РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015Справа №910/9100/15
За позовом Приватного підприємства "Вояж"

до Комунального підприємства "Київський метрополітен"

про визнання договору № 26-Упр (Ор)-10 продовженим

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники :

Від позивача: Шайко С. В. (за довіреністю)

Від відповідача: Загоровська Н. В. (за довіреністю)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 11.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання договору оренди № 26-Упр(Ор) - 10 від 11.05.2010 укладеного між позивачем та відповідачем продовженим на той самий термін до 08.05.2016.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 порушено провадження у справі № 910/9100/15 та призначено до розгляду на 28.04.2015.

В судовому засіданні 28.04.2015 у порядку ст. 77 ГПК України судом було оголошено перерву.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2015 розгляд справи відкладено на 11.06.2015, в зв'язку з нез'явленням в судове засідання позивача та неподання ним витребуваних судом документів.

11.06.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва представником позивача подано пояснення на відзив.

В судове засідання 11.06.2015 представники сторін з'явились, надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач, як орендар має переважне право на продовження договору оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010, завчасно звернувся до Київської міської ради з клопотанням про продовження строку дії договору оренди, і відповідне питання було погоджене останньою. Крім того, позивач стверджує, що сплачує орендну плату з 10.05.2013 по момент звернення до суду, і заборгованості по орендним платежам не має. На підставі викладеного позивач зазначає, що вказаний договір оренди був продовжений на той самий строк, незважаючи на те, що з боку відповідача не було здійснено жодних дій щодо продовження дії договору оренди. Отриманий позивачем 31.05.2015 від відповідача лист № 178-НДД, в якому відповідач просив позивача повернути об'єкт оренди у зв'язку з закінчення строку дії договору оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010, на думку позивача, свідчить про невизнання відповідачем факту продовження договору оренди та односторонню відмову відповідача від договору. З огляду на вказане, позивач просить суд визнати договір оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010 продовженим.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з тих підстав, що договір оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010 не був продовжений на той самий строк, оскільки відповідачем направлялося позивачу повідомлення про припинення терміну дії договору від 15.05.2013 № 11-03/376, а сплата орендної плати не може бути підставою для визнання договору оренду продовженим, так як за умовами договору оренди сплачується до моменту повернення об'єкту оренди за актом приймання - передачі.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.05.2010 між позивачем, як орендарем та відповідачем, як орендодавцем на підставі рішення Київради від 18.12.2008 № 860/860 було укладено договір оренди № 26 - Упр (ОР) - 10 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину вестибюлю (переходу), визначеної відповідно до проектної документації, розробленої ДП "ПІ Укрметротунельпроект", тимчасовими огороджуючими конструкціями (кіосками) орендаря), далі - об'єкт оренди, за адресою: станція метро "Осокорки" (вестибюль № 2), для торгівлі непродовольчими товарами.

Пунктом 2.4. договору визначено, що об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі орендодавця.

Згідно п. 3.1. договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендодавцю орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі рішення Київради від 18.12.2008 № 860/860 та Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 28.09.2006 № 34/91, та на дату підписання договору місячний розмір якої згідно з розрахунком орендної плати становить 181, 21 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що в цілому за об'єкт оренди станом на квітень 2010 року складає 5 780, 73 грн. без ПДВ. Додатково орендар сплачує орендодавцю разом з орендною платою, розмір якої за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за поточний місяць, податок на додану вартість (п. п. 3.2., 3.4. договору).

У відповідності до п. 3.5. договору оплата по договору проводиться орендарем, починаючи з дати підписання акта приймання - передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання - передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Пунктом 4.14 договору сторони погодили, що орендар після припинення дії договору оренди та у разі відмови у продовженні договору оренди зобов'язаний протягом 10 календарних днів передати майно по акту приймання - передачі орендодавцю. У разі невиконання пункту 4.14. в силу вступає рішення Київради. При цьому оплата по договору нараховується орендодавцем та сплачується орендарем до дати фактичного повернення об'єкта оренди та підписання акту приймання - передачі.

Згідно п. 5.4. договору орендар після закінчення строку дії договору має переважне право, за інших рівних умов, на продовження дії договору за умови належного виконання своїх обов'язків за договором. Дозвіл на продовження строку оренди надає Київська міська рада.

Відповідно до п. 7.5. договору у разі закінчення строку дії договору або при його розірванні орендар зобов'язаний за актом приймання - передачі повернути об'єкт оренди орендодавцю у стані, в якому перебував об'єкт оренди на момент передачі його в оренду.

Договір вступає в силу з моменту підписання його сторонами і відповідно до рішення Київської міської ради від 18.12.2008 № 860/860 діє з 12.05.2010 до 10.05.2013 (два роки 364 дні) (п. 9.1. договору).

Згідно п. 9.3. договору після закінчення строку дії договору його дія може бути продовжена на підставі рішення Київради. Усі зміни та доповнення до договору оформлюються в письмовій формі і вступають в силу з моменту підписання їх сторонами (п. 9.2. договору).

12.05.2010 сторонами було підписано акт приймання - передачі майна в оренду.

За твердженням відповідача в травні 2013 року ним було направлено позивачу повідомлення про припинення терміну дії договору оренди вих. № 11-03/376 від 15.05.2013, яким позивача повідомили про припинення та відмову від продовження договору оренди від 11.05.2010 № 26-Упр (ОР) - 10, просили повернути об'єкт оренди в порядку передбаченому договору, а також попереджено, що оплата за фактичне користування об'єктом оренди буде нараховуватися до дня повернення орендованого майна по акту приймання - передачі. На підтвердження вказаного відповідачем надано в матеріали справи копії опису вкладення у цінний лист та фіскального чеку від 16.05.2013.

За твердженням позивача, ним повідомлення про припинення терміну дії договору оренди вих. № 11-03/376 від 15.05.2013 отримано не було.

Із матеріалів справи вбачається, що в період з травня 2013 року по лютий 2015 позивач користувався орендованим за договором майном, про що сторонами оформлені відповідні акти надання послуг.

Згідно витягу з протоколу № 163 засідання постійної комісії Київради з питань власності від 29.10.2013 комісією було ухвалено погодити питання щодо продовження позивачу строку дії договору оренди частин переходів загальною площею 31, 9 кв. м. на станції метро "Осокорки" (вестибюль № 2) та загальною площею 38, 7 кв. м. на станціє метро "Харківська" (вестибюль № 1), встановити строк дії договору оренди 2 роки 364 дні та ставку орендної плати відповідно до Методики, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250, доручити орендодавцю здійснити організаційно - правові заходи відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 22.09.2011 № 34/6250.

Листом вих. № 178-НДД від 31.03.2015 відповідач повідомив позивача про закінчення терміну договору оренди, зазначив що на новий термін договір продовжуватися не буде та просив передати йому об'єкт оренди за актом приймання - передачі.

Предметом позову є правова вимога позивача про визнання договору оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010 продовженим на той самий термін, а саме 08.05.2016.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010 є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 759, 762, Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 764 ЦК України якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

Статтею 17 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обов'язки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника.

Зі змісту зазначених правових норм випливає, що після закінчення строку договору оренди він може бути продовжений на такий самий строк, на який цей договір укладався, за умови, якщо проти цього не заперечує орендодавець. При цьому такі заперечення мають бути висловлені ним протягом одного місяця після закінчення строку договору.

Договір припиняється після спливу строку його дії (ст. 763 ЦК України).

Згідно ст. 785 ч. 1 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Відповідно до приписів ст. 27 ч. 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі припинення договору оренди орендар окремого індивідуально визначеного майна зобов'язаний повернути це майно відповідному підприємству, або його правонаступнику.

Відтак, після спливу строку дії договору оренди орендар зобов'язаний повернути це майно відповідному підприємству, або його правонаступнику. При цьому, якщо протягом місяця після закінчення строку договору оренди наймач продовжує користуватися майном, але мали місце заперечення орендодавця щодо поновлення договору на новий строк, то такий договір є припиненим.

Як встановлено судом, з боку відповідача, як орендодавця мали місце заперечення щодо поновлення договору на новий строк, що підтверджено матеріалами справи, відтак договір оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010 є припиненим, і у суду відсутні підстави для визнання його продовженим.

Доводи позивача щодо неотримання ним відповідного повідомлення відповідача відхиляються судом, як не обґрунтовані, та такі що не спростовують доказів відповідача.

Крім того, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів, що Київською міською радою приймалося рішення щодо продовження дії договору оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010, а позивач помилково ототожнює рішення Київської міської ради, яке приймається сесійно в пленарному режимі з рішенням постійної комісії з питань власності Київської міської ради, які стосуються лише вивчення, попереднього розгляду та підготовки питань, які належать до відання ради.

Отже, позивачем не доведено, що договір оренди № 26-Упр (ОР) - 10 від 11.05.2010 був продовжений на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд. Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 38 ГПК України сторонами доказів.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними належними доказами та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати по оплаті судового збору, з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Приватного підприємства "Вояж" відмовити.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 18.06.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк