ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19.06.2015 р. Справа№ 914/1971/15

Суддя Долінська О.З., розглянувши матеріали

Позовної заяви: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Львів

до відповідача: Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, м. Львів

про: стягнення 76 064,47 грн. та розірвання договору оренди №Г-8426-12 від 31.08.2012 р.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області поступив позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про стягнення 76 064,47 грн. та розірвання договору оренди №Г-8426-12 від 31.08.2012 р.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви до розгляду, судом встановлено наявність підстав для її повернення без розгляду зважаючи на наступне.

Відповідно до Інформаційного листа Державної судової адміністрації України від 10.11.2011р №12-6621/11 документом про сплату судового збору є квитанція установи банку або відділення зв'язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплена печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Документ про сплату судового збору додається до позовної заяви. При сплаті державного мита готівкою до документа, щодо якого вчиняється відповідна дія, додається оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж.

Сплата судового збору за розгляд справи судом є передумовою розгляду справи.

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява оплачується судовим збором. Крім того, платіжні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі. Ксерокопії чи фотокопії платіжних документів не можуть бути доказом сплати судового збору.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ставка судового збору, що підлягає сплаті за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат та за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, тобто 1218,00 грн. Так як, у даній позовній заяві містяться дві вимоги - майнового та немайнового характеру, то такі слід оплачувати судовим збором відповідно в сумі 1827,00 грн. за вимогу майнового характеру та в сумі 1218,00 грн. - за вимогу немайнового характеру.

Однак, всупереч зазначеному, позивачем долучено до позовної заяви одну квитанцію №9 від 11.06.2015 р. про сплату судового збору в сумі 1903,08 грн., тобто має місце несплата судового збору у встановленому порядку і розмірі за заявленим позовом.

Виходячи з того, що позивачем не подано доказів сплати судового збору за вимоги немайнового характеру у встановлених порядку та розмірі позовна заява підлягає поверненню без розгляду, відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України.

В пункті 5 ч. 2 ст. 54 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити: виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

В Постанові Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» від 21.02.2013 р. №7 зазначено, що одним з реквізитів позовної заяви є ціна позову, яку зазначає позивач і з якої обчислюється судовий збір. Якщо позивачем зазначено в заяві ціну позову, але в ній не наведено обґрунтованого розрахунку такої ціни, або його не додано до позовної заяви, або позивачем не зазначена вартість спірного майна та/або не подано доказів в обґрунтування цієї вартості, то позовна заява підлягає поверненню на підставі пункту 3 частини першої статті 63 ГПК.

Виходячи з того, що у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми, позовна заява підлягає поверненню без розгляду, відповідно до п.3 ч.1 ст.63 ГПК України.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на наступне.

Згідно з п.2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», то подані сторонами копії документів, виготовлені з використанням технічних засобів (фотокопії тощо), засвідчуються підписом особи, яка їх виготовила або яка перевірила їх на відповідність оригіналам, із зазначенням її прізвища, ініціалів та посади (якщо вона є посадовою особою) та з прикладенням печатки (за її наявності). Такі копії документів на відповідність їх оригіналу, позивачем не засвідченні.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Суд також звертає увагу позивача на те, що форма і зміст документів, які подаються до господарського суду, повинні відповідати вимогам, установленим чинним законодавством для цих документів. Якщо законодавством установлено вимоги до певних документів, то документи повинні відповідати цим вимогам. Відповідно до пункту 5.27 Національного стандарту України Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації "Вимоги до оформлювання документів"(ДСТУ 4163-2003), затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 7 квітня 2003 року № 55, відмітка про засвідчення копії документа складається зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють печатку нижче реквізиту, при цьому засвідчуватись повинна кожна сторінка документа з відтиском печатки підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи.

Як вбачається, до матеріалів позовної заяви позивачем додано не завірені належним чинном копії додатків. Таким чином, долучені позивачем до позовної заяви документи не можуть вважатися неналежними доказами, які підтверджували б викладені в позовній заяві обставини.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява не оформлена належним чином, як це передбачено нормами статей 54 та 57 Господарського процесуального кодексу України. Зазначене унеможливлює вчинення судом належних дій для забезпечення правильного і своєчасного вирішення господарського спору. Такі обставини є підставою для повернення позовної заяви без розгляду.

Згідно із ч. 3 ст. 63 ГПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Керуючись п.п. 3, 4 ч.1 ст. 63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути без розгляду позовну заяву Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради про стягнення 76 064,47 грн. та розірвання договору оренди №Г-8426-12 від 31.08.2012 р.

і додані до неї документи - позивачу.

Додаток для позивача: позовна заява з додатками на 42 аркушах.

Суддя Долінська О.З.