РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/21328/14

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»

До 1. Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс»

2. Приватного акціонерного товариства «Донецьксталь» - Металургійний

завод»

Про стягнення 5070,80 грн.

Суддя Картавцева Ю.В.

Представники сторін:

від позивача Герасименко Р.І. - представник (дов. № ГН-С-192/2015 від 10.04.2015 р.)

від відповідача 1 не з'явився

від відповідача 2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» про стягнення страхового відшкодування, яке було сплачено страхувальнику відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № -10 від 29.08.2011 р. в розмірі 4560,80 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту № -10 від 29.08.2011 р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, було здійснено виплату страхового відшкодування за письмовою заявою страхувальника автомобіля «Toyota Highlander», державний номер АН5757ОС - Рибалко С.В., а тому позивач відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1187, 1188 ЦК України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки транспортний засіб - автомобіль «ЗАЗ ТФ69» державний реєстраційний № АН3664НЕ, за участю якого сталась дорожньо-транспортна пригода, водій якого Гросу В.А. є винним у її скоєнні, застрахований у ПАТ «Європейський страховий альянс» згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6005241, позивач просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 4560,80 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2014 р. порушено провадження у справі №910/21328/14 та призначено справу до розгляду на 11.11.2014 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. у справі №910/21328/14, що залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014р., позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий альянс» на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" страхове відшкодування в розмірі 2 519,00 грн. та 1 009 грн. 08 коп. судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 26.02.2015р. рішення Господарського суду міста Києва від 11.11.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014р. у справі №910/21328/14 скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду м. Києва № 04-23/222 від 12.03.2015 р. у справі №910/21328/14 призначено повторний автоматичний розподіл.

У результаті повторного автоматичного розподілу справи №910/21328/14, останню передано до розгляду судді Картавцевій Ю.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. справу №910/21328/14 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 06.04.2015 р.

02.04.2015р. відділом діловодства суду від відповідача одержано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач заперечує проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

У судовому засіданні 06.04.2015 р. представник позивача подав суду клопотання про залучення до участі у справі ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод», як власника автомобіля «ЗАЗ ТФ69» державний реєстраційний № АН3664НЕ, за участю якого сталась дорожньо-транспортна пригода, водій якого Гросу В.А. є винним у її скоєнні в якості 3-тьої особи яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні 06.04.2015 р. клопотання позивача про залучення 3-тьої особи, суд дійшов висновку про необхідність його задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора.

З метою з'ясування в повному обсязі всіх обставин справи,оскільки рішення у справі №910/21328/14 може у майбутньому вплинути на права та обов'язки ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» як власника автомобіля «ЗАЗ ТФ69» державний реєстраційний № АН3664НЕ, суд вважає за необхідне залучити дане підприємство в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

За таких обставин, у зв'язку з залученням до участі у справі 3-тьої особи, суд, відповідно до ст. 77 ГПК України, відклав розгляд справи на 20.04.2015р., про що виніс відповідну ухвалу від 06.04.2015р.

У судове засідання 20.04.2015р. представник третьої особи не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 20.04.2015р. представник позивача подав суду клопотання про залучення до участі у справі ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» в якості співвідповідача.

Подане клопотання позивач обґрунтовує таким.

Відповідно до рахунку № СФ-АГ-12/05407 від 08.06.2012 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Highlander, державний реєстраційний номер АН 5757 ОС складає 5 070 грн. 80 коп.

Згідно умов договору страхування ПрАТ «СК «ВУСО» сплатило Страхувальнику (на рахунок СТО) суму страхового відшкодування в розмірі 5 070 грн. 80 коп.

Згідно звіту (автотоварознавчого дослідження) № 01-21/08 від 21.08.2012 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу автомобіля Toyota Highlander, державний реєстраційний номер АН 5757 ОС становить 3 029 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.

Зважаючи на зазначене, позивач вказує, що з ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» підлягає стягненню 2041, 80 грн. (5070,80 грн. - 510,00 грн. франшиза - 2519,00 грн. оцінена шкода страховика).

За таких обставин, позивач просить суд залучити ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» до участі у справі в якості співвідповідача, стягнути з ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» на користь ПрАТ "СК "ВУСО" 2041,80 грн. та стягнути з ПрАТ «Європейський страховий альянс» на користь ПрАТ "СК "ВУСО" 2519, 00 грн.

Дослідивши дане клопотання, а також, проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання позивача та залучення до участі у справі іншого відповідача ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод» в межах вимог, що заявлені позивачем.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача.

Згідно ч. 4 ст. 24 ГПК України, про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Таким чином, суд задовольняє клопотання позивача про залучення іншого відповідача - ПрАТ «Донецьксталь» -Металургійний завод», у зв'язку з чим виніс в судовому засіданні 20.04.2015 р. ухвалу про відкладення розгляду справи на 25.05.2015 р.

Представники відповідачів 1 та 2 у судове засідання 25.05.2015 р. не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

22.05.2015 р. відділом діловодства суду отримано від позивача заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 1 - 4 560, 80 грн. та з відповідача 2 - 510, 00 грн.

Розглянувши вказану заяву позивача, суд зазначає, що остання за своїм змістом є заявою одночасно про збільшення позовних вимог - відносно відповідача 1 та про зменшення позовних вимог - стосовно відповідача 2.

Ч. 4 ст. 22 ГПК України визначено, що позивач до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

За таких обставин заява позивача про уточнення позовних вимог приймається до розгляду.

У зв'язку з нез'явленням у судове засідання представників відповідачів 1 та 2, невиконанням вимог ухвали суду, суд відповідно до ст. 77 ГПК України відклав розгляд справи на 15.06.2015 р., про що виніс відповідну ухвалу.

Представники відповідачів 1 та 2 у судове засідання 15.06.2015 р. не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду не виконали, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Письмових заяв, повідомлень суду щодо поважності причин відсутності відповідачів в судовому засіданні 15.06.2015 р. від останніх до суду не надходило.

Приписами ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначений перелік обставин, за яких суд відкладає розгляд справи. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 названої статті, у разі нез'явлення в засідання представників сторін, інших учасників судового процесу та, відповідно до п. 2 ч. 1 названої статті, у разі неподання витребуваних доказів. Однак стаття 77 ГПК України встановлює не обов'язок суду відкласти розгляд справи, а визначає лише право суду при наявності зазначених випадків.

За таких обставин суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи в судовому засіданні 15.06.2015 р. та за відсутності представників відповідачів, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, в судовому засіданні 15.06.2015 р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд, -

ВСТАНОВИВ:

29.08.2011 між Рибалко Сергієм Віталійовичем, як страхувальником та позивачем, як страховиком було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-10, предметом якого є страхування транспортного засобу "Toyota Highlander", державний номер АН 5757 ОС.

Згідно довідки ВДАІ м. Донецька № 9013566 про дорожньо - траспортну пригоду від 14.06.2012, копія якої наявна в матеріалах справи, вбачається, що 29.05.2012 о 14 год. 40 хв. по вул. Ткаченко, 189, м. Донецьк відбулося зіткнення автомобілів за участю транспортного засобу марки "ЗАЗ ТФ69" державний реєстраційний № АН3664НЕ під керуванням водія Гросу Віталія Анатолійовича, що належить відповідачу 2, та транспортного засобу марки "Toyota Highlander", державний реєстраційний № АН5757ОС під керуванням водія Рибалко Сергія Віталійовича.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Гросу В.А. Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 15.06.2012 р.

31.05.2012 водій транспортного засобу марки "Toyota Highlander", державний реєстраційний № АН5757ОС Рибалко Сергій Віталійович звернувся до позивача із заявою про страхову виплату внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованого транспортного засобу, що відповідно до умов договору добровільного страхування є страховим випадком.

На підставі заяви страхувальника від 31.05.2012, страхового акту № 2596-02 по договору страхування наземного транспорту № -10 від 29.08.2011, позивачем виплачено страхове відшкодування у розмірі 5 070,80 грн. страхувальнику, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 9233 від 27.07.2012.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У ч. 2 зазначеної статті вказано, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Таким чином, між винною та потерпілою особами виникло зобов'язання з відшкодування заподіяної майнової шкоди.

Частинами другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортний засіб - автомобіль "ЗАЗ ТФ69" державний реєстраційний № АН3664НЕ, яким спричинено ДТП застрахованому у позивача транспортному засобу "Toyota Highlander", державний реєстраційний № АН5757ОС, знаходився під керуванням Гросу В.А

Вина водія Гросу В.А., який керував автомобілем "ЗАЗ ТФ69" державний реєстраційний № АН3664НЕ, підтверджується постановою Ленінського районного суду м. Донецька від 15.06.2012 р.

Цивільно-правова відповідальність Гросу В.А. в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля "ЗАЗ ТФ69" державний реєстраційний № АН3664НЕ була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс» на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6005241.

Пунктом 36.4 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" передбачено право страховика за договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності власника транспортного засобу в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілим або погодженим з ними підприємствам, установам та організаціям, що надають послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля "Toyota Highlander", державний реєстраційний № АН5757ОС, згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс № АА/6005241), а до ПрАТ СК «ВУСО» як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором страхування, перейшло право вимоги, в частині, яке потерпіла особа мала до Гросу В.О. як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА/6005241) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, 00 грн., франшиза - 510, 00грн.

Відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Таким чином, враховуючи передбачений полісом АА/6005241 ліміт відповідальності за шкоду у розмірі 50 000, 00 грн., франшизу у розмірі 510, 00 грн., розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування - 5070, 80 грн., то вимога позивача щодо стягнення з відповідача 1 суми 4560, 80 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню

Відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин відповідачем 1 не надано доказів, що підтверджують відсутність його вини у порушенні зобов'язання.

Стосовно заперечень відповідача 1 щодо невірного розрахунку розміру страхового відшкодування, розрахованого в межах фактичних витрат, без відповідного розрахунку експерта, суд зазначає, що відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Законами України "Про страхування" та "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не передбачено зобов'язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування тільки в розмірі суми, встановленої звітом про оцінку транспортного засобу, оскільки цей звіт є попереднім оціночним документом, що визначає можливу, але не остаточну суму, необхідну для відновлення транспортного засобу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний суд України, висновки якого викладені у постанові від 15.04.2015 р.

За таких обставин, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов Договору, позивач набув права зворотної вимоги до ПрАТ «Європейський страховий альянс» у сумі страхового відшкодування в розмірі 4 560, 80 грн. - у межах фактичних затрат із вирахуванням франшизи.

При цьому, матеріалами справи, зокрема рахунком № СФАГ12/06-407 ТОВ «Автогалс» підтверджується вартість ремонту застрахованого у позивача транспортного засобу "Toyota Highlander", державний реєстраційний № АН5757ОС у розмірі 5 070, 80 грн., а отже враховуючи приписи статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток, то відповідач як страховик особи, відповідальної за завданий збиток, повинен відшкодувати позивачу суму понесених ним витрат.

Окрім того, на виконання вимог постанови Вищого господарського суду України від 26.02.2015 р. у даній справі, зокрема щодо встановлення обставин реєстрації надавача послуг платником ПДВ, суд зазначає, що матеріалами справи, а саме листом Державної фіскальної служби України від 07.04.2015 р. № 7313/6/99-99-11-02-04-19 підтверджується, що ТОВ «Автогалс» як надавач послуг з ремонту транспортного засобу "Toyota Highlander" зареєстрований 17.01.2005 р. платником ПДВ.

З огляду на вищенаведене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 1 суми 4 560, 80 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно вимог до відповідача 2 про стягнення 510 грн. франшизи, то суд зазначає таке.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність відповідача 2 в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля "ЗАЗ ТФ69" державний реєстраційний № АН3664НЕ була застрахована у ПрАТ «Європейський страховий альянс» на підставі укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/6005241.

За договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА/6005241) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50 000, 00 грн., франшиза - 510, 00грн.

Як зазначено вище, відповідно до п. 12.1. статті 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно статті 9 Закону України "Про страхування" франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

При цьому судом встановлено, що винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди водій Гросу В.А. був працівником відповідача 2 та в момент її вчинення виконував покладені на нього службові обов'язки. Вказаний факт сторонами не заперечувався.

Відповідно до ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За таких обставин, з огляду на приписи ст. 993 Цивільного кодексу України та статей 9 і 27 Закону України «Про страхування», відповідач 2 зобов'язаний сплатити позивачу суму 510 грн., що складає розмір франшизи за договором добровільного страхування наземного транспорту №-10, а отже позовні вимоги щодо відповідача 2 є такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, станом на день вирішення спору, відповідач 1 зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 4 560, 80 грн., відповідач 2 - 510, 00 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідачів.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, б.33-37; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, б. 31; ) шкоду в розмірі 4 560 (чотири тисячі п'ятсот шістдесят) грн. 80 коп. та судовий збір в розмірі 1643 (одна тисяча шістсот сорок три) грн. 25 коп.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Донецьксталь - Металургійний завод" (83062, м. Донецьк, вул. Івана Ткаченка, б. 122; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" (03680, м. Київ, вул. Казимира Малевича, 31; ) суму франшизи в розмірі 510 (п'ятсот десять) грн. 00 коп. та судовий збір в розмірі 183 (сто вісімдесят три) грн. 75 коп.

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення

складено 17.06.2015 р.

Суддя Ю.В. Картавцева