Молічевої Ю.К. (довіреність від 16.02.2015 №064-1273).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Макс-Торг 2011» (далі - Товариство) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про:

- визнання за Товариством права на розміщення легких збірно-розбірних конструкцій у кількості 47 штук загальною площею 156 кв.м. у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», на підставі інвестиційного договору від 09.06.2012 № 049-13/і/117 на здійснення заходів з облаштування пішохідних підземних переходів у Шевченківському та Дніпровському районах міста Києва (лот 2, далі - Договір);

- визнання відсутнім у комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі - Підприємство) та Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації, далі - Департамент) права вчиняти будь-які дії стосовно демонтажу, вилучення або у інший спосіб переміщення легких збірно-розбірних конструкцій, встановлених Товариством, у кількості 47 штук загальною площею 156 кв.м. у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», на підставі Договору;

- зобов'язання Підприємства та Департаменту не чинити перешкоди Товариству у здійсненні господарської (підприємницької) діяльності шляхом використання легких збірно-розбірних конструкцій у кількості 47 штук загальною площею 156 кв.м., встановлених у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», на підставі Договору.

Позов мотивовано тим, що: відповідачі оспорюють право позивача на розміщення легких збірно-розбірних конструкцій, розміщених у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет», відповідно до умов Договору; 15.04.2015 представник відповідача-1 виніс приписи, які на думку позивача, свідчать про вчинення дій, спрямованих на подальший демонтаж тимчасових споруд.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження у справі.

25.05.2015 відповідач-2 подав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав таке:

- згідно з підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 Договору інвестор має право облаштовувати об'єкт інвестування легкими збірно-розбірними конструкціями для комерційних цілей відповідно до умов чинного законодавства України, в тому числі відповідно до Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25.12.2008 № 1051/1051 (далі - Правила);

- 12.01.2015 на нараді з вирішення питань з утримання підземних пішохідних переходів було доручено Департаменту розпочати перевірку та проведення необхідних заходів для приведення у відповідність до затверджених схем розташування торгових площ у підземних пішохідних переходах;

- Департамент жодним чином не заважає Товариству здійснювати господарську діяльність, а лише виконує покладені на нього завдання щодо контролю за дотриманням вимог Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та Правил;

- з огляду на наведене відповідач-2 просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Підприємство 25.05.2015 подало суду відзив на позовну заяву, в якому просило у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись зокрема, на підпункт 5.2.1 пункту 5.2 Договору, результати наради від 12.01.2015 з вирішення питань з утримання підземних пішохідних переходів , та зазначило таке:

- внаслідок проведеної перевірки уповноваженим інспектором відповідача-1 було винесено ряд приписів, які не є рішеннями суб'єкта владних повноважень про демонтаж тимчасових споруд;

- приписи не встановлюють вину особи щодо самовільного розміщення елементів благоустрою;

- приписами є акти, які вносяться з метою виявлення наявності/відсутності проектно-дозвільної документації у власника (користувача) на розміщення елементів благоустрою внаслідок проведеної перевірки;

- Підприємство здійснює перевірки відповідно до покладених на нього повноважень і не оспорює права позивача.

Представник позивача у судовому засіданні 15.06.2015 надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідачів у судовому засіданні 15.06.2015 надали пояснення по суті спору; наголосили на доводах відзивів, поданих суду 25.05.2015, проти задоволення позовних вимог заперечили.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

09.06.2012 Головним управлінням економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (організатор конкурсу), комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Шевченківського району» (балансоутримувач-1), комунальним підприємством «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Дніпровського району» (балансоутримувач-2), комунальним підприємством по ремонту і утриманню мостів і шляхів м. Києва «Київавтошляхміст» комунальної корпорації «Київавтодор» (балансоутримувач-3) та Товариством (інвестор) було укладено Договір, за умовами якого:

- об'єкт інвестування: пішохідні підземні переходи у Шевченківському та Дніпровському районах міста Києва загальною площею 25 645,90 кв.м., визначені у додатках №№ 1-3 до Договору (пункту 1.1 Договору);

- відповідно до умов інвестиційного конкурсу та поданої конкурсної пропозиції інвестор зобов'язується здійснити заходи з облаштування об'єкту інвестування, визначені у пункті 1.2 Договору, та отримує право встановити і протягом дії Договору користуватися легкими збірно-розбірними конструкціями, встановленими у відповідному пішохідному підземному переході відповідно до вимог чинного законодавства України, для своїх комерційних цілей, в тому числі вільно розпоряджатися такими конструкціями та надавати їх в користування третім особам на свій власний розсуд (пункт 2.1 Договору);

- інвестор зобов'язаний: узгоджувати місця встановлення розбірно-збірних конструкцій з відповідним балансоутримувачем та Головним управлінням містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання надавати відповідному балансоутримувачу належним чином завірені копії дозвільної документації на встановлення розбірно-збірних конструкцій, дозволів та погоджень на здійснення торговельної діяльності на об'єкті інвестування, копії укладених договорів оренди (користування) розбірно-збірних конструкцій та інші пов'язані з цим дозвільні документи (підпункт 5.1.16 пункту 5.1 Договору);

- інвестор має право облаштувати об'єкт інвестування легкими збірно-розбірними конструкціями для комерційних цілей відповідно до умов чинного законодавства України та Договору (підпункт 5.2.1 пункту 5.2 Договору);

- інвестор має право протягом дії Договору користуватися встановленими легкими збірно-розбірними конструкціями для комерційних цілей, в тому числі надавати їх в користування за умов, якщо це не заважає пасажиропотоку в підземному пішохідному переході (підпункт 5.2.2 пункту 5.2 Договору);

- термін дії Договору складає 5 років (пункт 11.1 Договору);

- Договір набирає чинності з моменту його реєстрації організатором конкурсу, що вказана на титульній сторінці Договору (09.06.2012) (пункт 11.2 Договору).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про інвестиційну діяльність» основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб'єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода).

З матеріалів справи вбачається, що позивач, уклавши Договір, отримав право на розміщення легких збірно-розбірних конструкцій, зокрема, у підземному пішохідному переході за адресою: м. Київ, бул. Шевченка, 19, станція метро «Університет».

Скориставшись своїм правом на виконання умов Договору позивач розмістив за вказаною адресою 47 легких збірно-розбірних конструкцій.

Разом з тим, Товариство не подало суду доказів виконання ним умов підпункту 5.1.16 пункту 5.1 Договору.

У свою чергу, відповідачі не подали суду доказів невиконання позивачем вказаного підпункту Договору.

На думку позивача, Департамент і Підприємство не визнають його право на розміщення легких збірно-розбірних конструкцій та вчиняють дії, спрямовані на їх демонтаж, з огляду на таке.

15.04.2015 інспектором Підприємства на підставі Правил винесено такі приписи: № 1505814; № 1505815; № 1505816; № 1505817; № 1505818; № 1505819; № 1505820; № 1505821; № 1505822; № 1505823; № 1505826; № 1505827; № 1505828; № 1505829; № 1505830.

У вказаних приписах було вказано про встановлення фактів порушення Товариством у підземному пішохідному переході (м. Київ, бул. Шевченка, 19) Правил, а саме підпункту 13.1.1 пункту 13.1 і підпункту 20.2.11 пункту 20.2.

Також представник відповідача-2 пропонував: усунути порушення шляхом надання проектно-дозвільної документації з розміщення тимчасової споруди; в разі відсутності проектно-дозвільної документації - демонтувати власними силами та зазначив, що у разі невиконання припису буде вжито заходи згідно з чинним законодавством України.

Підпунктом 13.1.1 пункту 13.1 Правил передбачено, що розміщення малих архітектурних форм та тимчасових споруд торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності проводиться відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України «Про благоустрій населених пунктів», Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994 № 198, наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 «Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.11.2011 за № 1330/20068, інших нормативно-правових актів, а також рішень Київської міської ради та розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з підпунктом 3.2.11 пункту 3.2 Правил відповідальні особи підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, юридичні та фізичні особи, що використовують будинки і споруди та приміщення в них на законних підставах, зобов'язані розміщувати елементи благоустрою тільки на підставі проектно-дозвільної документації.

Слід звернути увагу, що аналогічну вимогу містить й підпункт 5.1.16 пункту 5.1 Договору, в якому на позивача як інвестора покладено обов'язок узгоджувати розміщення розбірно-збірних конструкцій, що по суті є тимчасовими спорудами, та отримання усіх відповідних дозвільних документів.

Відповідно до підпункту 20.2.11 пункту 20.2 Правил у разі виявлення силами Головного управління контролю за благоустроєм самовільно розміщених тимчасових споруд (малих архітектурних форм) та елементів благоустрою, його власнику вноситься припис з вимогою усунення порушень шляхом проведення їх демонтажу протягом трьох робочих днів.

Внесення припису з вимогою усунення порушень шляхом проведення демонтажу та демонтаж тимчасових споруд (малих архітектурних форм) здійснюється у порядку, передбаченому розділом XIII цих Правил з дотриманням Положення про порядок розміщення тимчасових споруд у м. Києві, затвердженого у встановленому порядку Київською міською радою.

Разом з тим, відповідачі не вказали, у кого саме Інспектор Підприємства вимагав проектно-дозвільні документи і кому вручив приписи для виконання.

Так, відповідно до підпункту 20.2.1 пункту 20.2 Правил якщо під час перевірки виявлені причини та умови, які можуть спричинити порушення благоустрою, посадова особа контролюючого органу зобов'язана скласти та видати офіційний документ - припис, який є обов'язковим для виконання в термін до трьох діб особами, які є відповідальними за утримання об'єктів благоустрою.

У приписі зазначаються: дата і місце його складання, посада, прізвище, ім'я, по батькові особи, яка склала припис, відомості про особу, на яку складений припис, та надаються пропозиції щодо усунення причин та умов, які спричиняють порушення благоустрою території.

Припис підписується особою, яка його склала, і особою, на яку він складений.

У разі відмови особи отримати припис в графі «Припис одержав» робиться про це запис.

Долучені до матеріалів справи приписи взагалі не містять такої графи як «Припис одержав».

Посилання позивача на невизнання відповідачами його права на розміщення розбірно-збірних конструкцій матеріалами справи не підтверджується.

Що ж до посилання позивача на здійснення демонтажу тимчасових споруд у підземному пішохідному переході на Майдані Незалежності, то вказані дії відповідачів не стосуються даного господарського спору і не можуть свідчити про подальше демонтування розбірно-збірних споруд Товариства на бул. Шевченка,19.

Суду не подано належних доказів того, що на час подання позову та розгляду даної справи зі сторони Підприємства чи зі сторони Департаменту вчинялися дії, спрямовані на демонтаж тимчасових споруд позивача.

Товариство та відповідачі підтвердили те, що жодних рішень про демонтаж розбірно-збірних споруд прийнято не було.

Відповідно до частини першої статті 1 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Оскільки позивачем не доведено факт невизнання відповідачами його права на розміщення легких збірно-розбірних конструкцій та порушення чи неналежне виконання Підприємством та Департаментом умов Договору, то підстав для задоволення позову немає.

Крім того, позовна вимога про визнання у відповідачів відсутнім права вчиняти будь-які дії стосовно демонтажу, вилучення або у інший спосіб переміщення легких збірно-розбірних конструкцій як спосіб захисту цивільного права чинним законодавством України не передбачено.

Що ж до вимоги про зобов'язання Підприємства та Департаменту не чинити перешкоди Товариству у здійсненні господарської (підприємницької) діяльності шляхом використання легких збірно-розбірних конструкцій, то слід зазначити таке.

Необхідною умовою для заявлення вказаних позовних вимог є наявність перешкод у здійсненні позивачем права користування та розпоряджання тимчасовими спорудами з обов'язковим зазначенням в чому саме полягають (за їх наявності) такі перешкоди.

Саме на позивачеві лежить тягар доказування тих обставин, на які він посилається, заявляючи позовні вимоги.

Відповідно до частини першої статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово (частина друга статті 32 ГПК України).

Товариство не подало доказів в підтвердження обставин, викладених у позовній заяві, та підстави для задоволення позовних вимог документально не підтвердило.

З огляду на наведене у позові слід відмовити.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на позивача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.06.2015.

Суддя О. Марченко