ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015 Справа № 917/79/15

за позовом Прокурора Полтавського району Полтавської області, 36007, м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 32

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: 1. Державна інспекція сільського господарства у Полтавській області, вул. Міщенка, 2, м. Полтава, 36011

2. Відділ Держземагентства в Полтавському районі Полтавської області, вул. Шевченка, 7, м.Полтава, 36011

3. Заворсклянська сільська рада Полтавського району Полтавської області, с. Заворскло, Полтавський район, Полтавська область)

до відповідачів: 1. Полтавська районна державна адміністрація, 36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 5

2. Фізична особа - підприємець ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про: (1) визнання недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації № 559 від 16.06.2011 року "Про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 (землі сільськогосподарського призначення)";

(2) визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту від 09.11.2012 року, укладений між сторонами, на земельну ділянку площею 16,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради, кадастровий № НОМЕР_1, про що у Державному реєстру земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року за № 000040006:5:26;

(3) зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 16,00 га кадастровий № НОМЕР_1, загальною вартістю 338 950,08 грн. до земель запасу Заворсклянської сільської ради.

Суддя БУНЯКІНА Ганна Іванівна

Представники:

від позивача - Юрко І.О., Бурбак О.В. (див. протокол);

від відповідачів - не з'явилися (див. протокол);

від третьої особи 1 - не з'явилися (див. протокол);

від третьої особи 2 - Пилипенко А.М. (див. протокол);

від третьої особи 3 - ОСОБА_5 (див. протокол).

19.05.2014 року у судовому засіданні відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 85 ГПК України оголошено вступну і резолютивну частину рішення, додано до справи та повідомлено про строк виготовлення повного тексту рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Прокурора Полтавського району Полтавської області до Полтавської районної державної адміністрації; Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про: (1) визнання недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації № 559 від 16.06.2011 року "Про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 (землі сільськогосподарського призначення)"; (2) визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту від 09.11.2012 року, укладений між сторонами, на земельну ділянку площею 16,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради, кадастровий НОМЕР_1, про що у Державному реєстру земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року за № 000040006:5:26; (3) зобов'язання фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 16,00 га кадастровий № НОМЕР_1, загальною вартістю 338 950,08 грн. до земель запасу Заворсклянської сільської ради.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що :

а) прокуратурою Полтавського району із залученням спеціалістів Державної інспекції сільського господарства в Полтавській області проведено перевірку з питання додержання вимог земельного законодавства при використанні земель запасу та резервного фонду. Перевіркою встановлено, що розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації № 559 від 16.09.06.2011 року надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 га (землі сільськогосподарського призначення).

На підставі вказаного розпорядження між Полтавською РДА та ФОП ОСОБА_1 09.11.2012 року укладено договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку загальною площею 16,00 га. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу - 2 передано право обмеженого користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради (землі запасу): площею 16,00 га, кадастровий № НОМЕР_1 про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 під №000040006:5:26.

Передача земельної ділянки відбулась на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування землею;

б) відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на момент підписання договору) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Всупереч вимогам ст. 123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розроблено не було;

в) відповідно до вимог ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Ця процедура дотримана не була;

Резюмуючи наведене, з посиланням на ст. ст. 203, 215, 216, 407, 412 ЦК України, 123, 124, 134,135, 137 ЗК України прокурор просить (1) визнати недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації № 559 від 16.06.2011 року "Про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 (землі сільськогосподарського призначення)"; (2) визнати недійсним договір про встановлення земельного сервітуту від 09.11.2012 року, укладений між сторонами, на земельну ділянку площею 16,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради, кадастровий № НОМЕР_1, про що у Державному реєстру земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року за № 000040006:5:26; (3) зобов'язати фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 16,00 га кадастровий № НОМЕР_1, загальною вартістю 338 950,08 грн. до земель запасу Заворсклянської сільської ради.

Відповідач 1 (Полтавська РДА) представництво у судове засідання жодного разу не забезпечив, вимоги суду не виконав, надав суду клопотання № 2414/01-28 від 19.05.2015 року (вх. № 7387 від 19.05.2015 року) про відкладення розгляду справи з огляду на звільнення головного спеціаліста юридичного сектору апарату райдержадміністрації.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК.

За наведеного судом клопотання відхилено як невмотивоване.

Відповідач 2 (фізична особа - підприємець ОСОБА_1) проти позову заперечує за мотивами відзиву на позовну заяву № б/н від 13.05.2015 року (вх. № 7111 від 14.05.2015 року), посилаючись на безпідставність позовних вимог з огляду на виконання відповідачем умов договору сервітуту та відсутність у прокуратури права на звернення до суду з таким позовом. Останній представництво у судове засідання не забезпечив, надав суду клопотання № б/н від 14.05.2015 року (вх. № 7328 від 19.05.2015 року) про розгляд справи за його відсутності.

Судом клопотання задовольняється.

Третя особа 1 - Державна інспекція сільського господарства у Полтавській області - представництво у судове засідання не забезпечила, надала суду письмові пояснення № 01-14/883 від 05.05.2015 року (вх. № 6754 та № 6760 від 08.05.2015 року), у яких позовні вимоги прокурора підтримує, посилаючись на порушення Полтавською РДА земельного законодавства при винесенні спірного розпорядження та укладенні спірних договорів. Крім цього, остання надала клопотання № 01-14/939 від 13.05.2015 року (вх. № 7247 від 18.05.2015 року) про розгляд справи за відсутності представника.

Судом клопотання задовольняється.

Третя особа 2 - Відділ Держземагентства в Полтавському районі Полтавської області - представництво у судове засідання жодного разу не забезпечила, вимоги суду не виконала, про причини суд не повідомила. Остання належним чином повідомлена про дату, час і місце проведення судового засідання.

Третя особа 3 - Заворсклянська сільська рада - надала суду заяву по справі № 02-41/360 від 12.05.2015 року (вх. № 7072 від 14.05.2015 року) за якою підтримує позовні вимоги прокурора та просить їх задовольнити.

У зв'язку з тим, що в матеріалах справи достатньо доказів, необхідних для вирішення спору, а неявка відповідача 1 не перешкоджає розгляду справи по суті, справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши надані докази, суд

в с т а н о в и в:

Розпорядженням голови Полтавської районної державної адміністрації № 559 від 16.09.06.2011 року надано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 га (землі сільськогосподарського призначення). Розпоряджень про затвердження технічної документації із землеустрою щодо обмеженого користування земельними ділянками (право земельного сервітуту) площею 16, 00 га не приймалось.

На підставі вказаного розпорядження між Полтавською РДА та ФОП ОСОБА_1 09.11.2012 року укладено договір про встановлення земельного сервітуту на земельну ділянку загальною площею 16,00 га. Відповідно до умов вказаного договору відповідачу - 2 передано право обмеженого користування земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради (землі запасу): площею 16,00 га, кадастровий № НОМЕР_1 про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року під №000040006:5:26.

Відповідно до п. 4 Договору земельний сервітут є строковим, набирає чинності з моменту реєстрації та діє до 31.12.2021 року. Пунктом 5 Договору передбачено, що користування земельною ділянкою є платним, плата за встановлення сервітуту вноситься у грошовій формі та становить 9 651,20 грн. щорічно (щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати (804,27 грн.) на розрахунковий рахунок Заворсклянської сільської ради Полтавського району, не пізніше 25 числа звітного (податкового) місяця).

Правовідносини, що виникли, регулюються положеннями глави 16 Земельного кодексу України та глави 32 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 401 Цивільного кодексу України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Частиною 2 цієї ж статті, статтею 100 Земельного кодексу України встановлено, що сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Статтею 98 Земельного кодексу України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Земельні сервітути можуть бути постійними і строковими. Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Частиною 1 статті 404 Цивільного кодексу України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Статтею 99 Земельного кодексу України встановлено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення земельних сервітутів, зокрема, таких як інші земельні сервітути.

У листі від 01.01.2010 року "Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами" Вищий господарський суд роз'яснює, що судам необхідно перевіряти повноваження відповідних органів, на виконання рішень яких було укладено спірний договір, щодо вирішення питань регулювання земельних відносин і вилучення земельних ділянок.

Суд погоджується з доводами прокурора про те, що Полтавська районна державна адміністрація при прийнятті спірного розпорядження та укладення договорів вийшла за межі наданих повноважень, з огляду на наступні обставини.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 2, 3, 13 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" передбачено, що місцеві державні адміністрації в межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці забезпечують: виконання Конституції, законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, інших органів виконавчої влади вищого рівня; законність і правопорядок. Місцеві державні адміністрації діють на засадах верховенства права та законності. До відання місцевих державних адміністрацій у межах і формах, визначених Конституцією і законами України, належить вирішення питань використання землі, природних ресурсів, охорони довкілля та ін.

Статтею 21 вказаного Закону та ст. 17 Земельного кодексу України встановлено, що місцева державна адміністрація розпоряджається землями державної власності відповідно до закону в межах, визначених Земельним кодексом.

Крім цього, відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" (в редакції на момент підписання договору) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок. Згідно п. 2 Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Kабінету Mіністрів України від 26 травня 2004 року № 677, проект відведення земельної ділянки не розробляється у разі, коли земельна ділянка, межі якої визначено в натурі (на місцевості), надається у користування або безоплатно передається у власність без зміни її цільового призначення.

У процесі розгляду справи відповідачами не надано суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність всіх обставин та підстав для встановлення відповідачем 1 за спірними рішеннями земельного сервітуту, а саме наявність у власності чи користуванні відповідача 2 земельної ділянки - суміжної (сусідньої) із земельної ділянкою, щодо якої встановлено земельний сервітут за спірними рішеннями, які підтверджували б необхідність встановлення земельного сервітуту для відповідача 2 як власника чи землекористувача суміжних (сусідніх) земельних ділянок, щоб усунути недоліки таких своїх земельних ділянок, тощо.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем 1 фактично за спірним розпорядження надано відповідачу 2 земельну ділянку у строкове користування без дотримання встановленої процедури та підстав, визначених чинним законодавством України, а не встановлено земельний сервітут щодо такої земельної ділянки, як йдеться у спірних рішеннях.

За таких обставин, суд вважає, що оспорюване розпорядження в частині встановлення земельного сервітуту було прийняте Полтавською районною державною адміністрацією із порушенням положень Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України, інших нормативно-правових актів - за відсутності відповідних підстав.

Як зазначено вище, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом (частина 1 статті 401 Цивільного кодексу України).

Відповідачами не доведено неможливість задоволення потреб фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 іншим способом, ніж встановлення сервітуту. Зазначене вказує на те, що договори сервітуту укладені з порушенням норм чинного земельного законодавства. Передача земельної ділянки повинна була проводитись на умовах оренди в порядку, визначеному ст. ст. 124, 134 Земельного кодексу України та згідно положень Закону України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 216 ЦК України закріплено, що у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

З огляду на вищевикладене, суд встановив, що спірний правочин має бути визнаний недійсним як такий, що не відповідає вимогам закону відповідно до ч. 2 ст. 203 і ст. 215 ЦК України, оскільки укладений відповідачем 1 - Полтавською районною державною адміністрацією - без необхідного обсягу повноважень на укладення договору про встановлення земельного сервітуту.

Частиною третьою статті 207 ГК України передбачено, що у разі якщо за змістом зобов'язання воно може бути припинено лише на майбутнє, таке зобов'язання визнається недійсним і припиняється на майбутнє.

Відповідно до п. 2.7 Постанови Пленуму ВГСУ № 11 від 29.05.2013 р., якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо), то господарський суд одночасно з визнанням господарського договору недійсним (за наявності підстав для цього) зазначає в резолютивній частині рішення, що зобов'язання за договором припиняється лише на майбутнє.

Таким чином, вимоги прокурора Полтавського району є обґрунтованими та правомірними, підтвердженими документальними доказами, відповідачами не спростовані, а отже підлягають задоволенню в частині визнання недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації № 559 від 16.06.2011 року "Про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 (землі сільськогосподарського призначення)"; визнання недійсним договору про встановлення земельного сервітуту від 09.11.2012 року, укладений між сторонами, на земельну ділянку площею 16,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради, кадастровий НОМЕР_1, про що у Державному реєстру земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року за № 000040006:5:26.

Стосовно вимог прокурора щодо зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 16,00 га кадастровий № НОМЕР_1, загальною вартістю 338 950,08 грн. до земель запасу Заворсклянської сільської ради, суд відмовляє у їх задоволенні:

- як такі, що заявлені передчасно, з огляду на приписи частини 5 статті 85 ГПК України щодо набрання чинності прийнятим рішенням у даній справі в перших двох частинах вимог;

- з огляду на презумпцію правомірності правочину за статтею 204 Цивільного кодексу України, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним;

- зважаючи на правомірну поведінку орендаря - відповідача в аспекті ст. 204 ЦКУ, який (враховуючи період сівозмін) обробив та засіяв соєю спірні земельні ділянки, і їх звільнення стане можливим лише після збору урожаю;

- так як вибраний спосіб захисту в суді (зобов'язання вчинення дій безпосередньо відповідачем) не відповідає приписам статті 20 Господарського кодексу України та ставить під сумнів реальність виконання рішення;

- оскільки вимоги в цій часині стосуються сільської ради, яка не має статусу позивача; зміна позивача за ГПК не передбачена; процедура повернення земельних ділянок до земель запасу за чинним законодавством не містить такого порядку як судовий .

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 22, 43, 82-85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним розпорядження голови Полтавської районної державної адміністрації № 559 від 16.06.2011 року "Про надання фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право обмеженого користування земельною ділянкою (право земельного сервітуту) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Заворсклянської сільської ради Полтавського району Полтавської області (землі запасу) орієнтовною площею 16,00 (землі сільськогосподарського призначення)".

3. Визнати недійсним та припинити на майбутнє договір про встановлення земельного сервітуту від 09.11.2012 року, укладений між сторонами, на земельну ділянку площею 16,00 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), що знаходиться за межами населеного пункту в адміністративних межах Заворсклянської сільської ради, кадастровий НОМЕР_1, про що у Державному реєстру земель вчинено відповідний запис від 09.11.2012 року за № 000040006:5:26.

4. Відмовити у задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 повернути земельну ділянку площею 16,00 га кадастровий № НОМЕР_1, загальною вартістю 338 950,08 грн. до земель запасу Заворсклянської сільської ради.

Повне рішення складено 29.05.2015 року

Суддя Г.І.Бунякіна