РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/10129/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття"

до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 р. № 13

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Іванов С.Б. за довіреністю № 02-08.1/826 від 17.04.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття" (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 р. № 13.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що 24.03.2015 р. Адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 13, яким визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття", які полягають у створенні перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді створення перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки; за визначене порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття" накладено штраф у розмірі 39000,00 гривень.

Проте позивач вважає висновки, викладені в рішенні Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 р. № 13, зокрема, стосовно створення директором позивача перешкод для проведення перевірки, які полягали в ненаданні доступу до приміщення, в якому зберігалися комп'ютери підприємства, необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, внаслідок чого зазначене рішення позивач вважає неправомірним, у зв'язку з чим просить суд визнати його недійсним.

На підтвердження необґрунтованості висновків відповідача в оскаржуваному рішенні позивач вказав на наступне: під час перебування представників відповідача у приміщення позивача вимог про надання доступу до комп'ютерної техніки не висувалось; 25.06.2015 р. в приміщенні позивача представники відповідача надали директору позивача запит від 24.06.2014 р. про надання інформації та документів у строк протягом 15-ти календарних днів з дня його отримання, що підтверджує відсутність вимог негайного надання будь-яких документів або інших речей; станом на 25.06.2014 р. на підприємстві позивача працював лише директор, а тому виконати негайно приписи представників відповідача, які стосувались інформації трирічної давнини ("надати комп'ютери, на яких готувалися пропозиції Товариства" у листопаді 2011 року та вересні 2012 року) не було фізичної можливості; викладені в акті перевірки (без номера та дати) висновки про те, що директор позивача не допустив представників відповідача до приміщень позивача, не відповідають дійсності, адже перевірка проводилась саме у приміщенні позивача, куди представники відповідача були допущені, а інших приміщень у користуванні позивача на той момент не було; посилання директора позивача на відсутність бухгалтера та юриста (не на роботі, а взагалі у штаті підприємства) стосувались підготовки відповіді на запит відповідача щодо надання інформації. Крім того позивач зазначив, що в порушення п. 37 Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції представниками відповідача було надано директору позивача лише наказ про проведення позапланової перевірки, тоді як план перевірки та службові доручення - надані не були, т.т. посадові особи відповідача не підтвердили свої повноваження на проведення перевірки. Позивач також звернув увагу, що в наданому йому наказі про проведення позапланової перевірки не наведена жодна підстава для проведення відповідної позапланової перевірки. Крім того, позивач вказав, що складений відповідачем акт за наслідками перевірки не містить дати складання, що унеможливлює встановлення своєчасності його складання та направлення позивачеві, крім того, акт перевірки містить недостовірну інформацію щодо дат проведення перевірки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/10129 та призначено розгляд справи на 26.05.2015 р. о 12:50 год.

20.05.2015 р. через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов супровідний лист на виконання вимог ухвали суду від 22.04.2015 р. з документами для долучення до матеріалів справи, а саме: відзивом на позовну заяву та доказами його направлення позивачу; копією листа відповідача про направлення копії рішення адміністративної колегії з доказами направлення. Зазначеним листом відповідач також повідомив суд про відсутність аналогічного спору.

Відповідно до відзиву, доданого до вищезазначеного супровідного листа, відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки оскаржуване рішення повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права, є обґрунтованим та законним.

Зокрема, у відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що вважає безпідставним твердження позивача про те, що вимоги про надання доступу до комп'ютерів (місць зберігання інформації) з боку членів Комісії з перевірки не висувалось. Відповідач зазначив, що відповідно до п. 15 Плану проведення позапланової виїзної перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції Товариством, членам Комісії з перевірки необхідно було оглянути комп'ютери, на яких готувалася пропозиція Товариства для участі у процедурах закупівель послуг "Поточний ремонт приміщень відокремленого підприємства "Складське господарство", проведених ВП "Складське господарство" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" у листопаді 2011 році та вересні 2012 року. Відповідач послався на п. 45 Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001 № 182-р, згідно якого члени комісії з перевірки мають право на безперешкодний доступ до місць зберігання інформації, у тому числі й до комп'ютерів об'єкта перевірки, магнітних носіїв тощо, отримувати копії такої інформації. Наразі директор Товариства Корнюшкін Юрій Дмитрович (далі - Директор) відмовив членам Комісії з перевірки в наданні доступу до приміщення, де розташовані комп'ютери, мотивуючи це тим, що станом на момент проведення перевірки на підприємстві не знаходилося жодного працівника, крім нього, а також зазначив, що у нього відсутні ключі від приміщення, де розташовані комп'ютери, що підтверджується Актом про створення перешкод від 25.06.2014 року.

З приводу тверджень позивача у позовній заяві про те, що станом на 25.06.2014 р. на підприємстві працював лише Директор і тому, для надання запитуваної членами Комісії з перевірки інформації, необхідно було зв'язатися з уже звільненими працівниками, а також про те, що викладені в Акті перевірки дотримання Товариством законодавства про захист економічної конкуренції висновки про відмову Директора допустити членів Комісії з перевірки до приміщень з комп'ютерами є невірними, адже таких приміщень у його користуванні на той момент не було, відповідач зазначив наступне.

Відповідно до Акту про створення перешкод від 25.05.2014 р. підтверджується, що Директором було повідомлено членів Комісії, що через відсутність бухгалтера та юриста, він не може надати відповідні документи та інформацію, а також доступ до приміщень, де знаходяться комп'ютери (місць зберігання інформації). Відповідач звернув увагу, що в день перевірки 25.06.2014 року Директор не надав членам Комісії з перевірки жодних документів, які б містили штатний розпис Товариства, інформацію щодо нарахування та виплати заробітної плати, накази про звільнення працівників, і таким чином, достовірність твердження Директора про відсутність у штаті підприємства інших працівників, зокрема у зв'язку зі звільненням, не було встановлено документально. Відповідач також звернув увагу, що в запереченнях на Акт перевірки дотримання Товариством законодавства про захист економічної конкуренції позивач зазначив про відсутність в розпорядженні Директора на час проведення Перевірки жодного комп'ютера, оскільки підприємство практично не працює, було розірвано договір на оренду оргтехніки з підприємством, яке надавало в оренду оргтехніку, в т.ч. комп'ютери. Разом з тим, як зазначив відповідач, Товариство не надало жодних підтверджуючих документів, зокрема, вказаного договору оренди оргтехніки, рахунків-фактур про оплату оренди оргтехніки, актів прийому-передачі комп'ютерів, виписок з банку про оплату послуг з користування технікою, а також інших документів, які можуть свідчити про достовірність вказаних обставин. Більш того, 25.06.2014 р. в день перевірки відомостей про розірваний договір оренди, та взагалі про його існування Директором членам Комісії повідомлено також не було.

У відзиві на позовну заяву відповідач також зазначив, що відповідно до Протоколу від 25.06.2014 року у перший день перевірки члени Комісії з перевірки повідомили про мету і термін перевірки, надали Директору документи про склад комісії, повноваження її членів, перелік питань, які слід з'ясувати при проведенні перевірки, а також запропонували Директору створити належні умови для забезпечення роботи Комісії з перевірки та надати повну, всебічну та об'єктивну інформацію з усіх питань, які містить у собі План перевірки. Цей протокол було підписано членами Комісії з перевірки та Директором, який підтвердив повноваження членів Комісії з перевірки. З огляду на наведене, твердження позивача про те, що члени Комісії з перевірки не підтвердили свої повноваження, не може бути взяте до уваги.

Відповідач у відзиві на позовну заяву вказав також і на необґрунтованість тверджень позивача про відсутність законних підстав для проведення перевірки Товариства та щодо дат проведення перевірки, так як позапланова виїзна перевірка Товариства 25.06.2014 року була проведена на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 03.10.2013 № 12-01/7171 (вх. Відділення від 08.10.2013 № 01-03-2813) на підставі Наказу Голови Відділення від 24.06.2014 №11, Службового доручення Голови Відділення від 24.06.2014 № 41/СД. Зокрема, вказаним наказом Голови Відділення було передбачено провести позапланову перевірку Товариства 25.06.2014 р.

На підтвердження правової позиції, викладеної у відзиві, відповідач надав суду для долучення до матеріалів справи копії плану проведення позапланової виїзної перевірки, акту перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції з боку ТОВ "Промислові захисні покриття", заперечень ТОВ "Промислові захисні покриття" на акт перевірки (від 02.10.2014 р.№ 04/110), протоколу від 25.06.2014 р., наказу голови Відділення про проведення позапланової перевірки ТОВ "Промислові захисні покриття" від 24.06.2014 р. № 11, доручення Антимонопольного комітету України від 03.10.2013 № 12-08/7171, витягу з журналу реєстрації актів перевірок.

В судове засідання, призначене на 26.05.2015 р., представник відповідача з'явився.

Представник позивача в судове засідання, призначене на 26.05.2015 р., не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 22.04.2015 р. не виконав, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 194, згідно якого ухвалу суду отримано представником позивача за довіреністю.

В судовому засіданні 26.05.2015 р. представник відповідача подав клопотання про долучення до матеріалів справи наступних документів: копії службового доручення на проведення перевірки від 24.06.2014 р. № 41/СД та копії відповіді Броварського МВ ГУ МВСУ України на запит відповідача про надання інформації. Клопотання судом задоволене та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 26.05.2015 р., судом перевірено виконання сторонами вимог ухвали суду про порушення провадження у справі № 910/10129/15 від 22.04.2015 та встановлено, що позивач не виконав вимоги зазначеної ухвали.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2015 р. розгляд справи відкладено на 15.06.2015 р. об 11:10 год.

Представник позивача в судове засідання 15.06.2015 р. не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 095, згідно якого ухвалу суду отримано представником позивача за довіреністю.

При цьому судом встановлено, що станом на час судового засідання 15.06.2015 р. позивач не подавав та не надсилав до суду клопотань (заяв) про зміну позовних вимог або про відмову від позову, а таке свідчить про те, що позивач підтримує позовні вимоги в редакції позовної заяви № 04/7 від 15.04.2015 р.

Відповідно до абз. 1 п.п. 3.9.2 п. 3.9 зазначеної постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 15.06.2015 р. без участі представника позивача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні, призначеному на 15.06.2015 р., надав усні заперечення щодо позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, поданому через відділ діловодства суду 20.05.2015 р. Відповідач вважає оскаржуване рішення законним, обґрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому в задоволенні позовних вимог позивача просив відмовити повністю.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 26.05.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2015 р. р. Адміністративною колегією Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було прийнято рішення № 13 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 853/75-р-02-06-14, яким визнано дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття", які полягають у створенні перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді створення перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки; за визначене порушення на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття" накладено штраф у розмірі 39000,00 гривень (надалі - Рішення).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття" (далі - позивач, Товариство) вважає, що зроблені в Рішенні висновки є необґрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи, а тому просить суд визнати дане рішення недійсним.

Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - відповідач, Відділення) проти позовних вимог заперечує з підстав їх необґрунтованості.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представника відповідача, суд приходить до висновку про те, що вимоги позову задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 21 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду. З огляду на зміст наведеної норми, статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якою юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом встановлений інший порядок судового вирішення, справи зі спорів про оскарження рішень (розпоряджень) органів Антимонопольного комітету України підвідомчі господарським судам і підлягають розглядові за правилами Господарського процесуального кодексу України (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011, № 15 "Про деякі питання практики застосування конкурентного законодавства" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 № 15)).

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. Особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до частин 1, 7 ст. 6 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України утворюється у складі Голови та восьми державних уповноважених; Антимонопольний комітет України, адміністративні колегії Антимонопольного комітету України, державні уповноважені Антимонопольного комітету України, адміністративні колегії територіальних відділень Антимонопольного комітету України є органами Антимонопольного комітету України.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі:

- розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

- приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

- перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку; тощо.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції", заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

По матеріалам справи судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 р. № 13 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 853/75-р-02-06-14 в межах строку, встановленого ч. 1 ст. 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України.

Частиною 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначені підстави для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, а саме:

неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відтак, розглядаючи позов про визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, суд зобов'язаний перевірити наявність чи відсутність визначених законом підстав для визнання рішення органу Антимонопольного комітету України недійсним.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 24.03.2015 р. Адміністративна колегія Київського обласного територіального відділені Антимонопольного комітету України, розглянувши матеріали справи № 853/75-р-02-06-14 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Промислові захисні покриття" законодавства про захист економічної конкуренції та подання Другого відділу досліджень і розслідувань від 17.02.2015 р. № 16-1/ПС-02-06 з попередніми висновками у справі, прийняла рішення № 13, яке оскаржується позивачем.

Відповідно до пункту 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є створення перешкод працівникам Антимонопольного комітету України, його територіального відділення у проведенні перевірок, огляду, вилученні чи накладенні арешту на майно, документи, предмети чи інші носії інформації.

Судом по наявним в матеріалах справи доказам досліджено, що на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 03.10.2013 р. № 12-01/7171, керуючись статтями 7, 12, 15, 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", Положенням про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 23 лютого 2001 року № 32-р, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 березня 2001 року за № 291/5482 (із змінами), пунктом 8.11 Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25 грудня 2001 року № 182-р, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 13 лютого 2002 року за № 139/6427 (зі змінами) (надалі - Положення про порядок проведення перевірок) та на підставі наказу Голови Відділення від 24.06.2014 р. № 41/СД, в період з 24.06.2014 р. по 30.06.2014 р. працівниками Відділення проводилась позапланова виїзна перевірка дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції Товариством (далі - Перевірка).

Для проведення Перевірки Товариства відповідно до вищенаведеного Наказу Голови Відділення була призначена Комісія з перевірки у складі:

голови Комісії - головного експерта Першого відділу досліджень та розслідувань Кобилінської Тетяни Василівни;

члена Комісії - головного спеціаліста - юрисконсульта відділу правової, організаційної та кадрової роботи Левченка Максима Владиславовича (надалі разом - Члени Комісії).

Згідно п. 1 вищенаведеного Наказу Голови Відділення передбачено провести позапланову виїзну перевірку Товариства 25.06.2014 р. відповідно до Плану перевірки, що додається до наказу.

25.06.2014 р. Комісія з перевірки прибула за адресою: м. Бровари, вул. Залізнична, 14 для проведення перевірки ТОВ "Промислові захисні покриття". Комісія з перевірки повідомила директора ТОВ "Промислові захисні покриття" Корнюшкіна Юрія Дмитровича (далі - Директор) про мету і термін перевірки, надала Директору документи про склад Комісії, повноваження її членів, перелік питань, які слід з'ясувати при проведенні перевірки, а також запропонувала створити належні умови для забезпечення роботи Комісії та надати повну, всебічну та об'єктивну інформацію з усіх питань, які містить у собі план перевірки, про що було складено протокол від 25.06.2014 р., який підписали члени Комісії та Директор Товариства.

В ході перевірки членами Комісії були отримані пояснення у Директора стосовно участі у процедурі закупівель послуг "Поточний ремонт приміщень відокремленого підприємства "Складське господарство", проведеиих ВП "Складське господарство" Державного підприємства "Національна атомна еиергогенеруюча компанія "Енергоатом" у листопаді 2011 року та вересні 2012 року (далі - Процедура закупівлі).

Відповідно до пункту 15 Плану проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Промислові захисні покриття", членам Комісії з перевірки необхідно було оглянути комп'ютери, на яких готувалася пропозиція Товариства для участі у Процедурі закупівлі, а також інформацію, яка зберігається в електронному вигляді на магнітних носіях комп'ютерів, а в разі необхідності - отримати таку інформацію в електронному вигляді.

Відповідно до пункту 45 Положення про порядок проведення перевірок, члени Комісії мають право на безперешкодний доступ до місць зберігання інформації, у тому числі й до комп'ютерів об'єкта перевірки, магнітних носіїв тощо,отримувати копії такої інформації.

В оскаржуваному Рішенні встановлено, що Директор відмовив у наданні доступу до приміщення, де розташовані комп'ютери, мотивуючи це тим, що станом на момент проведення перевірки на підприємстві не знаходилось жодного працівника, крім нього. Також, Директор зазначив що у нього відсутні ключі від приміщення, де розташовані комп'ютери. Наведені обставини підтверджуються протоколом вчинення дій від 25.06,2014 р., а також Актом про створення перешкод від 25.06.2014 р. Наведений акт було складено членами Комісії в присутності слідчих СВ Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області Юхименко О.С. та Носова В.К., які були викликані членами Комісії за номером 102 та прибули за адресою Товариства. Директор Товариства відмовився підписувати Акт, який містить відповідну відмітку про це.

Враховуючи наведене, в оскаржуваному Рішенні відповідач прийшов до висновку про те, Директором було створено перешкоди членам Комісії з перевірки, що унеможливило виконання пункту 15 плану проведення перевірки.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що листом від 04.07.2014 р. № 02-08.1/1416 Відділенням було направлено Товариству Акт позапланової виїзної перевірки від 04.07.2014 р. № 10/А-02-08.1.

Листом від 02.10.2014 р. № 04/110 (вх. Відділення від 06.10.2013 р. № 01-11-1617) Товариство надало до Відділення заперечення на Акт позапланової виїзної перевірки. Втім заперечення Товариства не були враховані відповідачем в ході розгляду справи, при цьому відповідні обґрунтування з цього приводу наведені відповідачем в оскаржуваному Рішенні.

Так, у своїх запереченнях на Акт позапланової виїзної перевірки Товариство зазначило, зокрема, наступне: "...на час проведення перевірки на підприємстві працював лише директор підприємства, який фізично не мав можливості підготувати та надати усі документи, витребувані для проведення перевірки. На підтвердження факту відсутності на підприємстві на час проведення перевірки будь-яких інших працівників, які б могли оперативно надати інформацію щодо роботи підприємства за період, визначений у плані перевірки, надаємо наступні документи: відомість про виплату грошей №П3-0000014 за червень 2014 року, оборотно-сальдову відомість по рахунку 661 та копію звіту про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб та сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов 'язкове державне соціальне страхування до органів зборів та доходів...". Дане твердження не було враховано відповідачем з наступних підстав. Так, у Рішенні зазначено, що відповідно до Акту про створення перешкод від 25.05.2014 р. Директором було повідомлено, що через відсутність на робочому місці бухгалтера та юриста, він не може надати відповідні документи та інформацію, а також доступ до приміщень, де знаходяться комп'ютери (місць зберігання інформації), втім наявність або відсутність працівників Товариства під час проведення перевірки не могла бути причиною для відмови у доступі до комп'ютерів (місць зберігання інформації).

Також, у своїх запереченнях на Акт позапланової виїзної перевірки Товариство вказало:

"...як зазначено в акті згідно плану завдань перевірки перевірка передбачала огляд комп'ютерів та інформації, яка зберігалася в електронному вигляді на магнітних носіях комп'ютерів. Однак, на час проведення перевірки жодного з комп'ютерів в розпорядженні директора не було. З цього приводу, що підприємство практично не працює, було розірвано договір про оренду оргтехніки з підприємством, яке надавало в оренду оргтехніку, в т.ч. й комп 'ютери...". Зазначені заперечення також не були враховані відповідачем в ході розгляду справи, оскільки Товариство не надало жодних підтверджуючих документів із зазначеного питання, зокрема, вказаного договору оренди оргтехніки, рахунків-фактур про оплату оренди оргтехніки, актів прийому-передачі комп'ютерів, виписок з банку про оплату послуг з користування технікою, а також інших документів, які можуть свідчити про достовірність вказаних обставин. До того ж, як зазначено у рішенні, 25.06.2014 р. в день проведення Перевірки Директором не було повідомлено членам Комісії відомостей про розірваний договір оренди та взагалі про його існування.

Отже, за вищенаведених обставин, відповідач в оскаржуваному рішенні зробив висновок, що дії ТОВ "Промислові захисні покриття", які полягають у ненаданні доступу до комп'ютерів, на яких готувалася пропозиція Товариства для участі в Процедурі закупівлі, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді створення перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України при проведенні перевірки.

Позивач вважає висновки, викладені в оскаржуваному Рішенні необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам, стверджуючи при цьому наступне: при проведенні Перевірки вимог про надання доступу до комп'ютерної техніки не висувалось; 25.06.2015 р. в приміщенні позивача представники відповідача надали директору позивача запит від 24.06.2014 р. про надання інформації та документів у строк протягом 15-ти календарних днів з дня його отримання, т.т. вимоги негайного надання будь-яких документів або інших речей були відсутні; станом на 25.06.2014 р. на підприємстві позивача працював лише директор, а тому виконати негайно приписи представників відповідача, які стосувались інформації трирічної давнини ("надати комп'ютери, на яких готувалися пропозиції Товариства" у листопаді 2011 року та вересні 2012 року) не було фізичної можливості; викладені в акті перевірки (без номера та дати) висновки про те, що директор позивача не допустив представників відповідача до приміщень позивача, не відповідають дійсності, адже перевірка проводилась саме у приміщенні позивача, куди представники відповідача були допущені, а інших приміщень у користуванні позивача на той момент не було; посилання директора позивача на відсутність бухгалтера та юриста (не на роботі, а взагалі у штаті підприємства) стосувались підготовки відповіді на запит відповідача щодо надання інформації. Крім того позивач зазначив, що в порушення п. 37 Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції представниками відповідача було надано директору позивача лише наказ про проведення позапланової перевірки, тоді як план перевірки та службові доручення - надані не були, т.т. посадові особи відповідача не підтвердили свої повноваження на проведення перевірки.

З метою перевірки дійсності вищенаведених тверджень позивача, судом було досліджено наявні в матеріалах даної справи докази, зокрема, доручення Антимонопольного комітету України від 03.10.2013 р. № 12-08/7171, наказ Голови Відділення від 24.06.2014 р. № 41/СД про проведення позапланової перевірки ТОВ "Промислові захисні покриття", План проведення позапланової виїзної перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "Промислові захисні покриття", Протокол від 25.06.2014 р., Акт про створення перешкод від 25.06.2014 р., Акт позапланової виїзної перевірки від 04.07.2014 р. № 10/А-02-08.1.

Відповідно до п. 8 Положення про порядок проведення перевірок позаплановою виїзною перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена в планах роботи Комітету, відділення і може проводитися без попереднього письмового повідомлення. Позапланова перевірка проводиться відповідно до наказу Голови Комітету, голови відділення, розпорядження органу Комітету за місцезнаходженням об'єкта перевірки або за місцезнаходженням його відокремленого структурного підрозділу уповноваженими працівниками Комітету, відділення, виходячи з їхніх функціональних повноважень, за наявності хоча б однієї з обставин, зазначених в п. 8.1 - 8.12 Положення про порядок проведення перевірок, зокрема, за ініціативою органів Комітету, голови відділення, відповідно до абзацу четвертого частини 1 статті 36 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі безпосереднього виявлення державними службовцями Комітету, відділення ознак порушення об'єктом перевірки законодавства про захист економічної конкуренції, визначеного статтею 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та статтями 1, 4 - 19 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

Відповідно до п. 22 Положення про порядок проведення перевірок, у кожному конкретному випадку строки проведення перевірок та склад Комісії з перевірки визначаються з урахуванням об'єкта перевірки та очікуваного обсягу роботи, необхідного для виконання поставленого завдання.

Згідно п. 24 Положення про порядок проведення перевірок персональний склад Комісії, її голова, заступник та строки проведення перевірки затверджуються наказом Голови Комітету, голови відділення, розпорядженням органу Комітету з делегуванням Комісії відповідних повноважень щодо проведення перевірки.

Позапланова виїзна перевірка позивача 25.06.2014 року була проведена на виконання доручення Антимонопольного комітету України від 03.10.2013 № 12-01/7171 (вх. Відділення від 08.10.2013 № 01-03-2813) на підставі Наказу Голови Відділення від 24.06.2014 № 11, Службового доручення Голови Відділення від 24.06.2014 № 41/СД. У наведеному наказі Голови Відділення прямо вказано про проведення позапланової виїзної перевірки ТОВ "Промислові захисні покриття" на предмет дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції з боку вказаного товариства, а також для з'ясування обставин і фактів, викладених у наведеному дорученні Антимонопольного комітету України.

Службовим дорученням від 24.06.2014 року № 41/СД Голова Відділення уповноважила головного експерта Першого відділу досліджень та розслідувань Кобилінську Тетяну Василівну та головного спеціаліста - юрисконсульта відділу правової, організаційної та кадрової роботи Левченка Максима Владиславовича для проведення перевірки дотримання вимог законодавства про захист економічної конкуренції з боку Товариства. Згідно вказаного службового доручення визначені повноваження вказаних посадових осіб, зазначено, що дане службове доручення дійсне станом до 30.06.2014 року.

Наказом Голови Відділення від 24.06.2014 №11 передбачено провести позапланову перевірку Товариства саме 25.06.2014 року, що і було виконано.

З огляду на наведене, твердження позивача щодо відсутності законних підстав для проведення перевірки, яка відбулася 25.06.2014 р, суд вважає необґрунтованими та безпідставними, рівно як і твердження позивача про недостовірність інформації щодо дат проведення перевірки в Акті перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції від 04.07.2014 р. № 10/А-02-08 (перевірка здійснювалась з 24.06 по 30.06.2014 р., тоді як члени Комісії з перевірки здійснили виїзд за адресою Товариства один раз - 25.06.2014 р.). При цьому слід зазначити, що одним з вагомих доказів антиконкурентних узгоджених дій учасників під час участі у процедурі закупівлі є доведення факту обміну інформацією, зокрема, в електронному вигляді між учасниками, або факту підготовки пропозиції учасників на одному комп'ютері. Тож суд погоджується з доводами відповідача про те, що повторне прибуття членів Комісії з перевірки до Товариства для повторної спроби отримати доступ до приміщень з комп'ютерами, втратило необхідність з огляду на імовірність того, що до того часу буде знищена інформація, що стосувалась Процедури закупівлі.

Відповідно до пункту 45 Положення про порядок проведення перевірок, члени комісії мають право на безперешкодний доступ до місць зберігання інформації, у тому числі й до комп'ютерів об'єкта перевірки, магнітних носіїв тощо, отримувати копії такої інформації.

Як передбачено п. 31.2 п. 32 Положення про порядок проведення перевірок, для проведення перевірки потрібен План проведення перевірки, який складається головою Комісії і затверджується органом, посадовою особою, що видав(ла) наказ (розпорядження) про проведення перевірки та створення Комісії, і має містити в собі: визначення завдань перевірки, визначення кола питань, які потрібно з'ясувати в ході перевірки, строки перевірки.

Як досліджено судом, План проведення позапланової виїзної перевірки дотримання законодавства про захист економічної конкуренції ТОВ "Промислові захисні покриття" (далі - План проведення перевірки) був складений Головою Комісії та затверджений Головою Відділення, містив визначення завдань перевірки, визначення кола питань, які потрібно з'ясувати в ході перевірки, визначення строків проведення перевірки.

У Плані проведення перевірки чітко зазначено перелік необхідних для отримання від ТОВ "Промислові захисні покриття" копій документів, питань для з'ясування, перелік пояснень, які необхідно відібрати у ТОВ "Промислові захисні покриття", зокрема, пунктом 15 цього плану було передбачено оглянути комп'ютери та інформацію, яка зберігається в електронному вигляді на магнітних носіях комп'ютерів, що знаходяться в приміщенні, де розташоване ТОВ "Промислові захисні покриття". При цьому наведений пункт Плану проведення перевірки містить застереження, що ненадання інформації в електронному вигляді вважається як неподання такої інформації, вказаним пунктом також передбачено, що члени Комісії мають право на безперешкодний доступ до місць зберігання інформації, у тому числі до комп'ютерів об'єкта перевірки, магнітних носіїв, тощо.

Відповідно до наявного в матеріалах справи Протоколу від 25.06.2014 року, який підписано членами Комісії з перевірки та Директором Товариства, члени Комісії з перевірки повідомили Директора про мету і термін перевірки, надали Директору документи про склад комісії, повноваження її членів, перелік питань, які слід з'ясувати при проведенні перевірки, а також запропонували Директору створити належні умови для забезпечення роботи Комісії з перевірки та надати повну, всебічну та об'єктивну інформацію з усіх питань, які містить у собі План проведення перевірки.

Таким чином, твердження позивача про ненадання Директору Товариства Плану проведення перевірки та документів на підтвердження повноважень членів Комісії є повністю безпідставними, рівно як і твердження позивача про те, що вимоги про надання доступу до комп'ютерної техніки не висувались, а оскільки запит від 24.06.2014 р. передбачав надання інформації та документів протягом 15-ти календарних днів з дня отримання цього запиту, то вимоги негайного надання будь-яких документів або інших речей були відсутні. При цьому суд взяв до уваги, що позапланова перевірка як раз і проводилась з метою отримання певних пояснень та документів, в т.ч. і тих, які зберігались в електронному вигляді на магнітних носіях комп'ютерів Товариства, з подальшою оцінкою наданих пояснень та документів на предмет дотримання Товариством законодавства про захист економічної конкуренції.

Суд також звернув увагу, що позивач у позовній заяві стверджує, що йому було надано лише Наказ про проведення позапланової перевірки, тоді як інші документи, в т.ч. план перевірки, надані не були. В той же час, безпосередньо в наведеному наказі зазначено, що план перевірки до нього додається. Тож з огляду на наведене, позивач сам спростовує свої доводи про ненадання йому Плану проведення Перевірки та свою необізнаність з цим Планом проведення Перевірки.

Крім того, суд вважає необгрунтованими доводи позивача про те, що Директор допустив представників відповідача до приміщень позивача, де безпосередньо проводилась перевірка, а інших приміщень у користуванні позивача на той момент не було. Наразі, будь-які докази того, що станом на час проведення Перевірки позивач не мав інших приміщень у користуванні (окрім тих, де безпосередньо проводилась Перевірка), позивачем суду не названі та до матеріалів справи не залучені. Більш того, відповідні відомості не були повідомлені Директором членам Комісії в день перевірки 25.06.2014 р. Разом з тим, відповідно до Акту про створення перешкод від 25.05.2014 р., Директором було повідомлено членам Комісії, що у зв'язку з відсутністю бухгалтера та юриста, він не може надати доступ до приміщень (місць зберігання інформації), у тому числі до комп'ютерів. Отже, вказані твердження позивача жодним чином не підтверджують факт відсутності комп'ютерів за адресою проведення перевірки в день її проведення 25.06.2014 р.

Зауваження позивача стосовно того, що виконати негайно приписи представників відповідача, які стосувались інформації трирічної давнини ("надати комп'ютери, на яких готувалися пропозиції Товариства" у листопаді 2011 року та вересні 2012 року) було фізично неможливо, що станом на 25.06.2014 р. на підприємстві позивача працював лише Директор і тому для надання запитуваної інформації необхідно було зв'язуватись з уже звільненими працівниками, суд також не бере до уваги як необґрунтовані та безпідставні і вважає їх такими, що мали на меті знайти виправдання фактичній бездіяльності Директора Товариства при здійсненні Перевірки та не сприянню членам Комісії при її проведенні. Як вірно зазначив відповідача і таке підтверджується матеріалами справи, в день проведення Перевірки 25.06.2014 року Директор не надав членам Комісії з перевірки жодних документів, які б містили штатний розпис Товариства, інформацію щодо нарахування та виплати заробітної плати, накази про звільнення працівників, і таким чином, достовірність твердження Директора про відсутність у штаті підприємства інших працівників, зокрема у зв'язку зі звільненням, не було встановлено документально. Також, як вище зазначалось, Товариством не було надало Відділенню й інших підтверджуючих документів, зокрема, договору оренди оргтехніки, рахунків-фактур про оплату оренди оргтехніки, актів прийому-передачі комп'ютерів, виписок з банку про оплату послуг з користування технікою, тощо.

Таким чином, вищевказані зауваження позивача, які викладені у позовній заяві в якості обставин, що підтверджують, на думку позивача, невідповідність висновків оскаржуваного Рішення дійсним обставинам справи та є підставою для визнання недійсним Рішення повністю спростовуються матеріалами справи Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 853-75-р-02-06-14.

Відповідно до ч. 1 статті 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України", вимоги органу Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України є обов'язковими для виконання у визначені ними строки.

Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність (ч. 2 ст. 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України").

Відповідно до статті 22-1 наведеного Закону суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов'язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до пункту 75 Положення про порядок проведення перевірок створення перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки спричиняє відповідальність згідно з пунктом 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Згідно з пунктом 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" створення перешкод працівникам Антимонопольного комітету України, його територіальному відділенню у проведенні перевірок, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач в оскаржуваному Рішенні зробив обґрунтований та підставний висновок про те, що дії ТОВ "Промислові захисні покриття", які полягають у створенні перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки, є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді створення перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки.

Судом були проаналізовані й інші зауваження та заперечення, наведені позивачем у якості обґрунтувань позовних вимог про визнання недійсним оскаржуваного Рішення, проте суд прийшов до висновку, що жодне з наведених зауважень та заперечень не спростовує обставин, встановлених відповідачем в оскаржуваному Рішенні, за сукупності яких відповідач довів вчинення ТОВ "Промислові захисні покриття" порушення, передбаченого пунктом 16 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді створення перешкод працівникам територіального відділення Антимонопольного комітету України у проведенні перевірки. До того ж, зауваження до змісту наказу про проведення перевірки та акту проведення перевірки не визначені приписами частини 1 статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" в якості підстав для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України.

Таким чином, перевіривши юридичну оцінку та повноту встановлених відповідачем в оскаржуваному Рішенні обставин, суд дійшов висновку про те, що відповідачем дотримано вимог Конституції України, Законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 р. № 5) (із змінами), Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.2001 р. № 182-р (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.02.2002 р. за № 139/6427 (із змінами), у зв'язку з чим всебічно, повно і об'єктивно розглянуто обставини справи № 853/75-р-02-06-14, досліджено подані документи, належним чином проаналізовано відносини сторін.

Викладені в оскаржуваному Рішенні висновки відповідача відповідають фактичним обставинам справи № 853/75-р-02-06-14, нормам матеріального права, є законними та обґрунтованими. Натомість, доводи позивача, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Як визначено частиною 1 ст. 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, у господарського суду немає правових підстав для задоволення позову.

З огляду на наведене, підстави для визнання недійсним рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.03.2015 р. № 13 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" у справі № 853/75-р-02-06-14 відсутні, а тому вимоги позивача про визнання недійсним вказаного рішення є необгрунтованими, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, оскільки в задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено повністю, судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 34, 35, 43, 46, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.2015 р.

Суддя Гумега О.В.