РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/12495/15
За позовом Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Ягорлик»

до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України»

про зобов'язання виконати умови договору.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - не з'явилися;

від відповідача - Прокоф'єва Л.С. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

Сільськогосподарський виробничий кооператив «Ягорлик» (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - Відповідач) про зобов'язання Відповідача належним чином виконати умови договору застави майбутнього врожаю від 25.04.2014, укладеного між сторонами та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Сидорчук A.JI., реєстровий № 253, а саме: задовольнити вимоги Відповідача за договором поставки майбутнього врожаю № 11-К від 18.04.2014 за рахунок заставленого майбутнього урожаю зерна кукурудзи 3-го класу 2014 року урожаю, вирощеного на полях загальною площею 1050 га, а саме: поле №51 загальною площею 85,3 га, поле № 19 загальною площею 153,9 га, поле № 32 загальною площею 94,3 га, поле № 3 загальною площею 103 га, поле № 11 загальною площею 208 га, поле № 14 загальною площею 113,8 га, поле № 10 загальною площею 100 га, поле № 30 загальною площею 96,1 га, поле № 26 загальною площею 30,6 га поле № 27 загальною площею 65 га, усі вищезазначені поля знаходяться на території с. Ткаченка, Красноокнянського району Одеської області. Позовні вимоги мотивовані ухиленням Відповідача від виконання вищевказаних дій добровільно.

Відповідач проти позову заперечує, зокрема вказуючи у відзиві, що звернення стягнення на предмет застави є його правом, а не обов'язком.

Позивач повноважних представників у судове засідання не направив, хоча за поданим ним позовом суд ухвалою від 19.05.2015 призначив судове засідання на 08.06.2015, про що заздалегідь повідомив Позивача шляхом направлення (з поміткою «судова повістка» 21.05.2015) ухвали на адресу Позивача, зазначену ним же в позовній заяві, і дану ухвалу Позивачем було отримано заздалегідь до судового засідання, що підтверджується залученим до матеріалів справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Судом враховано, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Явка представників Позивача у судове засідання обов'язковою не визнавалась, та Позивачем не було повідомлено суд про необхідність прийняття його представником особистої участі у судовому засіданні.

Позивач також не був позбавлений права та можливості надати, якщо вважав за потрібне, будь-які додаткові пояснення та/або докази заздалегідь до судового засідання в письмовому вигляді через канцелярію суду, направити поштою, кур'єром тощо, оскільки про подання позову йому було відомо (є заявником), про і прийняття позову Позивач також міг ознайомитись з розміщеною у ЄДРСР ухвалою, та від подання позову до дати призначеного судового засідання минув значний проміжок часу.

Клопотань про відкладення розгляду справи від Позивача не надходило, та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні. Отже, суд дійшов висновку про відсутність встановлених ст. 77 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи та відповідно до статті 75 ГПК України, здійснює розгляд справи за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, оглянувши оригінали договорів, заслухавши пояснення представника Відповідача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

У забезпечення виконання зобов'язань по Договору поставки зерна майбутнього врожаю № 11-К від 18.04.2014 між Позивачем, як заставодавцем, та Відповідачем, як заставодержателем, було укладено Договір застави майбутнього врожаю (далі - Договір застави), посвідчений приватним нотаріусом КМНО Сидорчук A.JI., реєстровий № 253.

Позов про зобов'язання Відповідача виконати умови Договору застави та задовольнити вимоги Відповідача за договором поставки майбутнього врожаю № 11-К від 18.04.2014 за рахунок заставленого майбутнього урожаю зерна кукурудзи 3-го класу 2014 року урожаю (перелік полів наведено вище) мотивовано тим, що всупереч погодженого сторонами та встановленого Договором застави порядку переходу до Відповідача прав на предмет застави, Відповідачем відповідні дії не вчиняються - прав на заставлений урожай Відповідач не пред'являє та свої вимоги за договором поставки майбутнього врожаю № 11-К від 18.04.2014 за рахунок заставленого зерна Відповідач не задовольняє.

Дослідивши доводи позову та викладені у відзиві заперечення на позов, суд дійшов висновку, що ставиться до наведених у позові доводів критично з огляду на наступне.

Договором застави дійсно передбачено умови та порядок задоволення Відповідачем своїх вимог за договором поставки майбутнього врожаю № 11-К від 18.04.2014 за рахунок заставленого майбутнього урожаю зерна, проте умовами Договору застави (у тому числі пунктами 1.1, 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 Договору) передбачено саме право, а не обов'язок, Відповідача задовольнити свої вимоги за рахунок застави.

Так само, у статті 572 ЦК України вказано, що в силу застави заставодержатель має право, а не обов'язок, у разі невиконання заставодавцем зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно з положеннями ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває права, а не обов'язку, звернути стягнення на предмет застави, і за рахунок предмета застави заставодержатель має право, а не зобов'язаний, задовольнити свою вимогу.

Так само у статті ст. 590 ЦК України вказано, що заставодержатель набуває право звернення, а не зобов'язаний, звернути стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому Законом України «Про заставу» (статті 1, 19, 20 та ін.) також встановлено саме право, а не обов'язок, заставодержателя у разі невиконання заставодавцем забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, і способом захисту є, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Проте усупереч твердженням Позивача Договір застави не містить положень про покладення на Відповідача саме обов'язку задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави, натомість це є правом Відповідача.

Отже, Договором застави та положеннями чинного законодавства передбачено саме право, а не обов'язок, Відповідача у передбачених договором та законом випадках звернути стягнення на предмет застави, та позаяк це не є його обов'язком, то відсутні підстави для зобов'язання Відповідача вчинювати дії, які не є для нього обов'язковими в силу договору або закону, тому підстави для задоволення позову про зобов'язання заставодержателя задовольнити вимоги за рахунок застави у суду відсутні.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на Позивача.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.2015

Суддя Сташків Р.Б.