РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/9036/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції

до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра"

про зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача:Власенко І.І.- представник за довіреністю № 01-21-301/08 від 21.05.2015 р.
від відповідача:не з'явився
ВСТАНОВИВ:

До господарського суду м. Києва звернулась Тернопільське обласне відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції (далі - Тернопільське відділення Фонду) з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ «КБ «Надра») про зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору банківського рахунку № 13157/271 від 27.10.2011 р. в частині своєчасного проведення розрахункових операцій на суму 20 863,87 грн. за дорученням клієнта.

У позові Тернопільське відділення Фонду просить суд зобов'язати ПАТ «КБ «Надра» виконати платіжні доручення № 162 від 28.01.2015 р., № 163 від 28.01.2015 р., № 167 від 28.01.2015 р., № 168 від 28.01.2015 р., № 169 від 28.01.2015 р., № 173 від 28.01.2015 р., № 174 від 28.01.2015 р., № 177 від 28.01.2015 р., № 178 від 28.01.2015 р., № 17 від 30.01.2015 р., № 18 від 30.01.2015 р., № 21 від 03.02.2015 р. та здійснити договірне списання коштів у сумі 50,38 грн. на підставі п. 2.1.10 договору № 13157/271 від 27.10.2011 р.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Позиція відповідача з приводу заявленого позову суду невідома.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Суд заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, 27.10.2011 р. між Тернопільським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції (клієнт) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Надра" (банк) був укладений договір банківського рахунку № 13157/271, відповідно до якого банк відкриває клієнту поточні рахунки № 7001, № 7002, № 7003 у гривні для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та законодавства України і зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, передбачених чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлення про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби (пункт 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.1.10 банк має право здійснювати договірне списання коштів з рахунку клієнта за умови надання клієнтом до банку належним чином оформленого розпорядження на списання коштів чи у випадках якщо право на таке списання передбачене іншими договорами про надання банківських послуг, згідно чинного законодавства.

Пунктом 2.2.1 договору передбачено, що клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку з дотриманням вимог чинного законодавства України, крім випадків обмеження прав розпорядження коштами на рахунку за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 2.3.3 договору банк зобов'язаний своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта, у відповідності з чинним законодавством України. У разі відсутності або недостатності коштів на рахунку клієнта для здійснення операції та сплати відповідної комісії за РКО на момент подання розрахункових документів до банку, здійснювати списання коштів з рахунку в межах суми встановленого овердрафту, якщо це обумовлено окремо укладеним договором між клієнтом та банком, в іншому випадку повертати розрахункові документи без виконання не пізніше наступного робочого дня з відміткою про причини повернення.

Договір укладений на невизначений строк та набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (п. 8.1 договору).

У судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся до відповідача з платіжними дорученнями № 162 від 28.01.2015 р., № 163 від 28.01.2015 р., № 167 від 28.01.2015 р., № 168 від 28.01.2015 р., № 169 від 28.01.2015 р., № 173 від 28.01.2015 р., № 174 від 28.01.2015 р., № 177 від 28.01.2015 р., № 178 від 28.01.2015 р., № 17 від 30.01.2015 р., № 18 від 30.01.2015 р., № 21 від 03.02.2015 р. на перерахування сум у загальному розмірі 20 813,49 грн., а 03.02.2015 р. звернувся до банку стосовно списання залишку коштів в сумі 50,38 грн. з рахунку № 7003 на рахунок № 0001, однак банк свої зобов'язання за договором банківського рахунку № 13157/271 від 27.10.2011 р. виконав неналежним чином, а саме - не провів розрахункові операції на підставі вказаних платіжних доручень та не здійснив списання коштів з рахунку на підставі п. 2.1.10 договору.

Зазначені фактичні обставини у справі встановлені судом та позивачем не заперечувались, спір виник з приводу наявності чи відсутності підстав для зобов'язання відповідача виконати платіжні доручення та здійснити списання коштів з рахунку позивача.

Відповідно до положень статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

За змістом положень статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки. (ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Зважаючи на вищенаведені норми законодавства та умови укладеного сторонами правочину, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право вимагати від банку вчинити дії по перерахуванню грошових коштів позивача на підставі заявлених платіжних доручень на загальну суму 20 813,49 грн. та здійснти договірне списання залишку коштів на рахунку відповідно до умов договору.

Разом з тим, судом встановлено, що 05.02.2015 р. виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення № 26 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у відповідача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 06.02.2015 р. по 05.05.2015 р.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 р. № 85 продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "КБ Надра" до 05.06.2015 р.

Постановою Правління Національного банку України від 04.06.2015 р. № 356 було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації відповідача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 05.06.2015 р. № 113 про початок здійснення процедури ліквідації відповідача, та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою і не потребує доказуванню.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 18.05.2010 р. № 2258-VI, від 04.11.2010 № 2677-VI) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відтак, починаючи з 09.03.2011 р. (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 р. № 2677-VI про внесення змін) випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Таким чином, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Так, відповідно до ст. 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність".

Фонд призначає уповноважену особу Фонду та розпочинає процедуру ліквідації банку в день отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, за виключенням випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку.

Частиною 2 ст. 49 вказаного Закону України визначено порядок здійснення уповноваженою особою Фонду заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, якою передбачено, зокрема, складання реєстру акцептованих вимог кредиторів для затвердження виконавчою дирекцією Фонду.

Разом із цим, указаний Закон не дає визначення поняття "кредитор банку". Визначення терміну "кредитор банку" міститься у статті 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником

Вказану позицію викладено у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 р. у справі № 910/9232/14.

Відтак, із огляду на вищевикладене та оскільки на час вирішення спору в банку запроваджено процедуру ліквідації, зобов'язати його виконати операції щодо перерахування грошових коштів на підставі платіжних доручень № 162 від 28.01.2015 р., № 163 від 28.01.2015 р., № 167 від 28.01.2015 р., № 168 від 28.01.2015 р., № 169 від 28.01.2015 р., № 173 від 28.01.2015 р., № 174 від 28.01.2015 р., № 177 від 28.01.2015 р., № 178 від 28.01.2015 р., № 17 від 30.01.2015 р., № 18 від 30.01.2015 р., № 21 від 03.02.2015 р. на загальну суму 20 813,49 грн. та списати кошти з рахунку позивача у сумі 50,38 грн. на підставі п. 2.1.10 договору у суду відсутні, у зв'язку з чим у позовних вимогах необхідно відмовити.

За правилами ст. 49 ГПК України у разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Відповідно до п. 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується та відноситься за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Тернопільського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності в особі виконавчої дирекції до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 8 червня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 15 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна