ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р.Справа № 916/655/15-г
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Журавльова О.О.

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 10.06.2015р.:

від позивача: Хлабистін Д.М., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень"

на рішення господарського суду Одеської області

від 15 квітня 2015 року

по справі № 916/655/15-г

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромбуд"

про стягнення 112385,00 грн.

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.06.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 15.04.2015р. по справі №916/655/15-г (суддя Власова С.Г.) частково задоволено позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромбуд" про стягнення 112385,00 грн.: з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у розмірі 22477, 00 грн., судові витрати у розмірі 379,48 грн. та судовий збір у сумі 449,54 грн. з посиланням на те, що матеріалами справи підтверджено факт неправильного зазначення вантажовідправником маси вантажу у накладній № 65290132, нарахування штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати здійснено у відповідності до норм Статуту залізниць України, при цьому, з посиланням на ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, судом першої інстанції зменшено штраф, позовні вимоги задоволено частково на суму 22477,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернувся позивач - Державне підприємство "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2015р. по справі №916/655/15-г в частині відмови у стягненні з відповідача 1798,16 грн. судового збору за подання позовної заяви, мотивуючи це тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неправильно застосовані норми процесуального права та незаконно відмовлено в стягненні судового збору з відповідача у повному об'ємі з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Метпромбуд" в судове засідання 10.06.2015р. не з'явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, що вбачається з реєстру поштових відправлень Одеського апеляційного господарського суду від 21.05.2015р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень", заслухавши представника позивача, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення господарського суду - частково скасувати, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2014р. зі станції відправлення Ізмаїл Одеської залізниці відправник ТОВ „Метпромгруп" відправив на адресу ПАО „МК" Азовсталь", залізниця призначення - Сартана Донецької залізниці, брухт чорних металів вид №510, навал, пойменоване в алфавіті, що підтверджується залізничною накладною № 41185257.

Відповідні відмітки вантажовідправника у зазначеній залізничній накладній свідчать про те, що вантаж завантажений вантажовідправником, що маса вантажу визначена на 150т вагонних вагах. Згідно з графою 19 номер вагону - 65290132 (ПВ), 4 осі; вантажопідйомність - 69,0; маса тари 23850; приписка вагону - 22 Укрзалізниця. У графі 24 накладної „Маса вантажу, визначена відправником", відправником зазначено 65750. Провізна плата складає 22477,00 грн. Плата за охорону вантажу залізницею - 3464,63 грн.

Матеріали справи свідчать, що 13.08.2014р. на станції Верхівцеве Придніпровської залізниці на підставі ст. 24 Статуту залізниць проведено перевірку маси вантажу у вагоні № 65290132.

У зв'язку з виявленням порушень було складено акт загальної форми №728 від 13.08.2014р., а також комерційний акт АА №041635/15/195 від 13.08.2014р., в якому зазначено, що на підставі актів загальної форми ст. П'ятихатки Стик. № 3620, парку прибуття ст. Верхівцеве №1551 при комісійному огляді та контрольному перевантаженні у присутності ВОХР Халецького, міліції Мамота виявилося: у даному вагоні вантаж завантажено нижче бортів на 30 см, накритий листами заліза, марковане вапном. Листи заліза між собою укручені. Сліди перекручування, зміщення листів відсутні. Вантаж однотипний, проглядається однакова фракція до дна вагону. Вилучити в дорозі без застосування технічних засобів не має можливості. Люки з обох сторін вагона укручені однаково механічним способом, кінці дротів підігнуті усередину вагону. Сліди розкручування ув'язок відсутні. У документі мають місце відмітка вид металобрухту 510, що відповідає дійсності. До документу доданий акт загальної форми ст. Ізмаїл №354 про те, що при огляді поїзду при відправленні у вищезазначеному вагоні виявлено два види металобрухту (510,3). Спосіб визначення ваги при відправленні на вагонних вагах 150т. За документом значиться: брутто не зазначено, тара 23850 кг, нетто 65750 кг. При переважуванні на справних, перевірених, електронних, статичних 150 т вагонних вагах з/д, які пройшли держповірку 23.04.2014р. виявилось: вага брутто: 65000 кг, тара за документом 23850кг, нетто - 41150 кг, що менше ваги, яка зазначена у документі на 24600 кг. Вантаж номенклатурний, у документі має місце відмітка „охорона залізниці". Прибув без охорони, здано під охорону. При повторному переваженні вагону вага підтвердилася. У технічному стані вагон справний. Скользуни не затиснуті. Безпеці руху не загрожують. До подачі вагону на комісійний огляд та контрольне переваження знаходився під безперебійним наглядом охорони СК-4 ст. Верховцево. Вагон в такому вигляді слідує на станцію призначення. У розділі «Є» комерційного акту зазначено, що 18.08.2014р. при перевірці вантажу на станції призначення Сартана Донецької залізниці різниці з цим актом не виявлено.

Відповідно до витягу з Технічного паспорту вагонних ваг №63 станція Верхівцеве Придніпровської залізниці, власником ЗВВТ є Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень, ваги тензометричні ВВЭТ-150-ТД.4-ЕП.0-ДП-С, остання дата повірки здійснена держповірником 23.04.2014р.

Враховуючи вищезазначені обставини, а саме - невірно зазначену у залізничній накладній №65290132 масу вантажу Державним підприємством "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" нараховано відповідачу штраф у розмірі п'ятикратної проїзної плати на підставі ст. 118 Статуту залізниць України в сумі 112385,00 грн., що і стало підставою звернення залізниці до господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст. 908 Цивільного кодексу України, загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі ст.37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Статтею 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Вимогами п. 1.2., п.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000р. №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 N 138) та зареєстрованих в Мінюсті України 24.11.2000р. за №863/5084, встановлено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем. Відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил.

У додатку 3 до Правил встановлено, що у графі „маса вантажу, визначена відправником" вказується маса у кілограмах брутто вантажу, загальна маса відправки (прописом). У графі „спосіб визначення маси" зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/відправником). У графі „ким завантажено вантаж у вагон (контейнер)» зазначається відправником або залізницею. У графі „правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника засвідчує правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. В електронній накладній накладається електронний цифровий підпис відправника.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з відомостями, які внесені у накладну відправником вантажу та правильність внесення яких підтверджена відправником (Царан О.С.), у відповідній графі накладної, маса вантажу визначена відправником та становить 65750 кг. Спосіб визначення маси на 150 т вагонних вагах. Завантаження вантажу у вагон здійснено вантажовідправником.

Відповідно до ст. 24 Статуту залізниць України вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України передбачено стягнення з відправника штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення за неправильно зазначені властивості вантажу.

Така ж норма передбачена у п.5.5. Правил оформлення перевізних документів, а саме якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому, відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли. Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Згідно зі ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, факт неправильного зазначення маси вантажу вантажовідправником у вагоні №65290132 засвідчено актом загальної форми №728 та комерційним актом АА №041625/15/195 від 13.08.2014р.

Крім того, у вищезазначених актах зазначено про технічну справність вагону, втрата або псування вантажу відсутні.

Згідно з п.10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 08.07.2002р. за №567/6855, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчику, сортувальної платформи, старший прийомоздавальник) і прийомоздавальник станції, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Вищенаведені норми свідчать про те, що залізниця не зобов'язана перевіряти відповідність вказаних відправником вантажу даних, які зазначені у накладній, при прийнятті вантажу до перевезення. А вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Враховуючи те, що матеріалами справи підтверджено факт неправильного зазначення вантажовідправником маси вантажу у накладній № 65290132, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що нарахування штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати здійснено у відповідності до норм Статуту залізниць України.

Апеляційний господарський суд не приймає до уваги доводи скаржника стосовно того, що внесення вантажовідправником відомостей у накладну було здійснено на підставі даних, які зазначені представником залізниці у відповідній довідці, оскільки статтею 22 Статуту залізниць України передбачено, що виконання залізницею додаткових операцій, пов'язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів, проте, у матеріалах справи відсутні такі договори та будь-які докази щодо прийняття участі представника залізниці у зважуванні вагону № 65290132 на станції Ізмаїл Одеської залізниці.

Як свідчать матеріали справи, місцевим господарським судом, з посиланням на ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст.83 Господарського процесуального кодексу України зменшено розмір штрафу до 22477,00 грн.

Згідно із ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Стаття 83 Господарського процесуального кодексу України надає господарському суду право, приймаючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Колегія суддів, зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що неправильне зазначення відповідачем у даному випадку маси вантажу спричинило збитки для залізниці та іншим учасникам господарських відносин, водночас, вантажовідправником оплачено провізну плату за перевезення вантажу на 24600 кг більше ніж фактично було перевезено залізницею.

Таким чином, апеляційний господарський суд погоджується з місцевим господарським судом, що позовні вимоги Державного підприємства „Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу „Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" підлягають частковому задоволенні в сумі 22477,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на відрядження представника позивача до суду у сумі 379,48 грн.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До інших витрат у розумінні статті 44 Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (стаття 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Аналогічна правова позиція зазначена у п.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. №17 „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що заява позивача про стягнення судових витрат підлягає задоволенню як обґрунтована, а понесені витрати підтверджені належними доказами у розмірі 379,48 грн.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги, скаржник зазначає, що судом першої інстанції невірно застосовані процесуальні норми щодо розподілу судового збору.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з п. 4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 ГПК зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 30.01.2014р. № 922/3896/13-г.

Таким чином, приймаючи до уваги вищевикладені норми чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що судовий збір у повному розмірі на суму2247,79 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, отже, рішення місцевого господарського суду в цій частині підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2015р. по справі №916/655/15-г слід частково скасувати, а апеляційну скаргу Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" - задовольнити.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення господарського суду Одеської області від 15.04.2015р. по справі №916/655/15-г скасувати частково, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Метпромгруп" (65005, м. Одеса, вул. Середня, буд. 83/2, ) на користь Державного підприємства „Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу „Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. Карла Маркса, 108, ) заборгованість у розмірі 22477 (двадцять дві тисячі чотириста сімдесят сім) грн. 00 коп., судові витрати у розмірі 379 (триста сімдесят дев'ять) грн. 48 коп. та судовий збір в сумі 2247 (дві тисячі двісті сорок сім) грн. 79 коп.

У решті позову відмовити.»

Зобов'язати господарський суд Одеської області видати наказ із зазначенням відповідних реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 15.06.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Журавльов О.О.