ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" червня 2015 р.Справа № 924/648/15
за позовом Заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький, органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - Хмельницької міської ради, м. Хмельницький

до дочірнього підприємства житлово-експлуатаційної дільниці колективно-виробничого підприємства "ПМК-33", м. Хмельницький

про стягнення 65236,08 грн., з яких 58737,13 грн. основного боргу, 4238,80 грн. інфляційних втрат, 439,09 грн. 3% річних, 1821,06 грн. пені

за участю представників сторін:

від позивача: Янюк К.М. - за довіреністю №965/02 від 30.03.2015 року

Кучевська Г.В. - за довіреністю №02-15-1534 від 24.11.2014р.

від відповідача: не з'явився

За участю Олійник І.О. - прокурор

встановив:заступник прокурора в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 65236,08 грн., з яких 58737,13 грн. заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.03.2014 р. по 01.02.2015 р., надані згідно з договором на постачання теплової енергії № 3978/395 від 11.03.2014 р., а також 439,09 грн. 3% річних, 4238,80 грн. інфляційних втрат, 1821,06 грн. пені, нарахованих відповідачу у зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань щодо оплати одержаної теплової енергії. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на положення ст. ст. 175, 193, 231, 232 ГК України, ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України.

В судовому засіданні 16.06.2015р. позивачем подано заяву про виправлення помилки, а саме у позовній заяві помилково вказано невірний код ЄДРПОУ відповідача. Правильним є .

Враховуючи викладене, суд приймає заяву позивача щодо уточнення коду ЄДРПОУ відповідача.

Повноважний представник позивача та прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, обгрунтовуючи доказами поданими при поданні позову.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів не подав, про причини неявки та неподання доказів не повідомив. При цьому відповідач був належним чином повідомлений про судовий розгляд спору, ухвали суду були направлені на адресу відповідача зазначену у витягу з ЄДРЮО та ФОП, позовній заяві. При цьому судом враховуються положення ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

З огляду на викладене, відповідно до ст. 75 ГПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

11.03.2014р. між міським комунальним підприємством „Хмельницьктеплокомуненерго" (виконавець) та дочірнім підприємством житлово-експлуатаційної дільниці колективно-виробничого підприємства "ПМК-33" (споживачем) укладено договір про надання послуг з теплопостачання №3978/395 (далі договір), відповідно до якого виконавець зобов'язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором (п. 1 договору).

Згідно з п.3. договору характеристика об'єкта надання послуг: приміщення, у яке постачається теплова енергія, знаходиться за адресою: 29000, м. Хмельницький, вул. Зарічанська, б. 14-А. Опалювальна площа займаного споживачем приміщення складає 2723,58 кв.м.

Відповідно до п.п. 6.7. договору, тариф на постачання теплової енергії та порядок розрахунків, які вказані в договорі на день укладення договору і можуть змінюватись за рішенням компетентних державних органів.

Згідно з п.п. 6.8. договору, виконавець повідомляє споживача письмово (шляхом направлення повідомлення чи в рахунку за послуги) або в засобах масової інформації про зміну тарифів та додаткового погодження із споживачем не потребує.

Як передбачено п. 6.9. договору, в разі зміни тарифів споживач сплачує за надані послуги за новими тарифами з дня введення їх в дію.

Відповідно до п.п. 7,11 договору, розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми споживання теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. У платіжному доручені споживач повинен обов'язково зазначити номер договору, дату, підпис та призначення платежу. За несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з п.14 договору споживач зобов'язаний, зокрема: оплачувати послуги в установлений договором строк; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановленому законом та цим договором розмірі.

В свою чергу виконавець має право, зокрема: нараховувати у разі несвоєчасного внесення споживачем плати за надані послуги пеню у розмірі, встановленому законодавством і цим договором; вносити за погодженням із споживачем зміни у цей договір, що впливають на розмір плати за послуги з оформлення додатка до нього (п. 15 договору).

Доказів про припинення договору суду не подано.

До договору додані рахунки за період з 24.03.2014р. по 19.01.2015р.

Також, позивачем надано копії опублікованих в засобах масової інформації рішень про зміну тарифів.

Позивачем за надані послуги теплопостачання виставлялись відповідачу рахунки на оплату послуг, всього на суму 77037,13 грн., зокрема №395 від 24.03.2014 р. на суму 13848,24 грн., №395 від 23.04.2014 р. на суму 2698,26 грн., №395 від 22.05.2014 р. на суму 2266,08 грн., №395 від 24.06.2014 р. на суму 4962,42 грн., №395 від 23.07.2014 р. на суму 5596,82 грн., №395 від 12.08.2014 р. на суму 4289,96 грн., №395 від 08.09.2014 р. на суму 3513,42 грн., №395 від 25.11.2014 р. на суму 3767,51 грн., №395 від 25.12.2014 р. на суму 13944,10 грн., №395 від 19.01.2015 р. на суму 22150,32 грн.

В матеріалах справи відсутні докази про сплату відповідачем послуг на суму 58737,13 грн.

Оскільки відповідач не сплатив борг в самостійному порядку, заступник прокурора в інтересах держави в особі позивачів просить стягнути з відповідача 58737,13 грн. основного боргу, а також нарахував відповідачу до сплати 439,09 грн. - 3% річних, 1821,06 грн. - пені та 4238,80 грн. інфляційних нарахувань.

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності судом враховується таке:

Відповідно до ч.2 п.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України та ст.174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст.627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про надання послуг з теплопостачання від 11.03.2014 року №3978/395.

Відповідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Аналогічні положення містить ст. 275 ГК України.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст.19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, виставляв відповідні рахунки на оплату теплової енергії, однак відповідач своєчасно та в повному обсязі свої договірні зобов'язання щодо оплати наданих послуг з теплопостачання не виконав, утворивши заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 58737,13 грн. за період з 01.03.2014р. по 01.02.2015р. Доказів про оплату боргу суду не подано. Тому суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення 58737,13 грн. боргу необхідно задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 439,09 грн. з 10.04.2014р. по 01.02.2015р. та 4238,80 грн. втрат від інфляції за період квітень 2014р. - січень 2015р. згідно поданих розрахунків.

Проаналізувавши подані позивачем розрахунки 3% річних, суд вважає, що при перерахуванні 3% річних позивачем невірно здійснено підрахунок за кожний місяць, а тому правомірним є нарахування 439,08 грн. 3 % річних.

В частині стягнення 0,01грн. 3 % річних слід відмовити.

Щодо нарахувань 4238,80 грн. втрат від інфляції за період квітень 2014р. - січень 2015р., то правомірним було б нарахування в сумі 4877,15 грн., проте позивач нарахував 4238,80 грн., яку слід задоволити.

Статтею 230 ГК України передбачено обов'язок учасника господарських відносин сплатити неустойку, штраф, пеню у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Виходячи із змісту ст.ст. 546, 548, Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно зі ч. ч. 1, 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 11 договору сторони передбачили, що за несвоєчасне внесення плати із споживача стягується пеня у розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача 1821,06 грн. пені з врахуванням Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", відповідно до поданого розрахунку.

Проаналізувавши поданий позивачем розрахунок пені, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування 1821,05 грн. пені, в частині стягнення 0,01 грн. пені слід відмовити.

З огляду на вищенаведене, враховуючи приписи ст. 33 ГПК України в силу яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, позовні вимоги заявлені правомірно, є обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню. Доказів, які б спростовували позовні вимоги суду не подано.

Відповідно ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник з вини останнього.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 33, 44, 49, 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький, органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних відносинах - Хмельницької міської ради, м. Хмельницький до дочірнього підприємства житлово-експлуатаційної дільниці колективно-виробничого підприємства "ПМК-33", м. Хмельницький про стягнення 65236,08 грн., з яких 58737,13 грн. основного боргу, 4238,80 грн. інфляційних втрат, 439,09 грн. 3% річних, 1821,06 грн. пені задовольнити частково.

Стягнути з дочірнього підприємства житлово-експлуатаційної дільниці колективно-виробничого підприємства "ПМК-33", м. Хмельницький вул.Зарічанська,14-а (код 23841185) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго" м. Хмельницький, вул. Пересипкіна 5 ( код 03356571) 58737,13 грн. (п'ятдесят вісім тисяч сімсот тридцять сім гривень 13 коп.) основного боргу, 439,08 грн. (чотириста тридцять дев'ять гривень 08 коп.) 3% річних, 1821,05 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять одна гривна 05 коп.) пені, 4238,80 грн. (чотири тисячі двісті тридцять вісім гривень 80 коп.) інфляційних втрат.

Видати наказ.

Стягнути з дочірнього підприємства житлово-експлуатаційної дільниці колективно-виробничого підприємства "ПМК-33", м. Хмельницький вул.Зарічанська,14-а (код 23841185) в доход Державного бюджету України (код класифікації доходів 22030001, отримувач коштів - УДКСУ у м.Хмельницькому, рахунок отримувача № 3002, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013) судовий збір в розмірі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень) .

Видати наказ, який надіслати до державної податкової інспекції.

В частині стягнення 0,01 грн. 3% річних та 0,01 грн. пені відмовити.

Суддя І.В. Грамчук

Віддрук. 6 прим. : 1 - до справи; 2, 3 - позивачам (МКП "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5; Хмельницька міська рада - м. Хмельницький, вул. Гагаріна, 3);

4 - відповідачу (м. Хмельницький, вул. Зарічанська, 14 А); 5, 6 - прокуратурі міста Хмельницького (м. Хмельницький, вул. Проскурівська, 63); прокуратурі Хмельницької області.