РІШЕННЯ

09 червня 2015 року Справа № 922/2452/15

Провадження № 24/913/57/15

За позовом Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", м. Сєвєродонецьк Луганської області

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 9254 грн. 30 коп.

Суддя Рябцева О.В.

Секретар судового засідання Гудей Н.Ф.

у засіданні брали участь:

від позивача - Пальчик М.О. - начальник юридичного відділу, дов. від 04.01.2015 № 06-05-4/04, Сімейко А.І. - заступник юридичного відділу, довіреність від 05.01.2015 № 06-05-13/16;

від відповідача - не прибув.

Позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача основного боргу за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.04.2004 № 810 в сумі 6124 грн. 38 коп., пені в сумі 772 грн. 40 коп., 3% річних в сумі 279 грн. 02 коп., інфляційних втрат в сумі 2078 грн. 50 коп., всього 9254 грн. 30 коп.

На обґрунтування заявленої вимоги позивач вказує, що на виконання умов договору про постачання теплової енергії в гарячій воді від 01.04.2004 № 810 поставив відповідачу теплову енергію у вигляді гарячої води на потреби централізованого опалення нежитлового приміщення за адресою: м. Сєвєродонецьк, АДРЕСА_2 за період з 27.10.2012 по 04.04.2013 в сумі 4714 грн. 28 коп. та за період з 13.10.3013 по 07.04.2014 в сумі 4655 грн. 94 коп., всього на суму 9370 грн. 22 коп. Відповідач за отримані послуги розрахувався частково на суму 3245 грн. 84 коп., заборгованість на момент звернення до суду складає 6124 грн. 38 коп. За прострочення грошового зобов'язання відповідачу відповідно до п. 7.2.3 договору нараховано пеню в сумі 772 грн. 40 коп., а відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 279 грн. 02 коп. та інфляційні втрати в сумі 2078 грн. 50 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не надав.

Оцінивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами у справі 01.04.2004 укладено договір про постачання теплової енергії в гарячій воді № 810, за умовами якого постачальник (позивач) зобов'язався постачати споживачеві (відповідачу) теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами), передбачені цим договором.

На виконання умов договору позивач за період з 27.10.2012 по 04.04.2013 та з 13.10.2013 по 07.04.2014 поставив відповідачу теплову енергію в гарячій воді на загальну суму 9370 грн. 22 коп.

За поставлену теплову енергію відповідачу виставлялись рахунки:

- за жовтень 2012 року на суму 69 грн. 84 коп.;

- за листопад 2012 року на суму 698 грн. 41 коп.;

- за грудень 2012 року на суму 1152 грн. 38 коп.;

- за січень 2013 року на суму 1035 грн. 98 коп.;

- за лютий 2013 року на суму 849 грн. 73 коп.;

- за березень 2013 року на суму 873 грн. 02 коп.;

- за квітень 2013 року на суму 34 грн. 92 коп.;

- за травень 2013 року на суму 267 грн. 72 коп.;

- за листопад 2013 року на суму 616 грн. 93 коп.;

- за грудень 2013 року на суму 977 грн. 78 коп.;

- за січень 2014 року на суму 1156 грн. 46 коп.;

- за лютий 2014 року на суму 864 грн. 65 коп.;

- за березень 2014 року на суму 616 грн. 06 коп.;

- за квітень 2014 року на суму 156 грн. 34 коп.

Зазначені рахунки були направлені відповідачу поштою.

Згідно до п.п. 4.2.2 договору споживач зобов'язався виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Відповідно до п. 6.2 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Сторони в п. 6.6 договору узгодили, що споживачі, які не мають приладів обліку, різницю між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачують не пізніше 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідач взяті на себе зобов'язання по оплаті послуг виконав частково на суму 3245 грн. 84 коп. (погашена заборгованість за період з жовтня 2012 року по січень 2013 року, квітень 2013 року, частково за лютий 2013 року), залишок заборгованості складає 6124 грн. 38 коп. (залишок за лютий 2013 року в сумі 595 грн. 42 коп., березень 2013 року, жовтень 2013 року-квітень 2014 року).

Згідно п.п. 7.2.3 договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію передбачена пеня в розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Відповідно до умов договору та Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" позивачем нараховано пеню в сумі 772 грн. 40 коп. за загальний період з 26.04.2014 по 23.11.2014 з урахуванням ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Крім того, відповідачу відповідно ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних в сумі 279 грн. 02 коп. за загальний період з 18.11.2012 по 31.03.2015 та інфляційні втрати в сумі 2078 грн. 50 коп. за загальний період з грудня 2012 року по лютий 2015 року.

Доказів сплати боргу на час прийняття рішення відповідачем не надано.

Згідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 ГК України.

У відповідності з п. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Пунктом 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач неодноразово звертався до відповідача з претензіями, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач документально обґрунтував наявність боргу з боку відповідача, у зв'язку з чим заявлена сума заборгованості в розмірі 6124 грн. 38 коп. підлягає стягненню.

Відповідач не спростував доводів і доказів позивача.

Згідно п. 3 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Стаття 216 ГК України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями відповідно до ст. 230 ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 20.05.1999 № 686-XIV "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір не встановлено угодою сторін, але не більше 100% загальної суми боргу.

Цей Закон є спеціальним нормативним актом, який регулює відносини, що виникають при несвоєчасному внесенні плати за комунальні послуги суб'єктами підприємницької діяльності.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Нормою ч. 1 ст. 1 Закон України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" встановлено законну неустойку за порушення грошового зобов'язання у сфері відносин з надання житлово-комунальних послуг. Кредитор має право на стягнення цієї законної неустойки у тому числі й за відсутності у договорі умови про неустойку. Той факт, що сторони у договорі зафіксували неустойку саме в тому розмірі, який встановлено Законом, не перетворює цю неустойку на договірну, що набуває обов'язковості за відсутності домовленості сторін про інше.

Вимога про стягнення пені в сумі 772 грн. 40 коп. за загальний період з 26.04.2014 по 23.11.2014 підлягає задоволенню в заявленій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимога про стягнення 3% річних в сумі 279 грн. 02 коп. за загальний період з 18.11.2012 по 31.03.2015 підлягає задоволення в повному обсязі.

Щодо стягнення інфляційних втрат в сумі 2078 грн. 50 коп. за загальний період з грудня 2012 року по лютий 2015 року, то до стягнення підлягають інфляційні втрати в сумі 2077 грн. 49 коп., оскільки позивачем при здійсненні розрахунку припущені арифметичні помилки.

У задоволенні решти вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 1 грн. 01 коп. слід відмовити.

Всього підлягає стягненню 9253 грн. 29 коп., у тому числі: заборгованість в сумі 6124 грн. 38 коп., пеня в сумі 772 грн. 40 коп., 3% річних в сумі 279 грн. 02 коп., інфляційні втрати в сумі 2077 грн. 49 коп.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам в сумі 1826 грн. 80 коп. Решта судового збору покладається на позивача.

У судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 9254 грн. 30 коп. задоволити частково.

2.Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Луганська область, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Державного підприємства "Сєвєродонецька теплоелектроцентраль", Луганська область, м. Сєвєродонецьк, ідентифікаційний код 00131050 заборгованість в сумі 6124 грн. 38 коп., пеню в сумі 772 грн. 40 коп., 3% річних в сумі 279 грн. 02 коп., інфляційні втрати в сумі 2077 грн. 49 коп., судовий збір в сумі 1826 грн. 80 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3.У задоволенні решти позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 1 грн. 01 коп. відмовити.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

5.Повне рішення складено і підписано - 15.06.2015.

Суддя О.В.Рябцева