РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/10791/15

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТРАНС";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ РАЙСІНГ";

про: стягнення 7.540,28 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮТРАНС" звернулося до господарського суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ РАЙСІНГ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 7.540,28 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання перед позивачем за договором від 24.05.2014 № 2405, оскільки не здійснив розрахунок за надані послуги. Вказана обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 7.540,28 грн.

На підставі викладеного, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 7.540,28 грн, з яких: основна заборгованість складає 5.000,00 грн, пеня в сумі 613,56 грн, 3 % річних в сумі 127,81 грн та інфляційних втрат в сумі 1.798,91 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.04.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі № 910/10791/15.

Винесені судом ухвали у даній справі надсилалися відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Більш того, в матеріалах даної справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштових відправлень суду. Враховуючи наведене, відповідач повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Проте, відповідач свого повноважного представника у судові засідання не направив, обґрунтованих пояснень з цього приводу до суду від відповідача не надходило.

Крім того, відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 08.06.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ЮТРАНС" (далі - виконавець/позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ РАЙСІНГ" (далі - замовник/відповідач) укладено договір від 24.05.2014 № 2405 (далі - Договір).

Предметом Договору є надання позивачем послуг з перевезень вантажів до пункту призначення та інших послуг, пов'язаних з перевезенням відповідно до замовлення та зобов'язання відповідача прийняти та оплатити надані послуги відповідно до умов Договору (п. 1.1 Договору).

Відповідно до 3.1 Договору вартість послуг визначається в актах наданих послуг.

Підставою для проведення розрахунків за Договором є підписаний сторонами акт наданих послуг та оригінал товарно-транспортної накладної (CMR) з печатками та підписами вантажовідправника та вантажоодержувача. Відповідач зобов'язаний сплатити вартість наданих послуг протягом п'яти банківських днів з моменту підписання акту наданих послуг (п. 3.2 Договору).

У відповідності до п. 4.7 Договору за несвоєчасну оплату послуг відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення платежу.

Статтею 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Виходячи із змісту правовідносин, останні є відносинами з надання послуг, тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 63 Цивільного кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Так, позивач, на виконання своїх зобов'язань за Договором та на його умовах, на підставі заявки відповідача здійснив організацію перевезення вантажу. Наведена фактична обставина підтверджується міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR 290514) з відміткою про отримання вантажу вантажоотримувчаем та актом здачі-прийняття робіт від 10.06.2014 № ОУ-0000120. Вказаний акт підписаний сторонами та скріплений відбитком їх печаток (засвідчені копії вказаної товарно-транспортною накладної та акту здачі-прийняття робіт наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій). На виконання умов Договору позивачем був виставлений рахунок на оплату наданих послуг від 03.06.2014 № СФ-0000120 на суму 5.000,00 грн (засвідчена копія вказаного рахунку наявна в матеріалах справи).

Спір між сторонами судового процесу виник внаслідок порушення з боку відповідача його зобов'язання за Договором, відповідач оплату замовлених послуг на користь позивача не здійснив. Наведена обставина призвела до виникнення у відповідача перед позивачем заборгованості в сумі 5.000,00 грн.

Крім того, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі - 613,56 грн, 3 % річних в сумі 127,81 грн та інфляційних втрат в сумі 1.798,91 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з урахуванням такого.

Приписами ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, а відтак, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 5.000,00 грн є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 613,56 грн, 3 % річних в сумі 127,81 грн та інфляційних втрат в сумі 1.798,91 грн є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ РАЙСІНГ" (03110, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, будинок 19, корпус 7/14; ідентифікаційний код 38679057, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ЮТРАНС" (79070, м. Львів, вул. Хуторівка, будинок 32, квартира 96; ідентифікаційний код 37741438, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) основну заборгованість в сумі 5.000 (п'ять тисяч) грн 00 коп.; пеню в сумі 613 (шістсот тринадцять) грн 56 коп.; 3 % річних в сумі 127 (сто двадцять сім) грн 81 коп.; інфляційні втрати в сумі 1.798 (одна тисяча сімсот дев'яносто вісім) грн. 91 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15 червня 2015 року

Суддя С.В. Балац