ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 909/1030/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді суддівКорсака В.А. Данилової М.В., Данилової Т.Б.
розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 10.03.2015
у справі№ 909/1030/14 Господарського суду Івано-Франківської області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС"
прозобов'язання вчинити певні дії

в судовому засіданні взяли участь представники :

- - позивачаПолонська Н.М.
- - відповідачаЄрмоленко Д.В.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Трест Київпідземшляхбуд-2" звернулось до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС", в якій просило суд зобов'язати відповідача передати позивачу по акту приймання - передачі документи, які стосуються частково виконаних робіт згідно договору № 53 на будівництво житлового будинку № 7 у 2-му мікрорайоні житлового масиву "Позняки" у Дарницькому районі м. Києва від 15.12.2010, в межах фактичного об'єму та вартості частково виконаних робіт Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС" згідно вказаного вище договору в сумі 41 653 643, 90 грн. а саме: звіт про використання матеріальних ресурсів, журнали виконання робіт, акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробовування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.11.2014 (суддя Булка В.І.), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 (головуючий Дубник О.П., судді: Матущак О.І., Скрипчук О.С.) у даній справі в позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеними рішеннями судів, Публічне акціонерне товариство "Трест Київпідземшляхбуд-2" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить їх скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову. Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС" не скористалось правом, наданим статтею 1112 Господарського процесуального кодексу України, не надіслало відзив на касаційну скаргу, що в силу положень зазначеної статті не перешкоджає перегляду судового акту, що оскаржується.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 15.12.2010 між Відкритим акціонерним товариством "Трест Київпідземшляхбуд-2" (змінено на Публічне акціонерне товариство "Трест Київпідземшляхбуд-2") (генпідрядником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС" (головним підрядником) укладено договір № 53, за умовами якого сторони домовились здійснити будівництво об'єкта: "Житловий будинок № 7 секція № 4 з 2-го по 22-й поверх, секція № 5 з 11-го по 24-й поверх, секція № 6 з 13-го по 24-й поверх у 2-му мікрорайоні житлового масиву "Позняки" у Дарницькому районі м. Києва". Умовами цього договору передбачено будівництво інженерних мереж в межах будівельного майданчика, благоустрій, озеленення території, зовнішнє освітлення, виконання пусконалагоджувальних робіт у відповідності із затвердженою проектно-кошторисною документацією і технічною характеристикою об'єкта.

В межах іншого судового провадження розглядався спір за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС" до Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" про стягнення заборгованості в розмірі 7 948 902, 18 грн. за вказаним договором на будівництво житлового будинку та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС" про стягнення 6 687 101, 92 грн. пені, 2 897 220, 28 грн. збитків та 6 024 183, 08 грн. безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 03.07.2013 у справі № 910/4236/13, яке набрало законної сили, у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС" відмовлено. Зустрічний позов Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "ГЕОС" на користь Публічного акціонерного товариства "Трест Київпідземшляхбуд-2" 6 671 909, 29 грн. пені, 4 770 800, 15 грн. збитків, 4 429 217, 87 грн. безпідставно отриманих коштів, 168 902, 40 грн. коштів, сплачених за проведення експертизи. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

В своєму позові позивач послався на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства та своїх договірних зобов'язань ухиляється від передачі позивачу будівельної документації.

Підставою для відмови у задоволенні позову став висновок місцевого господарського суду про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає вимогам чинного законодавства.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову у позові з власних мотивів, апеляційний господарський суд виходив з того, що договором № 53 від 15.12.2010 не визначено ні порядку ведення чи складання та зберігання витребуваних позивачем документів про виконання договору підряду, ні порядку, ні способу, ні строків їх передачі позивачу.

Колегія суддів вважає, що прийняті у справі судові рішення попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд, з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що зазначені висновки судів попередніх інстанцій є передчасними та такими, що не повністю відповідають вимогам діючого законодавства, враховуючи наступне.

Цивільні зобов'язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, з договорів та інших правочинів; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (статті 526 та 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку (частини перша, друга статті 838 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Приймання-передача закінчених робіт проводиться у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Загальними умовами укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (надалі - Загальні умови), та відповідним договором підряду.

Частина четверта статті 882 Цивільного кодексу України передбачає, що замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно - правовими актами. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Разом з тим, передання і прийняття робіт на підставі підписаного в односторонньому порядку акта і виникнення за таким актом прав та обов'язків можливе за наявності реального виконання робіт за договором у разі неотримання обґрунтованої відмови про причини неприйняття робіт у строк, визначений договором (відповідної позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 02.10.2012 у справі № 23/236, яка за приписами статті 11128 Господарського процесуального кодексу України є обов'язковою у правозастосовній діяльності судів).

Пунктом 3 постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" визначено, що документами про виконання договору підряду є документи про хід виконання договору підряду, відповідність робіт і матеріальних ресурсів нормативним вимогам та здійснення контролю за виконанням договірних зобов'язань (журнали виконання робіт, акти та довідки про виконані роботи, акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок тощо), а закінченими роботами - роботи, виконані підрядником відповідно до договору підряду, проектної та кошторисної документації. Обов'язковість ведення виконавчої документації при виконанні будівельних робіт також встановлено ДБН А.3.1-5-2009.

Відповідно до положень пункту 31 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві обов'язок по забезпеченню ведення та передачі замовнику в установленому порядку документів про виконання договору підряду покладено на підрядника. До таких документів Загальні умови відносять документи про хід виконання договору підряду, відповідність робіт і матеріальних ресурсів нормативним вимогам та здійснення контролю за виконанням договірних зобов'язань (журнали виконання робіт, акти та довідки про виконані роботи, акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок тощо). Разом з тим, підрядник зобов'язаний подати замовнику звіт про використання матеріальних ресурсів та повернути їх залишок у разі, коли забезпечення виконання робіт матеріальними ресурсами повністю або частково здійснюється замовником; передати замовнику у порядку, передбаченому законодавством та договором підряду, закінчені роботи (об'єкт будівництва).

У пункті 12 вказівок щодо ведення загального журналу робіт ДБН А.3.1-5-2009 вказано, що під час здачі завершеного будівництвом об'єкта загальний і спеціальні журнали робіт передаються замовнику і зберігаються у нього до введення об'єкта в експлуатацію. Після введення об'єкта в експлуатацію журнали передаються на постійне зберігання експлуатаційній організації.

Відповідно до пунктів 3.1.1, 3.1.8 договору підряду до обов'язків відповідача належить виконання пусконалагоджувальних робіт з оформленням виконавчої документації, отримання сертифіката відповідності згідно чинного законодавства спільно з позивачем, оформлення всієї виконавчої документації, передання її та будинку під заселення експлуатаційній організації.

За правилами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судами не враховано, що матеріали справи не містять доказів стосовно того, що на час розгляду цього спору наявні підстави для звільнення відповідача, як головного підрядника за договором, від його обов'язку передати позивачу документацію, як генпідряднику за договором, відповідно до умов укладеного між сторонами договору та вимог діючого законодавства. Матеріали також не містять доказів виконання цього обов'язку відповідачем.

При цьому, висновок суду апеляційної інстанції про те, що договором не визначено ні порядку ведення чи складання та зберігання документації про виконання договору підряду, ні порядку, ні способу, ні строків їх передачі позивачу колегія вважає недостатньо обґрунтованим та таким, що не звільняє відповідача від обов'язку передати зазначену документацію.

Крім того, судами попередніх інстанцій не з'ясовано і не надано оцінки щодо можливості належної експлуатації збудованого об'єкта експлуатаційною організацією у разі невиконання відповідачем обов'язку по передачі позивачу необхідної документації. Відповідних висновків тексти судових рішень не містять.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, судам попередніх інстанцій необхідно було залучити до участі у справі відповідну експлуатаційну організацію, визначити її процесуальний статус і надати цій особі можливість брати участь в судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання, давати усні та письмові пояснення суду, наводити свої доводи і міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу.

Матеріали справи не містять доказів залучення участі у справі експлуатаційної організації, відповідні процесуальні дії судами не вчинялись.

Висновок місцевого господарського суду про те, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не відповідає вимогам чинного законодавства, колегія суддів вважає його помилковим, оскільки стаття 16 Цивільного кодексу України та стаття 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту як примусове виконання або присудження до виконання обов'язку в натурі.

За таких обставин, у колегії суддів відсутні підстави визнати рішення судів попередніх інстанцій такими, що повністю відповідають вимогам законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" № 6 від 23.03.2012 рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Оскаржувані в касаційному порядку судові рішення наведеним вимогам не відповідають.

Відповідно до пункту 3 статті 1119 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції і передати справу на новий розгляд.

Оскільки в силу приписів частини другої статті 1117 Господарського процесуального кодексу України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а судові рішення попередніх інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд.

При новому розгляді справи суду необхідно врахувати все вищевикладене, всебічно і повно з'ясувати обставини справи, дійсні права та обов'язки сторін перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення сторін, визначити повне коло та правовий статус учасників цієї справи; вирішити питання про залучення до участі у справі експлуатаційної організації, з визначенням її процесуального статусу.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України.

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.11.2014 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 у справі № 909/1030/14 скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя В.А. Корсак

С у д д і М.В. Данилова

Т.Б. Данилова