ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р.Справа № 922/2231/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків;
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Харків;
про стягнення 63.480,95 грн.
за участю представників:

позивача - Гроссу Г.В., дов. № 38-2071/471 від 10.05.2012р.

відповідача - ОСОБА_1, особисто

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів у розмірі 63.480,95 грн. з яких: заборгованість за неналежне виконання договірних зобов'язань у сумі 50.444,20 грн., інфляційні витрати у сумі 8.563,06 грн., 3 % річних у сумі 962,39 грн., пеня у сумі 3.547,30 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що на підставі Розпорядження про початок опалювальних сезонів 2013-2014 р.р. та договору купівлі- продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2011 року № 13790 здійснювалось постачання теплової енергії до нежитлового приміщення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. Факт споживання теплової енергії підтверджується актами на включення теплової енергії у приміщення відповідача. Зазначені акти підписані та скріплені печатками представників позивача та балансоутримувача житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Представник позивача у судовому засіданні зазначає що відповідачем було частково сплачене суму основного боргу у сумі 6000,00 грн. та просить суд провадження у цій частині припинити на підставі пункту 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, в іншій частині стягнення позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить стягнути суму основного боргу у розмірі 44444,20 грн., інфляційні витрати у сумі 8 563 грн. 06 коп., 3 % річних у сумі 962 грн. 39 коп., пеню в сумі 3 547 грн. 30 коп., що також письмово викладено у заяві від 11.06.2015 р. (вх. № 24098).

Відповідач відзив на позов та витребуваних судом документів не надав.

За висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд установив наступне.

Між Комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (теплопостачальна організація) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (споживач) було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.12.2011 р. № 13790 (т. І а.с. 29-32), згідно умов якого теплопостачальна організація бере на себе зобов"язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов"язаний оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору в гарячій воді на такі потреби: опалення та вентиляцію - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року; кондиціювання повітря - по мірі необхідності та наявності технічної можливості, вартість якої згідно з п. 3.2.6. договору споживач зобов'язаний своєчасно сплачувати.

Пунктом 5.3. договору встановлено, що споживач, що має прилади обліку, щомісячно подає до енергопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни, передбачені в додатку 5 до договору. У додатку № 1 до договору (т. І а.с. 33) установлено, що обсяги постачання теплової енергії - Q рік = 33.7564 Гкал, за кожним видом і параметром теплоносія та орієнтовна вартість теплової енергії, що постачається споживачу за поточний рік, відповідно до тарифів, діючих на момент договору, становить 25.315,63 грн., ПДВ 5.063,13 грн., усього 30.378,76 грн. (п.5. додатку). Об"єкт теплоспоживання - швацький цех, адреса об"єкту теплоспоживання: пр. Слави, 5 (додаток № 4, т. І зворотна сторона а.с. 33).

Факт підключення та відключення споживача підтверджується відповідними актами: № 177/29 від 11.10.2013 р., № 177/259 від 14.04.2014 р., № 177/1594 від 13.11.2014 р. (т. І а.с.13-14).

Згідно з п. 6.1. договору, розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій або іншій формі, яка не суперечить чинному законодавству України, відповідно до встановлених органами місцевого самоврядування тарифів, діючих на період постачання теплової енергії, та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень.

Договором також передбачено (п. 6.2), що крім оплати теплової енергії за тарифом, споживач відшкодовує теплопостачальній організації витрати, пов"язані з неповерненням теплоносія (витоку), виходячи з планової собівартості одержаної води від постачання та її хімочищення, або знесолення, яка приймається як собівартість в середньому по всім джерелам теплової енергії теплопостачальної організації.

Розрахунковим періодом є календарний місяць (п. 6.3 договору).

Пунктом 6.4 договору визначено, що споживач за 3 дні до потачку розрахункового періоду самостійно, ініціативним дорученням сплачує теплопостачальній організації вартість, зазначеної в додатку № 1 до договору кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок розрахункового періоду. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює: до 28 числа поточного місяця, при розрахунках за показниками приладів обліку; до 18 числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.

Як слідує з матеріалів справи, за період з жовтня 2013 року по лютий 2015 року, у відповідача виникла заборгованість за використану теплову енергію, яка станом на 03.04.2015 р. (момент подання позову до суду) становила 50.444,20 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що до звернення позивача із даним позовом до суду, відповідач оплатив суму основного боргу у розмірі 6.000,00 грн., що підтверджується банківською випискою за 01.04.2014р. на суму 6.000,00 грн. (т. І а.с. 51) та актом надходжень за договором № 13790, наданим позивачем до суду за заявою від 11.06.2015 р. (вх. № 24098).

З огляду на те, що сума заборгованості в сумі 6.000,00 грн. сплачена відповідачем до звернення позивачем із позовом до суду, суд задовольняє позов про стягнення основної заборгованості частково - в сумі 44.444,20 грн.

Решту позовних вимог: про стягнення інфляційних втрат в сумі 8.563,06 грн., трьох процентів річних у розмірі 926,39 грн. та пені у розмірі 3.547,30 грн., - суд залишає без розгляду, на підставі п. 5 ч.1 ст. 81 ГПК України, враховуючи наступне.

Так, в процесі розгляду даної справи, попередніми ухвалами суду, зокрема ухвалою господарського суду Харківської області про порушення провадження у справі від 06.04.2015 року господарським судом в порядку п. 4 ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, витребувано від позивача необхідні для розгляду справи документи, у тому числі: докладний і обґрунтований розрахунок ціни позову окремо по основному боргу, окремо по кожній неустойці. Розрахунок пені має бути складений по кожній партії товару окремо і повинен містити дати з яких починається нарахування пені, дати в які закінчується нарахування, кількість днів прострочення, суми боргу на які нараховується пеня (із зазначенням нарахованих та сплачених сум), розміри ставок пені (із зазначенням розміру облікової ставки на НБУ на рік та відповідно розрахованої ставки пені на день) підсумкової суми пені за кожний період нарахування та підсумкової суми пені заявленої до стягнення).

Необхідність отримання судом вказаних доказів випливає з предмету даного позову, - стягнення грошових коштів з відповідача у зв"язку із неналежним виконанням зобов"язань за договором, з метою перевірки розрахунку позовних вимог в частині заявлених пені, інфляційних та 3% річних, оскільки розрахунок виконаний позивачем, наданий до позовної заяви (т. І а.с. 10-12) не дає можливості перевірити правильність нарахування сум, що позивач просить стягнути з відповідача.

При цьому, з розрахунку пені, інфляційних та 3% річних вбачається, що позивач розпочинає нарахування починаючи з 16 числа місяця, в той час як згідно п. 6.4. договору встановлено, що остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює: до 28 числа поточного місяця, при розрахунках за показниками приладів обліку; до 18 числа місяця, наступного за розрахунковим, при відсутності приладів комерційного обліку.

При цьому у розрахунку нарахувань (т. І а.с. 9-10) зазначено, що відповідачу нараховано у період з жовтня 2013 року по лютий 2015 року 48.38904 Гкал на суму 52.482,59 грн., сплачено останнім 2.038,39 грн., але доказів оплати вказаної суми до суду не надано і урахування такої позивачем не вбачається із поданого до суду розрахунку.

Отже ненадання витребуваних судом доказів унеможливлює прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

У п. 1.12. Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.1013 р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" зазначено, що господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок.

Неодноразово витребувані судом докази позивачем до суду не надані, причин ненадання витребуваних доказів позивач суду не повідомив.

Відповідно до абз. 3 п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році" від 11.04.2005 р. N 01-8/344 якщо для здійснення перерахунку сум штрафних санкцій, річних тощо необхідні додаткові матеріали, суд витребує їх у позивача, а в разі неподання ним таких матеріалів - з урахуванням обставин конкретної справи залишає позов (в частині стягнення відповідних спірних сум) без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 статті 81 Господарського процесуального кодексу України або відмовляє в задоволенні позову у відповідній частині, у зв'язку з недоведеністю позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, суд залишає позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 8.563,06 грн., трьох процентів річних у розмірі 926,39 грн. та пені у розмірі 3.547,30 грн., - без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України, та звертає увагу позивача на те, що він не позбавлений права в подальшому повторно звернутися до суду із позовом про стягнення зазначених сум в загальному порядку у відповідності до ч. 4 ст. 81 ГПК України..

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно задоволених позовних вимог, в зв"язку із чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 1.279,12 грн. судового збору.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 526, 530, 610 Цивільного кодексу України , ст.ст. 174, 193, 276 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61109, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова,11, ) заборгованість за неналежне виконання договірних зобов'язань у сумі 44444,20 грн.

Видати наказ.

3. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (61109, АДРЕСА_2, код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова,11, ) - 1.279,12 грн. судового збору.

Видати наказ.

4. Відмовити в позові про стягнення 6.000,00 грн. основної заборгованості.

5. Залишити без розгляду позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат у сумі 8.563,06 грн., 3 % річних у сумі 962,39 грн., пені в сумі 3.547,30 грн.

Повне рішення складено 15.06.2015 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/2231/15/