РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/21727/14

За позовомКомунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»
доУкраїнського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
позивачаДепартамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради
відповідачаСолом'янська районна в місті Києві державна адміністрація
простягнення 84 807,82 грн.

Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:
від позивачаЦимбаліст В.В. дов. №155/1/03-49 від 12.01.2015р.
від відповідачаГибало О.В. дов. №12-23 від 21.01.2015р.
від третьої особи 1не з'явився.
від третьої особи 2не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Київжитлоспецексплуатація» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» про стягнення з останнього заборгованості за Договором №156СРДА від 08.08.2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду у розмірі 84 807,82 грн., з яких 76 674,58 грн. - основного боргу, 1 191,31 грн. - компенсації витрат за користування земельною ділянкою, 5 410,29 грн. - пені, 1 531,64 грн. - 3% річних, крім того просив судові витрати у розмірі 1 827,00 грн. також покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договору №156СРДА від 08.08.2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, в останнього утворилася заборгованість у розмірі 76 674,58 грн. у період з 31.05.2013 по 31.08.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2014 порушено провадження у справі №910/21727/14 (суддя Лиськов М.О.) та призначено розгляд вказаної справи на 22.10.2014.

Рішенням Господарського суду міста Києва (суддя Лиськов М.О.) від 10.11.2014, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду, в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.03.2015 рішення Господарського суду міста Києва від 10.11.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суд увід 21.01.2015 скасовано, а справу №910/21727/14 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату господарського суду міста Києва №04-23/279 від 25.03.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи.

Згідно автоматизованої системи документообігу Господарського суду міста Києва справу №910/21727/14 передано на розгляд судді Яковенко А.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2015 справу №910/21274/14 прийнято до свого провадження суддею Яковенко А.В. та розгляд справи призначено на 22.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.04.2015 розгляд справи №910/21274/14 відкладено на 18.05.2015 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 розгляд справи №910/21274/14 відкладався на 25.05.2015 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судове засідання 25.05.2015 з'явився, надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, пояснення по суті спору, відповідно до яких просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 25.05.2015 з'явився, надав пояснення по суті справи, відповідно до яких просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Представники третіх осіб у судове засідання 25.05.2015 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань станом на дату розгляду справи не подавали.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що треті особи повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання треті особи були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/21727/14.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 25.05.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.08.2012 між Солом'янською районною в місті Києві державною адміністрацією (далі - Орендодавець, Третя особа-2), Українським державним підприємством поштового зв'язку «Укрпошта» (далі - Орендар, Відповідач) та Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації (далі - Балансоутримувач) укладено Договір №156СРДА про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Орендодавець на підставі протоколу постійної комісії Київради з питань власності від 12.04.2012 №115 передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва (далі - об'єкт оренди), який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Нововокзальна, 21 для надання послуг поштового зв'язку.

Пунктом 2.1. Договору передбачено, що об'єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею 87,7 кв. м., згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору (Додаток №1).

Згідно з п. 2.2. Договору вартість об'єкта оренди згідно із затвердженим висновком про вартість майна станом на 31 травня 2008 року становить 338 610,30 грн. (без ПДВ).

Об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві ради (п. 2.4. Договору).

Приписами п. 3.1. Договору передбачено, що за користування об'єктом оренди Орендар сплачує Балансоутримувачу орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 20 таблиця 2 . 22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22 вересня 2011 року №34/6250, розрахунок якої оформлюється додатком та є невід'ємною частиною договору (додаток №3) та на дату підписання Договору в цілому становить 2 362,10 грн. (без ПДВ).

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п. 3.2. Договору).

Сторони погодили, що додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою. А також компенсація витрат Балансоутримувача за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, розрахунок якої оформлюється додатком та є невід'ємною частиною договору (додаток №4) та сплачується Орендарем разом з орендною платою (п. 3.4. Договору).

Згідно з п. 3.5. Договору орендна плата сплачується Орендарем на рахунок Балансоутримувача, за яким закріплене майно на праві господарського відання - Комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, яке знаходиться за адресою: 03186 м. Київ, вул. Соціалістична, 6, п/р №7 в ПАТ АБ «Укргазбанк», МФО 320478, . Св. №100104808, ІПН 83, починаючи з дати підписання Акта приймання-передачі. Останнім днем оплати орендної плати та інш. платежів є дата підписання сторонами Акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди Орендодавцеві.

Орендна плата сплачується Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця (п. 3.6. Договору).

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що Орендодавець зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього Договору з додатками передати, а Орендар прийняти по Акту приймання-передачі об'єкт оренди. Акт приймання-передачі об'єкта оренди підписується відповідним Орендодавцем, Орендарем та Балансоутримувачем.

Орендар зобов'язаний вносити орендні платежі своєчасно і в повному обсязі (п. 4.2. Договору).

Пунктом 6.2 Договору передбачено, що за несвоєчасну сплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

08.07.2013 між сторонами підписано Додаткову угоду до Договору (далі - Додаткова угода), якою встановлено строк дії Договору до 30.09.2015 року.

Судом встановлено, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором оренди, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст. 173 ГК України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.07.2011 за №1339 нежитлове приміщення загальною площею 87,70 кв. м в житловому будинку №21 на вул. Нововокзальній закріплено на праві господарського відання за Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (далі - Балансоутримувач, Позивач) та по Акту приймання-передачі форми 03-1 від 31.05.2013 передане на баланс Позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ГК України основу правового режиму майна суб'єктів господарювання, на якій базується їх господарська діяльність, становлять право власності та інші речові права - право господарського відання, право оперативного управління. Норми ч. 3ст. 133 ГК України гарантують рівний захист майнових прав усіх суб'єктів господарювання.

Статтею 136 ГК України встановлено, що право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником (уповноваженим ним органом), з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим кодексом та іншими законами. Щодо захисту права господарського відання застосовуються положення закону, встановлені для захисту права власності.

Таким чином, до Позивача з 31.05.2013 перейшло право господарського відання нежилих приміщень в будинку №21 на вул. Нововокзальній.

Статтею 23 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що в разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника.

Статтею 770 ЦК України встановлено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Відповідно до Положення про оренду майна територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 за № 34/6250, орендодавцем такого майна виступає Головне управління комунального власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) нині - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Згідно з п. 6.3. вказаного Положення отримувачами орендної плати є підприємства-балансоутримувачі.

При цьому судом врахована позиція Вищого господарського суду України, висловлена у Постанові 17.03.2015, відповідно до якої наймачеві надається додатковий захист шляхом встановлення правила, що перехід права власності на річ, передану у найм, не є підставою для зміни або припинення договору найму. Новий власник речі автоматично набуває прав та обов'язків наймодавця за договором найму та повинен їх виконувати до закінчення строку дії договору або до моменту його припинення з будь-яких інших підстав.

Тобто в результаті переходу права власності на найману річ має місце заміна наймодавця в договорі найму.

Також, враховуючи положення п. 3.5. Договору, згідно з яким Орендар сплачує орендну плату на рахунок Балансоутримувача, за яким закріплене майно на праві господарського відання, суд приходить до висновку що зміна особи Балансоутримувача є підставою для зміни особи, яка має право на отримання орендних платежів.

При цьому, правовий статус за Додатковою угодою Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації, у якості Балансоутримувача, не підтверджується матеріалами справи, оскільки станом на 31.05.2013 об'єкт оренди був переданий за Актом приймання-передачі Позивачеві у господарське відання на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 29.07.2011 за №1339.

Таким чином, суд приходить до висновку, що Відповідач зобов'язаний був сплачувати орендну плату на рахунок Позивача, як нового Балансоутримувача майна, з 31.05.2013.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до с. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач свого обов'язку по сплаті орендної плати в терміни, визначені Договором, не виконав, доказів повної оплати заборгованості за період заявлений в позовній заяві, до матеріалів справи не надав.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги Позивача про стягнення заборгованості у розмірі 76 674,58 грн. зі сплати орендних платежів та 1 191,31 грн. - компенсації витрат за користування земельною ділянкою є законною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Крім того, у зв'язку із простроченням виконання грошового зобов'язання з оплати орендних платежів, Позивачем нараховано Відповідачу 5 410,29 грн. - пені, 1 531,64 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Як зазначалось вище, пунктом 6.2. Договору сторони передбачили, що за несвоєчасну сплату орендних платежів Орендар сплачує на користь Балансоутримувача пеню в розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» №01-8/344 від 11.04.2005 з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Судом встановлено, що Відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку з перерахування коштів не виконав, допустивши прострочення виконання зобов'язання, тому дії Відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 ЦК України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Судом враховано положення п. 2.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 за №14, відповідно до якого щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати розміру подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Судом встановлено, що передбачений пунктом 6.2. Договору розмір неустойки є вищим за максимально дозволений законодавчо. Звідси, відповідно до п. 2.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 за приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Відповідно до п. 4.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29.05.2013 №10 у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. Якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати), позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. Позовна давність за позовами, пов'язаними з простроченням почасових платежів (проценти за користування кредитом, орендна плата тощо), обчислюється окремо за кожним простроченим платежем.

Таким чином, враховуючи положення п. 3.6. Договору, п. 2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 за №14, ч. 5. ст. 254 ЦК України, відповідно до якої якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначається відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, суд приходить до висновку, що Відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання за:

- червень 2013 - з 23.07.2013;

- липень 2013 - з 21.08.2013;

- серпень 2013 - з 21.09.2013;

- вересень 2013 - з 22.10.2013;

- жовтень 2013 - з 21.11.2013;

- листопад 2013 - з 21.12.2013;

- грудень 2013 - з 21.01.2014;

- січень 2014 - з 21.02.2014;

- лютий 2014 - з 21.03.2014;

- березень 2014 - з 22.04.2014;

- квітень 2014 - з 21.05.2014;

- травень 2014 - з 21.06.2014;

- червень 2014 - з 22.07.2014;

- липень 2014 - з 21.08.2014;

- серпень 2014 - з 23.09.2014.

Враховуючи викладене, пеня повинна розраховуватися за кожним періодом сплати орендних платежів окремо у межах шестимісячного строку, втім не виходячи при цьому за межі визначеного Позивачем періоду часу (01.04.2014 по 31.08.2014), протягом якого, на думку Позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання.

Враховуючи наведене, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача пені у розмірі 5 410,29 грн. за період з 01.04.2014 по 31.08.2014 за орендними платежами, підлягають лише частковому задоволенню і за розрахунком суду указана сума становить 2 569,30 грн. У задоволенні вимог стосовно стягнення решти суми пені у розмірі 2 840,99 грн. необхідно відмовити.

Судом розглянуто вимоги про стягнення з Відповідача 1 531,64 грн. - 3% річних, у зв'язку із простроченням Відповідачем виконання грошового зобов'язання на підставі Договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями пунктів 3.1. та 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 за №14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з пунктом 4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 за №14, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Як встановлено судом, дії Відповідача, який прострочив виконання спірного грошового зобов'язання, є порушенням умов Договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів Позивача відповідно до норм статті 625 ЦК України.

Здійснивши перевірку наданого Позивачем розрахунку 3% річних, суд приходить до висновку про правильність їх нарахування, а тому указані вимоги є законними, доведеними, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Таким чином, вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» стосовно стягнення з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» є законними та обґрунтованими щодо стягнення 2 569,30 грн. - пені, 1 531,64 грн. - 3% річних, були доведеними Позивачем належними та допустимими доказами, а тому є такими, що підлягають задоволенню судом.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Факт невиконання зобов'язання за Договором належним чином доведений, документально обґрунтований, Відповідачем не спростований.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача про стягнення заборгованості за Договором №156СРДА від 08.08.2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду є законними, обґрунтованими та такими, що задовольняються судом в частині стягнення 76 674,58 грн. - основного боргу, 1 191,31 грн. - компенсації витрат за користування земельною ділянкою, 2 569,30 грн. - пені, 1 531,64 грн. - 3% річних.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 22; ) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду, на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01034, м. Київ, вул. Володимирська, буд. 51-А; ) заборгованість у розмірі 81 966,83 грн., з яких 76 674,58 грн. - основного боргу, 1 191,31 грн. - компенсації витрат за користування земельною ділянкою, 2 569,30 грн. - пені, 1 531,64 грн. - 3% річних - за Договором №156СРДА від 08.08.2012 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 765,80 грн.

4. В іншій частині у позові відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

7. Дата складання повного тексту рішення 10.06.2015.

Cуддя А.В.Яковенко