ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

про визнання боржника банкрутом

"08" червня 2015 р. Справа № Б13/041-11

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Ласка Лізинг», м. Київ ()

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА», Київська обл., м. Бориспіль ()

про банкрутство

Суддя Наріжний С.Ю.

Представники учасників у справі згідно протоколу судового засідання

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

у провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № Б13/041-11 за заявою ТОВ «Ласка Лізинг» до ТОВ «ТИАРА» (далі також «Боржник») про банкрутство, порушена ухвалою від 21.03.2011 р. в порядку ст. 6, 7, 11, 12 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі також «Закон про банкрутство») в ред., чинній станом на дату порушення справи.

Ухвалою підготовчого засідання господарського суду Київської області від 11.05.2011 р. у даній справі визнано вимоги ініціюючого кредитора, введено процедуру розпорядження майном Боржника, розпорядником майна ТОВ «ТИАРА» призначено арбітражного керуючого Тіхова Д.Г., вирішено інші процедурні питання у справі.

Оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство Боржника було опубліковане у газеті «Голос України» № 95 (5095) від 27.05.2011 р.

Ухвалою суду від 07.11.2011 р. затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «ТИАРА».

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.02.2012 р. введено процедуру санації ТОВ «ТИАРА», керуючим санацією Боржника призначено арбітражного керуючого Горєлова О.Л., вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою суду від 03.06.2013 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.07.2013 р., затверджено план санації Боржника, продовжено строк процедури санації на 6 місяців, вирішено інші процедурні питання у справі.

Постановою Вищого господарського суду України від 04.09.2013 р. вказані ухвалу місцевого суду від 03.06.2013 р. та постанову апеляційного суду від 09.07.2013 р. скасовано і передано для розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.11.2013 р., залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2014 р., затверджено план санації ТОВ «ТИАРА» від 25.10.2013 р., затверджений протоколом № 3 засідання зборів кредиторів ТОВ «ТИАРА» від 15.11.2013 р.; продовжено строк процедури санації Боржника на шість місяців; вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою суду від 16.12.2013 р. припинено повноваження керуючого санацією Боржника арбітражного керуючого Горєлова О.Л., призначено керуючим санацією Боржника арбітражного керуючого Анікєєва Я.О., вирішено інші процедурні питання у справі.

Ухвалою суду від 24.11.2014 р. за клопотанням керуючого санацією Боржника згідно рішення комітету кредиторів (протокол № 8 від 17.10.2014 р.) продовжено строк процедури санації ТОВ «ТИАРА» на 6 місяців, вирішено інші процедурні питання у справі.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 р. вказану ухвалу від 24.11.2014 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2015 р. касаційну скаргу ТОВ «ФК «Житлоінвест-Гарант» задоволено; вказані вище ухвалу господарського суду Київської області від 24.11.2014 р. та постанову Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2015 р. скасовано; прийнято нове рішення (ухвалу), яким в задоволенні клопотання керуючого санацією ТОВ «ТИАРА» про продовження процедури санації Боржника на шість місяців відмовлено.

Обґрунтовуючи свою позицію Вищий господарський суд України зазначив, що стаття 17 Закону про банкрутство містить імперативну норму, що строк для здійснення санації не може перевищувати 18 місяців і можливість продовження цього строку законодавством не передбачена, в той час як процедура санації Боржника на листопад 2014 року тривала 33 місяці.

Також Вищим господарським судом України відзначено, що реалізація повноважень комітету кредиторів на прийняття рішення про продовження строку процедури санації можуть мати місце виключно в межах строку, встановленого ст. 17 Закону про банкрутство.

Ухвалою господарського суду Київської області від 15.05.2015 р. у зв'язку з закінченням строку процедури санації, призначено на 08.06.2015 р. судове засідання щодо вирішення питання про визнання Боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури стосовно нього.

08.06.2015 р. у судове засідання з'явились представники кредиторів, керуючий санацією Боржника та надали пояснення у справі. У судовому засіданні суд, заслухавши пояснення представників учасників провадження у справі, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-1 розд. 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про банкрутство, в ред., що набрала чинності 19.01.2013 р. (надалі за текстом «нова редакція Закону про банкрутство»), положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом; положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Провадження у цій справі порушено 21.03.2011 р., а отже - до набрання законної сили новою редакцією Закону про банкрутство, відповідно (до абз. 1 ч. 1-1 розд. 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про банкрутство в новій редакції), питання проведення зборів кредиторів, створення комітету кредиторів, його компетенції, а також інші процедурні питання щодо судових процедур у справі до винесення постанови про визнання боржника банкрутом підлягають регламентації попередньою редакцією Закону про банкрутство.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону про банкрутство санація вводиться на строк не більше дванадцяти місяців. За клопотанням комітету кредиторів чи керуючого санацією або інвесторів цей строк може бути продовжено ще до шести місяців або скорочено.

Процедура санації ТОВ «ТИАРА» була введена 20.02.2012 р., тобто більше 3 років тому, однак за вказаний строк керуючими санацією Боржника не було в повному обсязі вчинено всіх дій по відновленню платоспроможності Боржника.

Так, загальний розмір кредиторських вимог до Боржника згідно реєстру вимог кредиторів складає 35865834,74 грн.

Затверджений судом (ухвала від 18.11.2013 р.) план санації Боржника передбачає відновлення платоспроможності Боржника шляхом продажу частини майна Боржника, а також участі інвестора ТОВ «Краснол-Буд» в межах суми 2000000,00 грн. для погашення вимог 1-3 черг кредиторів і фінансування поточної діяльності Боржника.

Як повідомив у судовому засіданні керуючий санацією Боржника, на поточну дату план санації виконано лише в частині перерахування інвестором коштів на рахунок Боржника; кредиторські вимоги згідно плану санації у відповідній частині не погашено; передбачені Законом про банкрутство дії щодо реалізації частини майна Боржника в межах плану санації наразі не здійснювались.

Таким чином судом встановлено, що передбачена планом санації Боржника система заходів по відновленню платоспроможності Боржника не була дієвою і не дозволила відновити платоспроможність Боржника.

У судовому засіданні представники кредиторів та керуючий санацією Боржника не надали пропозицій щодо подальшого провадження у цій справі про банкрутство, та залишили вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Отже враховуючи, що строк процедури санації ТОВ «ТИАРА» сплив, а передбачені планом санації заходи не дали очікуваних результатів, беручи до уваги позицію Вищого господарського суду України відносно продовження строку процедури санації у цій справі і повноважень комітету кредиторів у відповідній частині, суд дійшов висновку, що задоволення вимог кредиторів можливе не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до ст. 1 Закону про банкрутство у попередній редакції, банкрутством є визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність та задовольнити визнані судом вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Відповідно до п. 3 Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених Наказом Міністерства економіки України від 19.01.2006 р. у № 14 у редакції наказу Міністерства економіки України від 26.10.2010 р. № 1361, - «Аналіз наявності (відсутності) ознак дій з приховування чи доведення до банкрутства або фіктивного банкрутства підприємства та визначення ознак втрати або відновлення платоспроможності», - ч. 3 п. п 3.3. - ознаками стійкої фінансової неспроможності можуть уважатися: збитковість діяльності протягом двох років; відхилення показників ліквідності від граничного значення; зупинення платежів, що триває понад три місяці, за наявності боргових зобов'язань, строки платежів за якими настали; наявність значної (понад триста мінімальних розмірів заробітної плати) суми непогашених боргових зобов'язань, строки платежів за якими настали більше як три місяці тому; наявність значної суми непогашених боргових зобов'язань, визнаних юридичною особою - боржником або підтверджені виконавчими документами; наявність у підприємства значної суми непогашених штрафів, пені, неустойки, визнаних у судовому порядку, за невиконання умов договорів та недотримання вимог законодавства; наявність заяви про порушення провадження у справі про банкрутство даної юридичної особи, прийнятої до розгляду господарським судом, або провадження у справі про банкрутство цієї юридичної особи.

Детально дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність з перелічених ознак, більшості ознак, які вказують на стійку фінансову неплатоспроможність Боржника, зокрема збитковість діяльності протягом двох років і відхилення показників ліквідності від граничного значення; зупинення платежів, що триває понад три місяці, за наявності боргових зобов'язань, строки платежів за якими настали; наявність значної (понад триста мінімальних розмірів заробітної плати) суми непогашених боргових зобов'язань, строки платежів за якими настали більше як три місяці тому; наявність значної суми непогашених боргових зобов'язань, визнаних юридичною особою - боржником або підтверджені виконавчими документами; наявність у підприємства значної суми непогашених штрафів, пені, неустойки, визнаних у судовому порядку, за невиконання умов договорів та недотримання вимог законодавства; наявність заяви про порушення провадження у справі про банкрутство даної юридичної особи, прийнятої до розгляду господарським судом, або провадження у справі про банкрутство цієї юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 22, ч. 1 ст. 24 Закону про банкрутство в попередній редакції, у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру. У постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд відкриває ліквідаційну процедуру, призначає ліквідатора в порядку, передбаченому для призначення керуючого санацією. Господарський суд має право призначити ліквідатором особу, яка виконувала повноваження розпорядника майна або (та) керуючого санацією боржника.

Частиною 4 статті 205 ГК України передбачено, що у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів, він може бути оголошений за рішенням суду банкрутом. Аналогічні положення містить частина 3 статті 110 ЦК України.

Отже, законодавець пов'язує встановлення неспроможності суб'єкта господарювання задовольнити вимоги кредиторів безпосередньо із встановленням обставин недостатності майна для задоволення таких вимог, однак не обмежує суд певними засобами доказування зазначених обставин.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону про банкрутство в попередній редакції, ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Таким чином, у відповідності до ст. 1, 22 Закону про банкрутство в попередній редакції, наявні підставі для визнання Боржника банкрутом та переходу до ліквідаційної процедури у справі про банкрутство.

Детально дослідивши положення нової редакції Закону про банкрутство судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону про банкрутство в новій редакції, - відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються такі судові процедури банкрутства: розпорядження майном боржника; мирова угода; санація (відновлення платоспроможності) боржника; ліквідація банкрута. Ліквідаційна процедура як одна з процедур банкрутства врегульована розділом 3 Закону про банкрутство в новій редакції. Відповідно до ст. 37 Закону про банкрутство (в новій редакції), ліквідаційна процедура розпочинається постановою про визнання боржника банкрутом й відкривається ліквідаційна процедура у справі; під ліквідацією розуміється припинення суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Частиною 2 п. 11.3. Рекомендацій Вищого господарського суду України від 04.06.2004 р. № 04-5/1193 «Про деякі питання практики застосування Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (надалі - «Рекомендації») визначено, що згідно з частиною 1 статті 24 Закону у постанові про визнання боржника банкрутом господарський суд зазначає про відкриття ліквідаційної процедури, призначає ліквідатора. При призначенні ліквідатора суду слід враховувати ті ж обставини, що й при призначенні розпорядника майна.

Згідно п. 64 Постанови № 15, в ухвалі про призначення розпорядника майна суд має зазначити мотиви, з яких призначено певну кандидатуру та відхилено інші, що були запропоновані. При виборі кандидатури розпорядника майна судам слід враховувати освіту, досвід та показники роботи у попередніх справах, кількість справ, у яких бере участь арбітражний керуючий, наявність у нього організаційних та технічних можливостей виконувати обов'язки розпорядника майна у конкретній справі, страхування відповідальності арбітражного керуючого та інші обставини, які свідчать про його здатність належним чином виконувати передбачені Законом обов'язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону про банкрутство у попередній редакції, якщо інше не передбачено цим Законом, розпорядником майна може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну чи економічну освіту або володіє спеціальними знаннями, не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів відповідно до статті 1 цього Закону і яка має ліцензію арбітражного керуючого, що видається в установленому законодавством порядку.

Стаття 3-1 Закону про банкрутство в попередній редакції та стаття 114 Закону про банкрутство в новій редакції встановлюють вимоги до кандидатури арбітражного керуючого для призначення його розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором у справі.

Враховуючи те, що комітетом кредиторів не вирішувалося питання щодо пропозиції кандидатури арбітражного керуючого для призначення ліквідатором у справі, як і відсутність заперечень з боку кредиторів щодо кандидатури арбітражного керуючого, який виконує повноваження керуючого санацією Боржника, зважаючи на відсутність заяв арбітражних керуючий щодо участі у цій справі, суд з урахуванням приписів ст. 24 Закону про банкрутство у попередній редакції, дійшов висновку про доцільність призначення ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» арбітражного керуючого Анікєєва Я.О., який виконував повноваження керуючого санацією Боржника.

Згідно абз. 8 ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство в новій редакції, з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Закону про банкрутство в новій редакції, з дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Беручи до уваги положення ч. 1-1 розд. 10 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону про банкрутство, в ред., що набрала чинності 19.01.2013 р., суд звертає увагу учасників провадження у справі на те, що в подальшому під час здійснення провадження у справі № Б13/041-11 підлягають застосуванню положення Закону про банкрутство в редакції, яка набрала чинності 19.01.2013 р.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ст. 27, 37-41, 114 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Припинити процедуру санації Боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» () та припинити повноваження арбітражного керуючого Анікєєва Ярослава Олеговича, як керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА».

2. Визнати банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Ушакова, 23; ) та відкрити відносно нього ліквідаційну процедуру.

3. Господарську діяльність Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Ушакова, 23; ) завершити.

4. Строк виконання всіх грошових зобов'язань Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Ушакова, 23; ) вважати таким, що настав 08.06.2015 р.

5. Призначити ліквідатором банкрута Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Ушакова, 23; ) арбітражного керуючого Анікєєва Ярослава Олеговича (свідоцтво Міністерства юстиції України № 295 від 19.02.2013 р.; адреса: АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

6. Оприлюднити на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України повідомлення про визнання боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Ушакова, 23; ) банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, текст якого додається.

7. Скасувати арешти, накладені на майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ТИАРА» (08300, Київська обл., м. Бориспіль, вул. Ушакова, 23; ).

8. Попередити ліквідатора Банкрута про необхідність суворого дотримання чинного законодавства, зокрема, положень ст. 41, 43, 44, 45, 98, 107 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» та діяти розумно, добросовісно в інтересах кредиторів та Банкрута.

9. Ліквідатору до завершення ліквідаційної процедури забезпечити виконання дій та заходів, передбачених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», в тому числі ст. 41-49, та за результатами роботи по ліквідації підприємства-банкрута надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, ліквідаційний баланс Банкрута та пояснювальну записку до нього.

10. Попередити учасників судового провадження про відповідальність за незаконні дії під час проведення процедур банкрутства у встановленому законом порядку.

11. Постанову надіслати: відділу державної виконавчої служби за місцезнаходженням Банкрута, державному реєстратору Реєстраційної служби за місцезнаходженням Банкрута.

12. Копію постанови надіслати: учасникам у справі про банкрутство, Відділу з питань банкрутства Головного управління юстиції у Київській області.

Дата набрання чинності постановою - 08 червня 2015 року.

Термін пред'явлення виконавчого документу до виконання - до 08 червня 2016 року.

Суддя С.Ю. Наріжний