ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 915/877/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Тараса Шевченка, 18, м. Київ, 01601

адреса для листування: ПАТ "Укртелеком"/Миколаївська філія, вул. Адміральська, 27/3, м. Миколаїв, 54001

до відповідача Фізичної особи-підприємця Лисенко Наталі Олександрівни, вул. Шкільна, 50, с. Червоне, Жовтневий район, Миколаївська область, 57226

про стягнення заборгованості в сумі 20 654, 07 грн., в тому числі: 8 221, 39 грн. - заборгованості з орендної плати; 4 221, 67 грн. - суми заборгованості з відшкодування витрат за використану електроенергію; 2 396, 02 грн. - пені; 5 657, 28 грн. - інфляції; 157, 71 грн. - 3% річних

за участю представників сторін:

від позивача: Васильєва Світлана Олександрівна, довіреність № 4082 від 03.11.2014 року;

від відповідача: Лисенко Наталя Олександрівна, паспорт ЕО011169 від 15.06.1995 року

Публічне акціонерне товариство "Укртелеком" звернулось до господарського суду Миколаївської області з позовними вимогами до відповідача Фізичної особи-підприємця Лисенко Наталі Олександрівни про стягнення заборгованості в сумі 20 654, 07 грн., в тому числі: 8 221, 39 грн. - заборгованості з орендної плати; 4 221, 67 грн. - суми заборгованості з відшкодування витрат за використану електроенергію; 2 396, 02 грн. - пені; 5 657, 28 грн. - інфляції; 157, 71 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 29.05.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 16.06.2015 року.

В судовому засіданні, призначеному на 16.06.2015 об 11:30 год., було оголошено перерву до 16.06.2015 року до 17:15 год.

В судовому засіданні 16.06.2015 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача в судовому засіданні 16.06.2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив наступне.

03.12.2012 року між ПАТ "Укртелеком" в особі Миколаївської філії ПАТ "Укртелеком" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Лисенко Наталією Олександрівною (орендар) було укладено Договір № 21-6/821 оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення), відповідно до умов якого на підставі акту приймання-передачі від 03.12.2012 року позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування частину приміщення (далі - майно), розташованого в м. Миколаїв на 1 поверсі 1-поверхового будинку № 41 по вул. Привільна, загальною площею 25,4 кв.м.

Відповідач умови Договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість з орендної плати з серпня 2014 по лютий 2015 року в розмірі 8 221, 39 грн., заборгованість з відшкодування витрат за використану електроенергію за серпень та вересень 2014 року та за лютий 2015 року в розмірі 4 221, 67 грн.

Враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору, позивачем була нарахована пеня відповідно до норм чинного законодавства та умов договору в розмірі 2 396, 02 грн., інфляційні втрати в розмірі 5 657, 28 грн., а також 3 % річних в розмірі 157, 71 грн.

Із посиланням на вищевикладене, на приписи ст. 526, 530, 625, 629, 759, 762, 795 ЦК України, ст. 193 ГК України та на умови Договору позивач просив суд позов задовольнити.

Відповідач Фізична особа-підприємець Лисенко Н. О. в судовому засіданні 16.06.2015 року проти нарахованих сум заборгованості заперечень не мала. Натомість, зазначила про скрутне матеріальне становище та просила суд відповідно до ст. 83 ГПК України зменшити розмір пені, про що суду було подано відповідну заяву від 16.06.2015 року (арк. 42). В обґрунтування скрутного матеріального становища відповідач Фізична особа-підприємець Лисенко Н. О. усно в судовому засіданні 16.06.2015 року пояснила суду, що вона не перебуває в законному шлюбі, на її утриманні знаходиться дитина, крім того, вона має непогашений кредит, що підтверджується поданим суду договором від 04.09.2013 року (арк. 44-46).

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

03.12.2012 року між ПАТ "Укртелеком" в особі Миколаївської філії ПАТ "Укртелеком" (орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Лисенко Наталією Олександрівною (орендар) було укладено Договір № 21-6/821 оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар бере у строкове платне користування частину приміщення (далі - майно), розташованого в м. Миколаїв на 1 поверсі 1-поверхового будинку № 41 по вул. Привільна, загальною площею 25,4 кв.м. ( п.1.1 Договору) (арк. 7-12).

Договір підписано сторонами.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Умовами Договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.2 Договору сторони домовились про те, що на їхні договірні відносини не поширюються норми Закону України "Про оренду державного та комунального майна" і Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.95 року № 786.

Відповідно до п. 2.1 Договору передача орендареві майна в користування здійснюється одночасно з підписанням повноважними представниками сторін Акта приймання-передачі майна (додаток № 1), вказаного в п. 1.1 цього Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 21-7/211 від 01.10.2013 року) орендна плата встановлюється орендодавцем у розмірі 1 084, 20 грн. (з ПДВ) за 25,4 кв.м. (арк. 13-14).

Відповідно до п. 3.2 Договору розмір орендної плати може бути переглянуто у випадках, передбачених договором.

Відповідно до п. 3.3 Договору витрати на утримання майна, плату за комунальні послуги та ін. включено до розміру фіксованої орендної плати.

Відповідно до п. 3.5 Договору орендодавець станом на останній календарний день розрахункового місяця складає акт про надані послуги та не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим, разом з рахунком та податковою накладною надає його орендарю. Орендар протягом двох робочих днів з дати отримання підписує та повертає орендодавцю перший примірник акта про надані послуги.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця не пізніше 27 числа місяця, наступного за розрахунковим, згідно з рахунками, які виставляються орендодавцем не пізніше 17 числа місяця, наступного за розрахунковим та надаються орендарю разом з актом про надані послуги та податковою накладною.

Відповідно до п. 3.7 Договору щомісячна сума, яка підлягає оплаті, визначається у розмірі 100 % орендної плати та витрат на утримання за попередній місяць та збільшується (зменшується) на суму заборгованості (переплати) за фактично надані послуги попереднього місяця, яка утворилась на 1 число розрахункового місяця.

Відповідно до п. 3.9 Договору у разі закінчення строку дії цього договору чи його дострокового розірвання орендна плата за останній місяць розраховується орендодавцем з урахуванням фактичного періоду використання, визначеного відповідно до Акта передачі-приймання орендованого майна та фактичних витрат на його утримання за поточний період. У разі відсутності на дату повернення майна з оренди даних про фактичні витрати на його утримання вартість таких витрат розраховується на підставі чинних тарифів за середнім рівнем споживання або пропорційно до розміру займаної орендарем загальної площі. Орендна плата за останній місяць сплачується орендарем на підставі рахунку, який складається орендодавцем на дату підписання Акта передачі-приймання та підлягає оплаті протягом 20 календарних днів.

Закінчення строку дії договору оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою та іншими платежами, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції (пені, штрафи та інше).

Відповідно до п. 5.1.1 Договору орендодавець має право вимагати своєчасної оплати оренди майна.

Відповідно до п. 6.1.2 Договору орендар зобов'язаний укласти договір з ПАТ ЕК «Миколаївобленерго». До моменту відокремлення своїх електричних мереж, встановлення розрахункових засобів та укладання Договору з електропостачальною компанією ПАТ ЕК «Миколаївобленерго» орендар відшкодовує орендодавцю витрати за спожиту електроенергію за показниками приладів обліку або в обсязі встановленої потужності за тарифами електропостачальної компанії, крім цього відшкодовує витрати за спільне користування електричних мереж, які є власністю орендодавця.

Відповідно до п. 6.1.4 Договору орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату та інші платежі, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 12.1 Договору цей договір укладено на період з 03.12.2012 року по 03.11.2015 року включно. Сторони зобов'язані протягом 20 днів після закінчення строку дії цього договору здійснити остаточні розрахунки за ним.

Відповідно до п. 12.7.2 Договору дія Договору припиняється в разі дострокового розірвання за згодою сторін.

Відповідно до Розділу 13 Договору передбачені цим договором права і обов'язки ПАТ "Укртелеком", у тому числі проведення розрахунків, виконуються Миколаївською філією товариства.

Судом встановлено наступне.

На виконання умов Договору орендодавець передав, а орендар прийняв на підставі Акту приймання-передачі майна від 03.12.2012 року у будинку № 41 по вул. Привільній у м. Миколаїв частину приміщення площею 25, 4 кв.м. (арк. 10).

Додатковою угодою № 48С000/11-19 від 17.02.2015 року до Договору сторони дійшли згоди, що Договір оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення) № 21-6/821 від 03.12.2012 року, згідно п. 12.7.2 припиняє свою дію з моменту підписання акту прийому-передачі об'єкту оренди (додаток № 4 до договору оренди № 21-6/821 від 03.12.2012 року), а саме з 17.02.2015 року (п. 1. Додаткової угоди) (арк. 15).

На виконання умов Додаткової угоди орендар передав, а орендодавець прийняв на підставі Акту приймання-передачі майна від 17.02.2015 року майно, що було предметом договору (арк. 15 на звороті).

За період користування майном з серпня 2014 року по лютий 2015 року відповідачу нараховано орендну плату в розмірі 8 738, 39 грн., а також витрати за використану електроенергію за серпень 2014 року, вересень 2014 року та лютий 2015 року в розмірі 4 221, 67 грн., що підтверджується поданими суду рахунками, які наявні в матеріалах справи (арк. 20-29). Факт направлення позивачем відповідачу рахунків підтверджується поданими суду реєстрами відправлення листів та фіскальними чеками (арк. 30-35).

Відповідачем за вищевказаний період проведено часткову оплату за оренду приміщення в розмірі 517 грн., що підтверджується представником позивача.

Детальний розрахунок заборгованості за оренду приміщення та з відшкодування витрат за використану електроенергію наявний в матеріалах справи (арк. 16).

Таким чином, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору оренди станом на день розгляду справи у відповідача існує заборгованість за оренду приміщення в сумі 8 221, 39 грн. та заборгованість з відшкодування витрат за використану електроенергію в сумі 4 221, 67 грн.

Відповідно до ст. ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не спростовано та не подано суду жодних документальних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо неналежного виконання зобов'язань по договору, як і не подано суду доказів оплати суми заборгованості.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за оренду приміщення в сумі 8 221, 39 грн. та заборгованості з відшкодування витрат за використану електроенергію в сумі 4 221, 67 грн. є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 157, 71 грн. та інфляційних втрат в сумі 5 657, 28 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.12 року по справі № 37/64).

Перевіривши розрахунок розміру 3 % річних, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування 3 % річних за період з 28.09.14 року по 25.05.15 року в сумі 157, 71 грн. та інфляційних втрат за період з серпня по вересень 2014 року, а також за лютий 2015 року включно в сумі 5 657, 28 грн. (арк. 18-19). Перевіривши вказані розрахунки, судом встановлено, що період нарахування визначено позивачем правильно відповідно до умов договору, індекси інфляції застосовано правильно. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обгрунтованість позовної вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Отже, вимога про стягнення 3 % річних в сумі 157, 71 грн. та інфляційних втрат в сумі 5 657, 28 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 2 396, 02 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 8.2 Договору у разі наявності заборгованості по орендній платі, платі за комунальні послуги та іншим витратам за договором за попередній місяць станом на 27 число поточного місяця, орендарю нараховується пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з 28 числа поточного місяця до дати погашення заборгованості.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 28.09.14 року по 25.05.15 року в сумі 2 396, 02 грн. (арк. 17). Перевіривши поданий розрахунок, судом встановлено, що нарахування пені здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення відповідно до умов п. 8.2 Договору. При розрахунку розміру пені позивачем також враховано здійснену відповідачем оплату. Розрахунок здійснено позивачем арифметично правильно. Враховуючи вищевикладене, вимога про стягнення пені в сумі 2396, 02 грн. є обґрунтованою та підставною.

При цьому, розглянувши подану відповідачем Фізичною особою-підприємцем Лисенко Н. О. заяву про зменшення розміру пені, подану в порядку ст. 83 ГПК України, судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Системний аналіз вищевказаних норм дозволяє дійти висновку про те, що суди мають право при прийнятті рішення про стягнення пені зменшувати її розмір з урахуванням усіх конкретних обставин справи.

Відповідно до п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" № 18 від 26.12.11 року з останніми змінами вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

У зазначеній нормі ГПК йдеться про можливість зменшення розміру саме неустойки (штрафу, пені), а тому вона не може застосовуватися у вирішенні спорів, пов'язаних з відшкодуванням сум збитків та шкоди (стаття 22, глава 82 Цивільного кодексу України).

Крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

У резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

При вирішенні питання про зменшення розміру неустойки, судом враховано обставини, викладені відповідачем в судовому засіданні 16.06.2015 року щодо , а також те, що відповідач не ухиляється від сплати заборгованості та має намір її погасити. Крім того, судом враховано великий розмір інфляційних втрат, які нараховано та підлягають сплаті відповідачем, та враховуючи загальні принципи цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), відсутність заперечень представника позивача щодо зменшення розміру пені, суд дійшов висновку про можливість та наявність правових підстав для зменшення розміру пені на 2 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 83 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 396, 02 грн.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір в розмірі 1 827 грн. відповідно до ст. 49 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 33, 34, 43, 49, 82, п. 3 ч. 1 ст. 83, ст. 84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" до відповідача Фізичної особи-підприємця Лисенко Наталі Олександрівни про стягнення заборгованості в сумі 20 654, 07 грн., в тому числі: 8 221, 39 грн. - заборгованості з орендної плати; 4 221, 67 грн. - суми заборгованості з відшкодування витрат за використану електроенергію; 2 396, 02 грн. - пені; 5 657, 28 грн. - інфляції; 157, 71 грн. - 3% річних частково задовольнити.

Стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Лисенко Наталі Олександрівни, вул. Шкільна, 50, с. Червоне, Жовтневий район, Миколаївська область, 57226 (ІПН ) на користь позивача Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", бульвар Т. Шевченко, 18, м. Київ, 01601 () (відомості про банківські реквізити: одержувач ПАТ «Укртелеком»/ Миколаївська філія, , банк одержувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» в м. Києві, МФО банку 380805, р/р 1):

- 8 221, 39 грн. (вісім тисяч двісті двадцять одна грн. 39 коп.) - заборгованості за оренду приміщення за договором оренди нерухомого майна товариства (комерційні приміщення) № 21-6/821 від 03.12.2012 року;

- 4 221, 67 грн. (чотири тисячі двісті двадцять одна грн. 67 коп.) - заборгованості з відшкодування витрат за використану електроенергію;

- 396, 02 грн. (триста дев'яносто шість грн. 02 коп.) - пені;

- 157, 71 грн. (сто п'ятдесят сім грн. 71 коп.) - 3 % річних;

- 5 657, 28 грн. (п'ять тисяч шістсот п'ятдесят сім грн. 28 грн.) - інфляційних втрат;

- 1 827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в решті позову в частині стягнення 2 000 грн. - пені.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 19.06.2015 року.

Суддя Е.М. Олейняш