ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.2015 Справа № 905/179/15

Господарський суд Донецької області у складі: судді Овсяннікової О.В.,

при секретарі судового засідання Степанян К.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь», м. Краматорськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю ФПК «АЛЬФА-СЕРВІС», м. Донецьк

про визнання договору недійсним, -

за участю представників сторін:

від позивача: Собченко М.Ю. (довіреність № 17/22 від 28.04.2014)

від відповідача: не з'явився

С У Т Ь С П О Р У :

Публічне акціонерне товариство «Енергомашспецсталь» звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ФПК «АЛЬФА-СЕРВІС» про визнання недійсним договору на виконання робіт з сервісного обслуговування та підтримки технічного стану № 07/3 від 03.04.2013.

Позивач просить суд задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на те, що договір був укладений під впливом обману, а отже є такими, що повинен бути визнаний судом недійсними. Позивач зазначив, що обман полягає в тому, що при укладенні спірного договору з Відповідачем, він вважав його добросовісним контрагентом, який проводить фінансово-господарську діяльність з метою реального настання правових наслідків за укладеною угодою; веде належним чином податковий та бухгалтерський облік. Однак, Позивач отримав інформацію, що податковим органом під час перевірки поставлено під сумнів реальність господарської діяльності Відповідача, що в свою чергу, на думку Позивача, може призвести до порушень його прав, передбачених податковим законодавством з огляду на те, що Позивачем формуються податкові кредити та валові витрати. Крім того, Позивач вважає, що його може бути використано для створення тіньового економічного сектору.

Відповідач відзиву по справі та витребуваних документів не надав, його представник у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, тому суд розглядає справу в порядку статті 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд -

В С Т А Н О В И В :

03.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Енергомашспецсталь (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ФПК «АЛЬФА-СЕРВІС» (Виконавець) був укладений договір на виконання робіт з сервісного обслуговування та підтримки технічного стану № 07/3.

Згідно п.1.1. Договору Замовник зобов'язувався надавати Виконавцю об'єкти для виконання означених робіт та оплатити їх вартість, а Виконавець прийняти на себе провадження робіт на об'єктах Замовника.

Згідно з п.12.2 Договору він набув чинності з моменту його підписання Сторонами і діяв до 31.12.2014.

Відповідно до ст.180 ГК України, господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Спірним Договором сторони погодили предмет договору (п.1.1), ціну (п.п.2.3 та 2.4) та строк його дії (п.12.2). Таким чином, суд доходить висновку про узгодження всіх істотних умов в розумінні ст.ст.179, 180 ГК України та ст.628 ЦК України.

Чинним законодавством чітко визначені підстави для визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьої, п'ятою, шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Згідно ч.ч.1-3, 5, 6 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчиняться у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

У постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про визнання угод недійсними» від 06.11.2009 № 9 роз'яснено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом; в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

В силу припису ст.204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст.ст.230-233 ЦК України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб'єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю (п.3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними»).

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що спірний Договір вчинений в належній формі, належним чином виконувався, оплата за надані послуги здійснювалась, що не оспорюється жодною зі сторін, та не суперечить наданим доказам, тобто фактично Договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлений ним. Сторонами виконувалися умови Договору, про що свідчать виставлені для сплати робіт рахунки; податкові накладні; акти виконаних робіт; видаткова накладна, а також платіжні доручення.

Позивач зазначає, що сумнівна діяльність Відповідача може вплинути на його репутацію, що значено відіб'ється на відносинах з іншими контрагентами; суб'єкти підприємництва, які є складовими ланками ланцюгів виведення коштів в тіньовий обіг, підлягають одночасним перевіркам та комплексному відпрацюванню оперативно-розшуковими заходами по всій Україні.

Щодо твердження Позивача про наявність обману, який полягав у тому, що при укладенні Договору з Відповідачем він вважав його добросовісним контрагентом, діяльність якого спрямована на настання реальних правових наслідків, господарський суд зазначає таке.

Чинне законодавство України не передбачає відповідальності суб'єкта господарювання за порушення податкового та іншого законодавства, допущені його контрагентом. Якщо контрагент не виконав, або не виконує свої зобов'язання по виконанню вимог податкового чи іншого законодавства, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для нього, і не може автоматично поширюватись на третіх осіб, у тому числі і на його контрагентів.

Пояснення представника позивача, що оспорюваний правочин не був спрямований на реальне настання правових наслідків, не знайшли документальних підтверджень.

З огляду на вищенаведене, виходячи з обставин справи та наявних у справі доказів, господарський суд, надавши у судовому засіданні правову оцінку доказам та оспорюваному правочину, дійшов висновку, що договір на виконання робіт з сервісного обслуговування та підтримки технічного стану № 07/3 від 03.04.2013, укладеного між сторонами, не містить ознак недійсності, встановлених ст.230 ЦК України та не може бути визнаний недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до положень статті 49 ГПК України.

На підставі ст.ст. 179, 180 Господарського кодексу України, ст.ст.6, 203, 204, 215, 230-233, 627, 628 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.33, 34, 43, 49, 75, 82, 84-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Енергомашспецсталь» до Товариства з обмеженою відповідальністю ФПК «АЛЬФА-СЕРВІС» про визнання недійсним договору на виконання робіт з сервісного обслуговування та підтримки технічного стану № 07/3 від 03.04.2013 - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене через господарський суд Донецької області до Донецького апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного рішення. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 18.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.06.2015.

Суддя О.В. Овсяннікова