ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2015 р.Справа № 916/1479/15-г

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України";

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс";

про стягнення 3066,03 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники сторін:

від позивача: Астаф'єв С.В. - довіреність №3060 від 18.09.2014 року;

від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ: Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулося до господарського суду з позовної заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс", в якій просить суд стягнути з відповідача 7354,83 грн. пені, 438 грн. 3% річних, а також витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору про встановлення сервітуту нерухомого майна №11-Пд-ІЛФ-15 від 15.01.2015 року щодо своєчасної оплати вартості наданих послуг, у зв'язку з чим на підставі п. 6.5 договору відповідачу було нараховано суму пені у розмірі 7354,83 грн. та на підставі ст. 625 ЦК України суму 3% річних у розмірі 438 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.04.2015 року було порушено провадження у справі №916/1479/15-г із призначенням її розгляду у судовому засіданні 20.05.2015 року.

18.05.2015 року до канцелярії суду надійшла заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №476/15-07-02 від 15.05.2015 року про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 10274,86 грн. пені та 584 грн. 3% річних (а.с.34).

У судовому засіданні 20.05.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача надав клопотання про припинення провадження по справі у зв'язку з погашенням суми заборгованості у розмірі 7792,83 грн., надавши на підтвердження зазначеного платіжне доручення №700 від 19.05.2015 року (а.с.51).

Внаслідок неподання витребуваних судом документів, судом було оголошено перерву в порядку ст. 77 ГПК України на 27.05.2015 року.

27.05.2015 року на адресу суду надійшло клопотання ТОВ "Транс-Сервіс" про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю присутності представника у засіданні суду (а.с.55).

В засіданні суду 27.05.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги. У зв'язку з нез'явленням представника відповідача, від якого надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, неподанням витребуваних судом документів, розгляд справи був відкладений на 08.06.2015 року.

08.06.2015 року на адресу господарського суду Одеської області надійшло клопотання Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" №550/15-07-02 від 03.06.2015 року про припинення провадження по справі №916/1479/15-г в частині стягнення з відповідача суми 7792,83 грн. із покладенням на нього витрат зі сплати судового збору (а.с.60).

Разом з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача 2482,03 грн. пені та 584 грн. 3% річних.

В засіданні суду 08.06.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 2482,03 грн. пені та 584 грн. 3% річних.

Ухвалою господарського суду Одеської області суду від 08.06.2014 року провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 7354,83 грн. пені, 438 грн. 3% річних, на загальну суму 7792,83 грн., було припинено у зв'язку з відсутністю спору.

Приймаючи до уваги, що відповідач був цілком обізнаний про місце час розгляду справи, шляхом направлення на його адресу судової ухвали від 27.05.2015 року, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.01.2015 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (сервітуар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (сервітуарій) було укладено договір №11-Пд-ІЛФ-15 про встановлення сервітуту нерухомого майна (а.с.9-13), відповідно до п. 1.1 якого, предметом договору є обмежене строкове платне користування сервітуарієм майном (об'єктами нерухомого майна), яке є державною власністю, знаходиться в господарському віддані сервітура та обліковується на окремому балансі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України".

Згідно п. 1.2 договору №11-Пд-ІЛФ-15 від 15.01.2015 року сервітут полягає у наданні сервітуаром сервітуарію права користування причалами необхідного для здійснення сервітуарієм можливості забезпечення обробки флоту для приймання вантажів (встановлення пристосувань, механізмів, обладнання та складування матеріалів, необхідних для здійснення оброблення вантажів, навантажувально-розвантажувальних робіт через причали з використанням причальної інфраструктури тощо).

Пунктом 2.1 сторони погодили, що плата за сервітут визначена у розрахунку ставки сервітуту (додаток №1 до договору), який є його невід'ємною частиною. Сума щомісячного платежу розраховується виходячи з кількості днів у звітному місяці.

Оплата за цим договором здійснюється сервітуарієм у безготівковій формі щомісячно у розмірі, визначеному у п. 2.1 цього договору і сплачується на підставі виставленого сервітуаром рахунку (п.2.2 договору).

Відповідно до п. 2.4 договору сервітуарій щомісячно до 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснює оплату на підставі виставленого сервітуаром рахунку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на виконання умов договору, було виставлено ТОВ "Транс-Сервіс" рахунок №Пр/115 від 31.01.2015 року на суму 222043,99 грн. (а.с.18), який був отриманий представником відповідача 04.02.2015 року, про свідчить наявна в справі копія реєстру пред'явлених рахунків (а.с.20).

Проте, як вбачається з позовної заяви та виписки по рахунку №6249, оплата отриманого рахунку ТОВ "Транс-Сервіс" була здійснена лише 17.03.2015 року (а.с.21-22).

Внаслідок несвоєчасної сплати рахунку за надані послуги, позивачем на підставі п. 6.5 договору було нараховано та пред'явлено до стягнення суму пені у розмірі 7354,83 грн. та 3% річних у сумі 438 грн. за період з 21.02.15р. по 16.03.15р. (а.с.3).

В подальшому, позивачем було виставлено ТОВ "Транс-Сервіс" рахунок №Пр/5683 від 31.03.2015 року на суму 222043,99 грн. (а.с.40), який був отриманий представником відповідача 02.04.2015 року, про свідчить наявна в справі копія реєстру пред'явлених рахунків (а.с.42).

З урахуванням несвоєчасної сплати відповідачем рахунку №Пр/5683 від 31.03.2015 року - 28.04.2015р., позивачем збільшено розмір позовних вимог та пред'явлено до стягнення суму пені у розмірі 10274,86 грн. та на підставі статті 625 ЦК України 3% річних у сумі 584 грн. (а.с. 34-35).

Платіжним дорученням №700 від 19.05.2015 року ТОВ "Транс-Сервіс" було сплачено суму штрафних санкцій на загальну суму 7792,83 грн. згідно з позовною заявою від 18.03.2015р. (а.с.51), внаслідок чого, ухвалою господарського суду Одеської області суду від 08.06.2014 року провадження у справі в частині цих вимог було припинено у зв'язку з відсутністю спору.

Несплаченими залишились сума пені у розмірі 2920 грн. та сума 3% річних у сумі 146 грн.

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Заходи відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій передбачені частиною 1 статті 546 ЦК України.

Згідно зі статтями 230, 231 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов'язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до п. 6.4. договору №11-Пд-ІЛФ-15 від 15.01.2015 року сторони погодили, що у випадку затримки оплати за користування сервітутом сервітуар має право вимагати у сервітуарія сплату пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення до моменту повного погашення заборгованості.

При цьому, що відповідно до п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Таким чином, враховуючи, що при перевірці розрахунку пені (а.с.39) було встановлено часткову помилковість її нарахування, що пов'язано з неправильним визначенням періоду нарахування, судом, з урахуванням вищенаведених норм чинного законодавства, за допомогою системи „Ліга-Закон", зроблено власний розрахунок пені, згідно з яким загальна сума пені за договором, яка підлягає стягненню в межах даного позову, складає 2555,03 грн.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУСума пені за період прострочення
222043.99 грн.21.04.2015 - 27.04.2015730.0000 %2555.03
Всього: 2555,03 грн.

Разом з тим, приймаючи до уваги положення господарського процесуального кодексу щодо меж позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення пені у заявленому позивачем розмірі - 2482,03 грн.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних (а.с.39) встановив неправильність їх нарахування, що також пов'язано з неправильним визначенням періоду, внаслідок чого зробив, за допомогою системи „Ліга-Закон", власний розрахунок 3% річних.

Сума боргу (грн.)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
222043.99 грн.21.04.2015 - 27.04.201573 %127.75
Всього: 127,75 грн.

Крім того, судом було встановлено, що при пред'явленні до стягнення - 584 грн., позивачем не було враховано погашену ТОВ "Транс-Сервіс" суму річних, яка була сплачена платіжним дорученням №700 від 19.05.2015 року.

Як вбачається з вимог позовної заяви, позивачем було заявлено до стягнення суму 3% річних у розмірі 438 грн. та суму пені у розмірі 7354,83 грн., на загальну суму 7792,83 грн. Заявою про збільшення розміру позовних вимог, позивачем було збільшено, зокрема, розмір суми 3% річних на 146 грн.

Як слідує з платіжного доручення №700 від 19.05.2015 року, ТОВ "Транс-Сервіс" було сплачено суму 7792,83 грн. з призначенням платежу зі сплатою штрафних санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 584 грн., внаслідок чого задоволенню підлягають суми 3% річних у розмірі 127,75 грн.

На підставі вищевикладеного, позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" суми пені у розмірі 2482,03 грн. та 3% річних у сумі 584 грн., на загальну суму 3066,03 грн., підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи часткове задоволення судом позову Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" та припинення провадження по справі в частині вимог позивача про стягнення з відповідача сум 7354,83 грн. пені, 438 грн. 3% річних, на загальну суму 7792,83 грн., витрати по сплаті судового збору, згідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Сервіс" (68600, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, буд. 20/1, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68001, Одеська область, м. Іллічівськ, вул. Праці, буд. 6, ) пеню у сумі 2482 /дві тисячі чотириста вісімдесят дві/ грн. 03 коп., 3 % річних у сумі 127 /сто двадцять сім/ грн. 75 коп. та 1750 /одна тисяча сімсот п'ятдесят / грн. 24 коп. судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 червня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська