РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2015Справа №910/5345/15-г

За позовомНауково-технічного комплексу "Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона" НАН України
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Електрозварювання"
простягнення 147 924,13 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Дерев'яненко Р.А. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Науково-технічний комплекс "Інститут електрозварювання ім Є.О. Патона" НАН України (надалі - НТК "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона" (надалі - ТОВ "ЦТТ "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона") про стягнення заборгованості в розмірі 147 924,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2010 р., 02.11.2010 р., 11.04.2011 р. та 05.10.2011 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договори №001-Н0110, №009-Н1110, №02-Н0411 та №02-Н1011 в порушення умов яких відповідач неналежним чином виконав взяте на себе грошове зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг, у зв'язку із чим за ним виникла заборгованість у розмірі 111 900,00 грн. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 9 065,13 грн., 3% річних у розмірі 10 089,40 грн. та інфляційні витрати у розмірі 16 869,60 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/5345/15-г, розгляд справи призначено на 25.03.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.03.2015 р. у зв'язку із неявкою представників сторін та невиконанням ними вимог ухвали суду від 06.03.2015 р., розгляд справи відкладено на 17.04.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 17.04.2015 р. з'явився, вимог ухвал суду не виконав, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 17.04.2015 р. не з'явився, вимог ухвал суду не виконав про причини неявки суд не повідомив.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 17.04.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 20.05.2015 р. та відкладено розгляд справи на 15.05.2015 р.

13.05.2015 р. представником позивача на виконання вимог ухвал суду через загальний відділ суду було подано клопотання про долучення письмових доказів до матеріалів справи. Крім того, представником позивача було подано клопотання про зміну найменування відповідача по справі з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Електрозварювання".

Представник позивача в судове засідання 15.05.2015 р. з'явився, вимоги ухвал суду виконав, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 15.05.2015 р. не з'явився, представника не направив, своїм правом на участь у судовому засіданні не скористався, проте був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, виходячи з наявних в матеріалах справи поштових повідомлень №560, №260, №980.

Одночасно, ст. 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 зазначеного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст. 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно з п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").

За таких обставин, незважаючи на те, що відповідач у судові засідання 25.03.2015 р., 17.04.2015 р. та 15.05.2015 р. не з'явився, за висновками суду, наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення у відповідності до вимог ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, не знаходить підстав для відкладення розгляду справи.

Окрім того, розглянувши в судовому засіданні 15.05.2015 р. заяву позивача про зміну найменування відповідача, суд дійшов до висновку про необхідність її задоволення, оскільки як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 04.02.2015 р. відповідач по справі змінив найменування з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Електрозварювання", при цьому ідентифікаційний код та місцезнаходження відповідача змінено не було.

В судовому засіданні 15.05.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2010 р. між ТОВ "ЦТТ "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (замовник) та НТК "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (виконавець) було укладено Договір №001-Н0110 (надалі - "Договір 1"), відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов'язується виконати роботи з "Обґрунтування доцільності та технічної можливості відновлення станини гарячевисадочного автомата зусиллям 1250 т.с. моделі АТ 341".

Строки виконання роботи: з дати підписання дійсного договору до 05 березня 2010 р. (п. 1.3 Договору 1).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 Договору 1 загальна вартість роботи по договору згідно з протоколом погодження договірної ціни (додаток №1) становить 25 000,00 грн., крім того ПДВ (20%) - 5 000, 00 грн., всього по договору 30 000,00 грн. Оплата роботи по договору здійснюється замовником протягом 20-ти банківських днів з дня підписання акту здачі-приймання виконаної роботи.

Пунктом 5.1 Договору 1 визначено, що після завершення роботи виконавець направляє в адресу замовника акт здачі-приймання виконаної роботи - 2 прим. Та комплект звітної документації, передбачений умовами договору. Замовник на протязі 7-ми днів з дня отримання акту здачі-приймання роботи та звітних документів зобов'язаний направити виконавцю підписаний акт здачі-приймання роботи або мотивовану відмову від приймання роботи (п. 5.2 Договору 1).

Договір вступає в силу з моменту його двостороннього підписання та діє до 31.03.2010 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які залишились невиконаними (п.п. 10.1, 10.2 Договору 1).

02.11.2010 р. між ТОВ "ЦТТ "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (замовник) та НТК "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (виконавець) було укладено Договір №009-Н1110 (надалі - "Договір 2"), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується виконати "Збірку та пуско-наладку установки електродугового напилювача PLAZER15-SA, а також перевірити працездатність його вузлів та механізмів". Замовник зобов'язується прийняти виконану роботу, а також оплатити її на умовах даного договору (п. 1.4 Договору 2).

Строк виконання роботи - січень 2011 р. (п. 2.1 Договору 2).

Пунктами 3.1, 3.2 Договору 2 визначено, що вартість роботи, відповідно до протоколу погодження договірної ціни (додаток №2) складає 17 700,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 2 950,00 грн. Оплата роботи проводиться замовником протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання Акта здачі-приймання виконаної роботи.

Відповідно до п. 4.2 Договору при завершенні роботи виконавець складає акт здачі-приймання виконаних робіт додаючи до нього звітний документ - висновок технічної експертизи та рекомендації. Замовник протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акта здачі-приймання виконаних робіт та звітних документів, зобов'язаний направити виконавцю підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання виконаної роботи (п. 4.3 Договору 2).

Договір набуває чинності та стає обов'язковим для сторін з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.03.2011 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які залишились невиконаними (п.п. 8.1, 8.2 Договору 2).

11.04.2011 р. між ТОВ "ЦТТ "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (замовник) та НТК "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (виконавець) було укладено Договір на виконання робіт №02-Н0411 (надалі - "Договір 3"), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується виконати роботу за темою: "Здійснити підбір зварювальних матеріалів, забезпечуючих властивості ремонтного шву на трубі зі сталі Х70 у відповідності з вимогами нормативних документів", а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу й оплатити її на умовах цього договору.

Пунктами 3.1, 3.3 Договору 3 визначено, що виконавець зобов'язаний в строки і на умовах, що передбачені цим договором, виконати роботи, а замовник в свою чергу зобов'язаний прийняти результати виконаної виконавцем роботи, та оплатити її.

Відповідно до п.п. 4.1, 4.2 Договору 3 загальна вартість роботи згідно з Протоколом погодження договірної ціни (додаток №3), що є невід'ємною частиною цього договору, становить 33 500,00 грн., крім того ПДВ (20%) - 6 700,00 грн., всього 40 200,00 грн. Замовник сплачує виконані роботи протягом 10 днів з моменту підписання Акту здачі-приймання робіт.

Виконавець по закінченню роботи представляє замовнику оформлену у встановленому порядку звітну документацію, відповідно до переліку і вимог, передбачених в технічному завданні та акт здачі-приймання виконаних робіт. Замовник протягом 5 робочих днів із дня одержання акта про приймання робіт і звітних документів зобов'язаний направити виконавцю підписаний акт про приймання отриманих результатів виконаної роботи чи мотивовану відмову від їхнього приймання (п.п. 5.1, 5.2 Договору 3).

Договір набуває сили і стає обов'язковим для сторін з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2011 р., а в частині фінансових зобов'язань - до їх повного погашення (п. 9.1 Договору 3).

05.10.2011 р. між ТОВ "ЦТТ "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (замовник) та НТК "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" (виконавець) було укладено Договір №02-Н1011 (надалі - "Договір 4"), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов'язується виконати "Збірку та пуско-наладку установки плазмового наповнювача з використанням продуктів горіння PLAZER80-PL, а також перевірити працездатність його вузлів та механізмів". Замовник зобов'язується прийняти виконану роботу, а також оплатити її на умовах Договору (п. 1.4 Договору 4).

Строк виконання роботи - жовтень 2011 р. (п. 2.1 Договору 4).

Згідно із п.п. 3.1, 3.2 Договору 4 вартість роботи, згідно з Протоколом погодження договірної ціни (додаток №2) складає 24 000,00 грн., в тому числі ПДВ (20%) - 4 000,00 грн. Оплата роботи проводиться замовником протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання Акта здачі-приймання виконаної роботи.

При завершенні роботи виконавець складає акт здачі-приймання виконаних робіт додаючи до нього звітний документ - висновок технічної експертизи та рекомендації. Замовник протягом 5-ти робочих днів з дня отримання акта здачі-приймання виконаних робіт та звітних документів, зобов'язаний направити виконавцю підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт або мотивовану відмову від приймання виконаної роботи (п.п. 4.2, 4.3 Договору 4).

Договір набуває чинності та стає обов'язковим для сторін з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.03.2011 р. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, які залишились невиконаними (п.п. 8.1, 8.2 Договору 4).

Як вбачається з матеріалів справи, а саме актів здачі-приймання виконаних робіт №2 від 21.01.2011 р., №2 від 17.10.2011 р., №3 від 02.03.2010 р., б/н від 21.11.2011 р. та акту звірки взаємних розрахунків, підписаного сторонами станом на 01.05.2015 р., позивачем на виконання умов Договорів було виконано, а відповідачем прийнято роботи на загальну суму 111 900,00 грн.

Проте, відповідачем зобов'язання зі сплати вартості виконаних робіт належним чином виконано не було.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним виконанням, на думку позивача, відповідачем грошового зобов'язання з оплаті виконаних робіт, вартість яких становить 111 900,00 грн.

Договори №001-Н0110, №009-Н1110, №02-Н0411 та №02-Н1011 є договорами про надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 63 Цивільного кодексу України.

Вказаний договори є підставою для виникнення у їх сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем робіт у період з 25.01.2010 р. по 05.10.2011 р. на загальну суму 111 900,00 грн.

Відповідно до ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та змісту п. 2.2 Договору 1, п. 3.2 Договору 2, п. 4.2 Договору 3 та п. 3.2 Договору 4 строк виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати виконаних робіт за Договорами на момент розгляду справи настав.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем оплати вартості наданих позивачем послуг здійснено не було, у зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за спірними Договорами складає 111 900,00 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Заборгованість відповідача перед позивачем у розмірі 111 900,00 грн. підтверджується матеріалами справи. Доказів погашення вказаної заборгованості відповідачем не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

ТОВ "ЦТТ "Електрозварювання" обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовна вимога НТК "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" про стягнення з ТОВ "ЦТТ "Електрозварювання" заборгованості у розмірі 111 900,00 грн. є правомірною та обґрунтованою.

Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 9 065, 13 грн., 3% річних у розмірі 10 089, 40 грн. та інфляційні втрати у розмірі 16 869, 60 грн.

Відповідно до п. 5.3 Договору №009-Н1110 від 02.10.2010 р., Договору №01-Н1011 від 05.10.2011 р., п. 6.3 Договору №001-Н0110 від 25.01.2010 р., Договору №02-Н0411 від 11.04.2011 р. у випадку порушення замовником зобов'язань за договором з оплати, відповідно умов Договору, замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів систематично не виконував, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання (в т.ч. у період, який вказано позивачем), тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з ст. ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидом якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань (п. 1.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань2).

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" №01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом встановлено факт прострочення виконання грошового зобов'язання та на підставі викладеного вище та з рахуванням ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України здійснено перерахунок пені та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 988,76 грн. - пені. В іншій частині в розмірі 76,37 грн. пеню нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Суд відзначає, що згідно ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення пені застосовується спеціальна позовна давність (один рік), проте відповідачем заяви про застосування строку позовної давності ні усно, ні письмово не подано, а тому правові підстави для застосування судом положень статті 267 Цивільного кодексу України відсутні.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові №48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Суд перевірив та погоджується з наданими позивачем розрахунками інфляційних втрат та 3% річних, а тому вимога позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 16 869,60 грн. та 3% річних у розмірі 10 089,40 грн. підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ "ЦТТ "Електрозварювання" на користь НТК "Інститут ЕЗ ім Є.О. Патона" заборгованості у розмірі 111 900,00 грн., пені у розмірі 8 988,76 грн., 3% річних у розмірі 10 089,40 грн. та інфляційних втрат у розмірі 16 869,60 грн.

В задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 76,37 грн. необхідно відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Змінити найменування відповідача з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона" на Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Електрозварювання".

2. Позовні вимоги Науково-технічного комплексу "Інститут електрозварювання ім. Є.О. Патона" НАН України задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр трансферу технологій "Електрозварювання" (03150, м. Київ, вул. Горького, 66; ідентифікаційний код 134569860) на користь Науково-технічного комплексу "Інститут зварювання ім. Є.О. Патона" НАН України (03680, м. Київ, вул. Боженка, 11; ідентифікаційний код 03680) заборгованість у розмірі 111 900 (сто одинадцять тисяч дев'ятсот) грн. 00 коп.; інфляційні втрати у розмірі 16 869 (шістнадцять тисяч вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 60 коп., 3% річних в розмірі 10 089 (десять тисяч вісімдесят дев'ять) грн. 40 коп., пеню у розмірі 8 988 (вісім тисяч дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 2 956 (дві тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість) грн. 95 коп. Видати наказ.

4. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано 20.05.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко