ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 р. Справа №917/776/15

за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а, м.Полтават, 36000

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1, 36000

про стягнення 8938,75грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники:

від позивача: Данілова Н.Н.

від відповідача: не з"явився.

У судовому засіданні 11.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №2313 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.09.2011р. у розмірі 8938,75грн., у т.ч. 5500,25грн. - сума основного боргу, 3217,35грн. - пеня, 193,41грн. - інфляційні нарахування, 27,74грн. - 3% річних.

Позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився. Ухвала суду, яка направлялася відповідачу за вказаною в позові адресою, повернулася до суду з відміткою поштового відділення - за закінченням терміну зберігання.

Вказана в позові адреса відповідача підтверджена документально (позивачем надано витяг з офіційного сайту Міністерства юстиції України щодо відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців)

Відповідно до 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011, № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, господарський суд повідомляв належним чином відповідача про дату, час і місце судового розгляду, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, жодних клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» "Теплопостачальна організація" та ФОП ОСОБА_1 "Споживач" 01.09.2011р. було укладено Договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №2313 (Договір).

Згідно умов даного Договору позивач зобов"язується надавати відповідачу вчасно та відповідної якості послуги з постачання теплової енергії в гарячій воді з метою забезпечення опалення приміщень Споживача до межі розподілу будівлі по АДРЕСА_2 - піцерії, а відповідач зобов"язується своєчасно сплачувати надані послуги за встановленими тарифами та здійснювати інші платежі у строки і наумовах, передбачених цим договором та додатками до нього.

Крім того між сторонами укладено Додаткову угоду №1 від 20.10.2011р. до Договору на відпуск теплової енергії від 01.09.2011р.

Відповідно п. 17 Договору (в редакції додаткової угоди № 1 від 20.10.2011р.) Споживач зобов"язується проводити кінцевий розрахунок до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

Позивач свої зобов"язання за Договором виконав належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, внаслідок порушення відповідачем своїх зобов"язань за договором щодо оплати теплової енергії у останнього за період з 01.10.2014р. по 28.02.2015р. у відповідача виникла заборгованість у розмірі 5500,25грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 509, 510 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно зі ст.ст.. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 229 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Згідно ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.3 ст.1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п.19 Договору в редакції додаткової угоди №1 від 20.10.2011 року у випадку несплати у вказані в договорі строки нараховується пеня у розмірі 1,0% за кожен день прострочки платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20 травня 1999 року N 686-XIV, а також стягуються 3% річних та інфляційні витрати з простроченої суми згідно ст.625 ЦК України.

Так, у зв'язку з невиконанням зобов'язання по оплаті послуг за теплопостачання відповідачу нараховано пеню у розмірі - 3217,35грн., 3 % річних в сумі 27,74 грн. за період з 15.11.2014р. по 15.03.2015р. та 193,41грн. - інфляційні нарахування.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі - 3217,35грн., 3 % річних в сумі 27,74 грн. та 193,41грн. - інфляційних нарахувань, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Стаття 33 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі статтею 34 ГПК України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати, згідно статті 49 ГПК України, покладаються на відповідача.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1, 36000, ІПН НОМЕР_1) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго", вул.Комарова, 2а, м.Полтава, 36008(р/р 260007148 в АК "Полтава-банк", МФО 331489, ) заборгованісті за Договором №2313 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води від 01.09.2011р. у розмірі 8938,75грн., у т.ч. 5500,25грн. - сума основного боргу, 3217,35грн. - пеня, 193,41грн. - інфляційні нарахування, 27,74грн. - 3% річних, а також судовий збір в сумі 1827,00 грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 12.06.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.