РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/12459/15

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

До: Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»

Про стягнення страхового відшкодування в розмірі 16 123,80 грн.

Суддя Трофименко Т. Ю.

У судовому засіданні брали участь представники сторін:

від позивача: Невідома Т.М. - дов. № 798 від 13.11.2014 р.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду м. Києва передано позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення 16 623,80 грн. у рахунок відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою позивачем страхового відшкодування в результаті настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.05.2012 р. на вул. 40 років Жовтня, 14 в с.м.т. Покровське Дніпропетровської області за участю транспортних засобів «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, та «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 18.05.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/12459/15 та призначено її розгляд на 08.06.2015 р.; зобов'язано сторін надати певні документи.

Крім того, господарський суд направив запит (вих. № 910/12459/15 від 18.05.2015 р.) до МТСБУ щодо відомостей про страхування цивільно-правової відповідальності власника автомобіля, водій якої винен у ДТП.

02.06.2014 р. через службу діловодства Господарського суду м. Києва від МТСБУ надійшла відповідь на запит, яку було залучено до матеріалів справи.

08.06.2015 р. через службу діловодства Господарського суду м. Києва від відповідача на виконання вимог ухвали суду від 18.05.2015 р. надійшов письмовий відзив на позовну заяву, який суд залучив до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні 08.06.2015 р. надав суду для огляду в судовому засіданні оригінали документів, копії яких було додано до матеріалів позовної заяви; на виконання вимог ухвали про порушення провадження у даній справі надав довідку про те, що у провадженні господарського суду чи іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, та немає рішення цих органів з такого спору.

Також у даному судовому засіданні позивача подав заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія суму страхового відшкодування в розмірі 16 123,80 грн., оскільки при подачі позову в розрахунку ціни позову було включено суму франшизи у розмірі 500,00 грн. Зменшені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Приписами пункту 3.10. постанови Пленум Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» визначено, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Вищевказану заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом, отже у вирішенні спору в даній справі має місце нова ціна позову - 16 123,80 грн.

Представник відповідача у судове засідання 08.06.2015 р. не з'явився, про поважні причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Згідно із абз. 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи, що матеріали справи містять докази належного повідомлення відповідача про час та місце судового засідання, про наслідки ненадання ним витребуваних судом документів, то за таких обставин суд приходить до висновку про можливість розгляду справи на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/12459/15.

У судовому засіданні 08.06.2015 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2012 р. на вул. 40 років Жовтня в с.м.т. Покровське Дніпропетровської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, яким керував Топчій М.В., що належить Топчій Т.Г., та транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, під керуванням Моісеєнка О.П.

Моісеєнко О.П., керуючи транспортним засобом «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, при розвороті поза перехрестям не надав дорогу транспортному засобу «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, яким керував Топчій М.В., який рухався назустріч, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, яким керував Топчій М.В., чим порушив Правила дорожнього руху України, що призвело до пошкодження транспортних засобів.

Про наведене свідчить довідка Покровського районного відділу ГУ МВС України в Дніпропетровській області № 9010743, довідка ВДАІ для ОАТ Покровського району та АТІ УДАІ ГУ МВС України в Дніпропетровській області та постанова Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2012 року в адміністративній справі № 433/885/12 3/433/327/12, відповідно до якої Моісеєнка О.П. визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн.

У відповідності до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори) під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Згідно з п. 4 Роз'яснення Вищого арбітражного суду України № 02-5/215 від 01.04.1994 року «Про деякі питання практики вирішення спорів пов'язаних з відшкодуванням шкоди» відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, преюдиціальне значення для господарського суду мають вирок суду з кримінальної справи, що набрав законної сили, щодо певних подій та ким вони вчинені або рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, щодо фактів, які встановлені судом. В інших випадках питання щодо вини конкретних осіб вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справ, у тому числі матеріалів слідчих органів. Рішення господарського суду не може обґрунтовуватись тільки довідкою органу ДАІ або постановою про відмову у порушенні кримінальної справи.

Факти, які встановлені постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2012 року в адміністративній справі № 433/885/12 3/433/327/12, у відповідності до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, мають преюдиціальне значення.

Вищезазначеною постановою Моісеєнка О.П. визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу про адміністративне правопорушення України.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, яким керував Топчій М.В., що належить Топчій Т.Г.

Відносини, пов'язані із страхуванням, регулюються параграфом 2 глави 35 Господарського кодексу України, главою 67 Цивільного кодексу України, Законом України від 07.03.1996 р. № 85/96-ВР «Про страхування» (надалі - Закон України «Про страхування»), а відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів - також Законом України від 01.07.2004 р. № 1961 - IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно з п. 1 ст. 352 Господарського кодексу України, страхування - це діяльність спеціально уповноважених державних організацій та суб'єктів господарювання (страховиків), пов'язана з наданням страхових послуг юридичним особам або громадянам (страхувальникам) щодо захисту їх майнових інтересів у разі настання визначених законом чи договором страхування подій (страхових випадків), за рахунок грошових фондів, які формуються шляхом оплати страхувальниками страхових платежів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 2 ст. 352 Господарського кодексу України встановлено, що страхування може здійснюватися на основі договору між страхувальником і страховиком (добровільне страхування) або на основі закону (обов'язкове страхування).

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про страхування», страхування може бути добровільним або обов'язковим.

Страхування наземного транспорту (крім залізничного), відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування», є видом добровільного страхування.

В частині 1 ст. 6 даного Закону зазначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

В статті 16 Закону України «Про страхування» визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (страховик) та Топчій Т.Г. (страхувальник) було укладено договір страхування наземних транспортних засобів Серія АМ № 033559 від 24.02.2012 р., у відповідності до умов якого страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом, а саме - автомобілем марки «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ.

Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 1 ст. 354 Господарського кодексу України, за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній страхувальником у договорі страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстрований в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395) «Про затвердження Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», який є обов'язковим для виконання особами, до компетенції яких входить проведення автотоварознавчих експертиз та досліджень, розмір матеріального збитку визначається шляхом проведення відповідної експертизи. Методику товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів розроблено згідно із Національним стандартом № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» і затверджено наказом Фонду держмайна України від 24.11.2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано в Мін'юсті України 24.11.2003 р. за № 1074/8395, зі змінами та доповненнями).

Відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках, зокрема, визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом (стаття 7 Закону), і здійснюється суб'єктами оціночної діяльності.

На виконання вищезазначених норм чинного законодавства, позивач з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, замовив у ПП Якименка Р.Н., проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику вищезазначеного автомобіля.

30.05.2012 р. було складено протокол огляду «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ.

11.06.2012 р. було надано звіт № 2445/12 про оцінку транспортного засобу «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, складений оцінювачем Якименком Р.Н. (вища освіта, кваліфікація оцінювача з оцінки автотранспортних засобів - свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів № 566 від 29.03.2002 р., свідоцтво про підвищення кваліфікації МФ № 506-ПК від 21.10.2011 р., кваліфікація аварійного комісара з правом проведення автотоварознавчої експертизи - свідоцтво № 103 від 13.11.1998 р.), який складений відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24.11.03 р. № 142/5/2092, Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України від 10.09.2003 року № 1440, згідно з яким визначено, що загальна вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ становить 18 463,80 грн.

На підставі заяви страхувальника про настання страхового випадку за договором страхування авто КАСКО від 28.05.2012 р. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було виконано розрахунок страхового відшкодування та складено страховий акт № UA011/L01/01 від 01.07.2012 р., у відповідності до якого позивачем було визначено заявлену подію страховим випадком та встановлено, що сума страхового відшкодування, яка підлягає виплаті, становить 16 623,80 грн.

Статтею 29 Закону України «Про страхування» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Позивач повідомив суду, що він свої зобов'язання перед страхувальником за договором страхування наземних транспортних засобів Серія АМ № 033559 від 24.02.2012 р. виконав належним чином, перерахувавши згідно з платіжним дорученням № 3717 від 02.07.2012 р. суму страхового відшкодування в розмірі 16 623,80 грн. власнику автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ - Топчій Т.Г.

Враховуючи те, що постановою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 13.06.2012 року в адміністративній справі № 433/885/12 3/433/327/12 Моісеєнка О.П., який керував автомобілем «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася в результаті її зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, він є особою, відповідальною за збиток, заподіяний автомобілю «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ.

Відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, яким керував Моісеєнко О.П., якого визнано винним у скоєнні ДТП, застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у відповідності до полісу № АВ/1656146.

З огляду на те, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на підставі договору страхування наземних транспортних засобів Серія АМ № 033559 від 24.02.2012 р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 25.05.2012 р. на вул. 40 років Жовтня в с.м.т. Покровське Дніпропетровської області за участю транспортного засобу «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, та транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, виплачено страхове відшкодування Топчій Т.Г. - власнику автомобіля «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, позивачем, у відповідності до положень статті 27 Закону України «Про страхування» та статей 993 та 1191 Цивільного кодексу України, отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду, а саме, до страхової організації, якою здійснено обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, водія якого визнано винним у скоєнні ДТП, - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія».

За таких обставин на розгляд Господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 16 123,80 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню повністю з наступних підстав.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

В статті 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 9 ст. 7 Закону України «Про страхування», страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відноситься до обов'язкових видів страхування, що здійснюються в Україні.

Пунктом 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Пунктом 37.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Таким чином, за змістом вказаної норми, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Враховуючи вищевикладене, суд відзначає, що незалежно від джерела виникнення права позов щодо відшкодування збитків подається до особи, відповідальної за завдані збитки, проте враховуючи те, що цивільна відповідальність винної особи застрахована, позов може бути заявлений також і до юридичної особи, яка застрахувала відповідальність власника транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, зокрема до відповідача у даній справі - Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (дана правова позиція підтверджується також постановою ВГСУ від 05.12.2006 року № 54/53-06).

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

У відповідності до п. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За приписами ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування не може перевищувати прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву.

У відповідності до п.п. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

02.06.2015 р. через відділ діловодства Господарського суду м. Києва від МТСБУ надійшла відповідь на запит, згідно з яким в ЦБД на даний час є інформація про договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного по відношенню до транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, зазначена в судовому запиті. Страхувальником за даним договором є Моісеєнко О.П.., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну - 50000,00 грн. та франшиза - 500,00 грн.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» було направлено 22.211.2012 р. на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» заяву (вих. № 878/2012-11/ИР від 22.11.2012 р.) на виплату страхового відшкодування за полісом № АВ/1656146.

Проте Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» суму страхового відшкодування в порядку регресу сплачено не було.

Відповідач у відзиві на позовну заяву зауважив, що позивач при розрахунку суми відшкодування не врахував суму франшизи, на яку має бути зменшено ціну позову.

Господарський суд зазначає, що зазначений відповідачем недолік при розрахунку ціни позову було виправлено позивачем та подано до суду заяву про зменшення позовних вимог, яку Господарським судом м. Києва прийнято.

Відповідач жодних належних доказів на спростування обставин, викладених у позовній заяві суду не надав, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про неналежне виконання ним зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування.

За таких обставин, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, оцінивши всі надані сторонами докази, документи та пояснення в їх сукупності, Господарський суд м. Києва дійшов висновку про обґрунтованість вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» щодо стягнення 16 123,80,00 грн. суми страхового відшкодування у зв'язку з несплатою відповідачем суми матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 25.05.2012 р. на вул. 40 років Жовтня в с.м.т. Покровське Дніпропетровської області за участю транспортного засобу «ВАЗ 217130», державний номер АЕ9781ЕТ, яким керував Топчій М.В., що належить Топчій Т.Г., та транспортного засобу «Volkswagen Jetta», державний номер 63189АН, під керуванням Моісеєнка О.П.

Відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» (вул. Кирилівська, буд. 40, м. Київ, 04080, ідентифікаційний код 20602681) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (вулиця Артема, 40, м. Київ, 04053, ідентифікаційний код 20782312) 16 123 (шістнадцять тисяч сто двадцять три) грн. 80 коп. страхового відшкодування та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15..06.2015 р.

Суддя Т.Ю. Трофименко