РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/11234/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт"

До Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва

Про стягнення 48 030,82 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники:

від позивача: Степаненко О.А. (дов. від 02.03.2015)

від відповідача: не з'явився

В судовому засіданні 15.06.2015, відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва про стягнення 48 030,82 грн. за договором №ДС-25 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 07.02.2013.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №ДС-25 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 07.02.2013 в частині здійснення розрахунків за виконані позивачем роботи, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 48 030,82 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2015 за вказаним позовом порушено провадження у справі №910/11234/15 та призначено розгляд справи на 19.05.2015.

14.05.2015 через канцелярію суду від представника позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

В судове засідання, призначене на 19.05.2015, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 19.05.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 7, згідно якого 07.05.2015 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

19.05.2015 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 03.06.2015.

В судове засідання, призначене на 03.06.2015, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 03.06.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 0, згідно якого 22.05.2015 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

03.06.2015 ухвалою суду розгляд справи відкладено на 15.06.2015.

В судове засідання, призначене на 15.06.2015, представник позивача з'явився та підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 15.06.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення за номером 01 5, згідно якого 10.06.2015 представник відповідача отримав поштове відправлення Господарського суду м. Києва з ухвалою про порушення провадження у справі.

Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (довідка з ЄДРПОУ наявна в матеріалах справи). У відповідності з положеннями п. 3.6 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" від 18.09.1997 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві.

Пунктом 11 "Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. (2.04.2009р.)" передбачено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб -учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

У відповідності до підпункту 3.6 пункту 3 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 18.09.1997 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України" (з подальшими змінами) у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

У судових засіданнях складалися протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувся з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

07.02.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт" (підрядник) та Комунальним підприємством "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва (замовник) було укладено договір №ДС-25 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів (надалі - договір), за умовами якого замовник доручає, зобов'язується прийняти та оплатити вартість робіт, а підрядник зобов'язується виконати відновлювальні роботи з ремонту ліфтів (п.1.), загальна вартість робіт за даним договором становить 30 528 грн. (п.2.1.), оплата робіт здійснюється за фактично виконані роботи на підставі актів виконаних робіт, датою виконання зобов'язання по виконаним роботам є дата підписання замовником актів по формі КБ-2в (п.2.2.), розрахунок за виконані роботи замовником проводиться протягом 10 банківських днів після прийняття робіт та підписання і скріплення печатками сторін актів виконаних робіт (п.2.7.).

Відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт від 07.02.2013 за лютий місяць 2013, які підписані представниками сторін та скріплені печатками останніх, загальна вартість виконаних підрядником та прийнятих замовником робіт склала 30 528 грн.

Як стверджує позивач в своїй позовній заяві, відповідач за виконані позивачем роботи не розрахувався, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 30 528 грн., 3% річних у розмірі 1 994,77 грн. та витрат з урахуванням індексу інфляції у розмірі 15 508,05 грн.

За правовою природою укладений між сторонами договір є договором підряду.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України та приписів п. 2.7. договору строк виконання відповідачем грошового зобов'язання по оплаті вартості виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт станом на момент розгляду справи настав.

Однак, як свідчать матеріали справи, відповідач своїх зобов'язань по оплаті виконаних позивачем та прийнятих відповідачем робіт належним чином не виконав, у зв'язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 30 528 грн.

Відповідачем належними та допустимими доказами факту наявності заборгованості та її розмір не спростовано, доказів погашення заборгованості в добровільному порядку не надано.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 30 528 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

За прострочення виконання грошового зобов'язання позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 1 994,77 грн. та витрат з урахуванням індексу інфляції у розмірі 15 508,05 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань, і він вважається таким, що прострочив.

Оскільки судом встановлено факт прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті виконаних позивачем на підставі договору №ДС-25 на виконання відновлювальних робіт з ремонту ліфтів від 07.02.2013, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 1 994,77 грн. та витрат з урахуванням індексу інфляції у розмірі 15 508,05 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, за розрахунком позивача, який перевірено судом.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 30 528 грн., 3% річних у розмірі 1 994,77 грн. та витрат з урахуванням індексу інфляції у розмірі 15 508,05 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду" Деснянського р-ну м. Києва (02217, м. Київ, вул. Закревського, 15, ідентифікаційний код 36657100) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Майстерліфт" (04073, м. Київ, пров. Куренівський, 17, літ. Ш, ідентифікаційний код 33308688) заборгованість у розмірі 30 528 (тридцять тисяч п'ятсот двадцять вісім) грн. 00 коп., 3% річних у розмірі 1 994 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто чотири) грн. 77 коп., витрати з урахуванням індексу інфляції у розмірі 15 508 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот вісім) грн. 05 коп. та судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) 00 коп.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 19.06.2015

Суддя М.О. Лиськов