ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.06.2015 Справа № 38/146

за позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК «Донецькобленерго» (87528, Донецка область, м.Маріуполь, вул. Войнич, 2, каб. 203)

до відповідача Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м.Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177-а

про стягнення 19 885 935,36грн.

Заінтересована особа - Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (04053, м.Київ, вул. Артема, 73)

Суддя Попова І.А.

Представники:

Позивача - Цацуліна Т.О., лов. № 181114-4/63 від 18.11.2014 р.

Відповідача - не з'явився

ВДВС - Іваниця О.О., дов. № 3-174/4.1/1421 від 29.12.2014 р.

Розглядається скарга Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» -відповідача по даній справі - на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України при виконанні наказу господарського суду Донецької області від 12.07.2013 р. по справі № 38/146 щодо винесення постанови від 02.02.2015 р. в частині накладення арешту на кошти боржника у виконавчому провадженні ВП № 40983494.

Ухвалою суду від 07.04.2015 р. строк для розгляду скарги відновлено, скаргу прийнято до розгляду. Розгляд скарги, призначений на 15.05.2015 р., відкладався до 08.06.2015 р.

В судовому засіданні 08.06.2015 р. скаржником заявлено про зміну предмету скарги в зв'язку допущеною технічною помилкою в тексті скарги. Клопотання задоволено судом.

Скаржник - КП «Компанія «Вода Донбасу» - скаргу на дії органу виконання заявив з наступних підстав: на виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.06.2013 р. по справі № 38/146 відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України постановою від 28.11.2013 р. за № 40983494 відкрито виконавче провадження. 02 лютого 2015 р. Державною виконавчою службою України винесена Постанова про арешт коштів боржника в межах зведеного виконавчого провадження ЗВП № 41211546 від 02.02.2015 р. на суму 392819005,25 грн., до якого входить наказ по справі № 38/146.

Скаржник вказує, що копію постанови від 02.02.2015 р. по зведеному виконавчому провадженню ЗВП № 41211546 на суму 392819005,25 грн. про арешт коштів боржника на рахунках, що відкриті відокремленими підрозділами, взагалі не було направлено на адресу боржника - КП «Компанія «Вода Донбасу». Копії постанови від 02.02.2015 про арешт коштів на рахунках, що відкриті відокремленими підрозділами боржника, направлені тільки на адреси окремих відокремлених підрозділів, які знаходяться на території Донецької оабсті, що контролюється Україною, та направлені з порушенням строку, встановленого п. 4 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Також, в порушення ст.. 33 , п. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про арешт на суму 392819005,25 грн., яка перевищує межу суми, належну до стягнення, зокрема по виконавчому документу, який частково оплачений. Заборгованість за спожиту активну електроенергію у сумі 8421140 грн. 67 коп., стягнута за рішенням господарського суду Донецької області від 38./146 від 25.06.2013 р. сплачена боржником в добровільному порядку шляхом надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування згідно зі ст. 97 Бюджетного кодексу України та постанови Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 р. №167, про що свідчить договір № 167Е/220 від 13.12.2013 р. та платіжне доручення № 1 від 24.12.2013 р. Державний виконавець був обізнаний про сплату боргу по справі № 38/146, про що свідчить відповідь на вимоги ПВР Державної виконавчої служби України від 23.05.2014 р. № 41411546/5. Боржник листом з додатками від 30.05.2014 р. № 03/вх 1-152-14 повідомив про самостійне погашення боргу по всіх виконавчих провадженнях, що знаходяться на виконанні відділу ПВР ДВС України на суму 362024024,8 грн. з додаванням реєстру із зазначенням суми по кожній справі. Також скаржник вважає, що органом виконання неправомірно накладено арешт в межах справи № 38/146 ВП № 40983494 на рахунки, відкриті відокремленими підрозділами виключно для виплати заробітної плати, що унеможливлює виплату заробітної сплати працівникам. Просить визнати неправомірними дії Державної виконавчої служби України по винесенню постанови від 02.02.2015 р. у ЗВП № 41211546 в частині накладення арешту по ВП № 40983494, скасувати постанову про арешт коштів боржника від 02.02.2015 р., винесену на виконання ЗВП № 41211546 від 12.12.2013 р. на суму 392819005,25 грн. в межах накладення арешту ВП № 40983494, зняти арешт з рахунків, відкритих КП «Компанія «Вода Донбасу» через відокремлені підрозділи в банківських установах в межах накладення арешту ВП № 40983494.

В судове засідання 08.06.2015 р. скаржник свого представника не направив, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ст. 121-2 ГПК України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги. Оскільки всі учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду, проте скаржник не скористався своїми правами, передбаченими статтею 22 ГПК України, участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 22 ГПК України) є правом, а не обов'язком сторони, суд дійшов висновку про можливість розгляду скарги по суті в судовому засіданні 08.06.2015 року за відсутності представника боржника.

Стягувач - ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» - заперечив проти доводів, викладених в скарзі. У відзиві на скаргу зазначив, що посилання боржника на порушення строків та порядку надсилання постанови про арешт коштів на адресу боржника є необґрунтованими та не стосуються предмету розгляду справи. Боржник не надав жодного доказу, що постанови про арешт не були направлені на його адресу. Крім того, постанова про арешт від 02.02.2015р. винесена з дотриманням норм законодавства, і порушення порядку їх надсилання сторонам не може бути підставою для визнання незаконними цієї постанови. Порушення порядку надсилання постанови стороні може бути підставою лише для визнання незаконними дій або бездіяльності державного виконавця з їх направлення, однак боржник зазначені вимоги у прохальній частині своєї скарги не зазначив. Також доводи боржника про те, що арешт накладений на всі його рахунки, є необґрунтованими. Так, у доданих до скарги боржника постановах про арешт від 02.02.2015 р. міститься конкретний вичерпний перелік рахунків. Крім того, боржник не надав доказів відсутності у нього інших рахунків, ніж ті, що зазначені у постановах про арешт. Також слід зазначити, що доводи скаржника про те, що рахунки, зазначені у скарзі, використовуються виключно для виплати заробітної плати, на теперішній час є не доведеними. Належні докази, що підтверджують факт використання рахунків лише для виплати заробітної плати, відсутні. Навпроти, наявні докази використання зазначених рахунків й на інші, не пов'язані з виплатою заробітної плати цілі. Враховуючи вищевикладене, вважає, що скарга боржника на постанову про арешт коштів за зведеним виконавчим провадженням №41211546 є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Від Департаменту Державної виконавчої служби України надійшло клопотання про заміну Державної виконавчої служби України її правонаступником - Департаментом виконавчої служби України. В обґрунтування клопотання зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.2015 р. № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої системи юстиції» постановлено ліквідувати Державну виконавчу службу України, поклавши на Міністерство юстиції України завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Клопотання судом задоволено.

Департамент Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України проти доводів скарги заперечив. В судовому засіданні представник пояснив, що державний виконавець при здійсненні виконавчих дій з виконання наказу господарського суду Донецької області № 38/146, а саме при винесенні постанови про арешт коштів боржника діяв в межах і у відповідності до вимог Закону України "Про виконавче провадження", тому в задоволенні скарги просить відмовити.

Заслухавши представників, дослідивши додані матеріали, суд встановив:

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.06.2013 р. у справі № 38/146 стягнуто з КП «Компанія «Вода Донбасу» на користь ПуАТ «ДТЕК Донецькобленерго» заборгованість за спожиту активну електроенергію у розмірі 8421140 грн. 67 коп., 3% річних у розмірі 94384 грн. 18 коп., пеню у розмірі 390121 грн. 24 коп., суму від простроченої суми заборгованості у зв'язку з невиконанням рішень господарського суду Донецької області : 3% річних у сумі 2202794 грн. 42 коп., інфляційні у сумі 6512947 грн. 60 коп., пеню у сумі 332452 грн. 20 коп., судовий збір у сумі 1510 грн. 91 коп., державне мито в сумі 25500 грн., витрати щодо сплати за інформаційно-технічне забезпечення процесу 236 грн. На виконання рішення, що набрало законної сили, 12.07.2013 р. стягувачеві видано відповідний наказ. Постановою від 28.11.2013 р. державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України за заявою стягувача від 07.11.2013 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 38/146 від 12.07.2013 р. (ВП № 40983494)

12 грудня 2013 р. державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження, згідно якого ВП № 40983494 приєднано до ЗВП № 41211546.

02 лютого 2015р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 у межах суми 392819005,25 грн., до якої увійшла сума за наказом №38/146 від 12.07.2013 р.

Як зазначає заявник скарги, ним сплачена добровільно шляхом отримання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на послуги водопостачання сума основного боргу, стягнута рішенням господарського суду Донецької області від 25.06.2013 р. по справі № 38/146. На підтвердження доводів скаржником додано платіжне доручення № 1 від 24.12.2013 р.

Підставами звернення зі скаргою на дії органу ДВС скаржник вказує те, що боржник у добровільному порядку виконав рішення суду та відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України безпідставно накладено арешт на грошові кошти в межах зведеного виконавчого провадження, з урахуванням суми, яка сплачена боржником.

У відповідності до ч.5 ст. 124 та п.9 ч.3 ст.129 Конституції України, одним із основних принципів судочинства є обов'язковість рішень суду, тому судові акти є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно приписів ст. 115 Господарського процесуального кодексу України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Статтею 121-2 ГПК України надано право учасникам виконавчого провадження на оскарження дій та бездіяльності органів державної виконавчої служби.

Відповідно до преамбули Закону України "Про виконавче провадження" цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на 02.02.2015 р.), арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження", арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Предметом оскарження в контексті ст. 121-2 ГПК України можуть бути саме дії, пов'язані із застосуванням заходів примусового виконання та наслідки цих дій, або бездіяльність ДВС, пов'язана із незастосуванням певних виконавчих дій.

З огляду на наведені норми законодавства та встановлені обставини суд знаходить доводи скаржника в цій частині обґрунтованими, та вважає, що державним виконавцем незаконно та неправомірно накладено арешт на грошові кошти боржника постановою від 02.02.2015р. в частині виконання наказу №38/146 від 12.07.2013 р. у сумі 8421140,67грн., оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови заборгованість за наказом частково сплачена, внаслідок чого дії державного виконавця в частині винесення постанови про накладення арешту від 02.02.2015 р. по ЗВП 41211546 (справа 38/146), в тому числі на суму 8421140,67 грн., визнаються неправомірними. Таким чином, з встановленого слідує, що примусові заходи виконання рішення, вчинені державним виконавцем, які полягають у винесенні постанови про накладення арешту на грошові кошти в сумі 8421140,67 грн. при виконанні наказу по справі № 38/146 від 12.07.2013 р. стали наслідком неправомірних дій органу виконання.

Оскільки дії Державної виконавчої служби України щодо накладення арешту на кошти боржника на суму в сумі 8421140,67 грн. за відсутності відповідних підстав є незаконними, постанова від 02.02.2015 р. (ЗВП № 41211546) в частині, що стосується виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.07.2013 р. по справі №38/146 є безпідставною та визнається судом недійсною (незаконною).

При цьому, суд зазначає, що інші, зазначені заявником обставини, не приймаються судом до уваги, оскільки не є підставою визнання недійсною постанови про накладення арешту на грошові кошти боржника.

Доводи скаржника щодо незаконності накладення арешту на рахунки, з яких виплачується заробітна плата, судом відхиляються, оскільки законодавством не встановлено будь-яких обмежень щодо накладення арешту на кошти боржника, які знаходяться на його банківських рахунках, крім ч.5 ст. 65 Закону України "Про виконавче провадження".

Що стосується вимог скаржника про зняття арешту з рахунків, відкритих КП "Вода Донбасу" через відокремлені підрозділи в межах накладення арешту постановою від 02.02.2015р., то суд також відмовляє в їх задоволенні з огляду на наступне:

Згідно приписів Закону України "Про виконавче провадження" сторонам виконавчого провадження надано право на оскарження дій, бездіяльності або рішень органів виконавчої служби. При розгляді таких заяв господарський суд не наділений повноваженнями по вчиненню дій, пов'язаних із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця, але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється. Судом не встановлено обставин щодо ухилення державного виконавця від здійснення передбачених законом дій щодо зняття арешту з грошових коштів у разі виявлення порушення порядку його накладення, встановленого Законом України «Про виконавче провадження». Вимоги скарги в цій частині є безпідставними та необґрунтованими.

Скарга на дії Державної виконавчої служби України при виконанні наказу господарського суду Донецької області від 12.07.2013 р. по справі № 38/146 щодо накладення арешту на грошові кошти задовольняється частково. Доводи скаржника визнаються судом обґрунтованими частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 86, 121-2 ГПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд

УХВАЛИВ:

Доводи скарги на дії Державної виконавчої служби України визнати правомірними частково, скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Державної виконавчої служби України, пов'язані із застосуванням заходів примусового виконання наказу господарського суду Донецької області від 12.07.2013 р. у справі № 38/146 та наслідки цих дій, які полягають у винесенні постанови від 02.02.2015 р. про арешт коштів боржника ЗВП № 41211546 в частині накладення арешту по ВП № 40983494 (наказ по справі № 38/146) в сумі 8421140,67 грн.

Визнати недійною (незаконною) постанову від 02.02.2015 р. ЗВП № 41211546 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту по ВП № 40983494 (наказ по справі № 38/146) на грошові кошти в сумі 8421140,67 грн.

В іншій частині доводи скарги відхилити.

Повний текст ухвали складено 15 червня 2015 року.

Суддя І.А. Попова