РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/6663/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рада 2»

до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

про розірвання договору №01217/5-02 від 25.10.2002 року.

Суддя Якименко М.М.

Представники сторін:

від позивача: Дементьєв Я.Т. - за довіреність;

від відповідача: Довгалюк А.В. - за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» звернулося до господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про розірвання договору №01217/5-02 від 25.10.2002 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на істотну зміну обставин, а саме - внесення змін до ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення укладається між відповідачем, як виконавцем цих послуг, та власниками квартир, як безпосередніми споживачами, внаслідок чого укладений договір №01217/5-02 від 25.10.2002 р. позивачем, який є балансоутримувачем, має бути розірваний в силу істотної зміни обставин.

З цих підстав, позивач просив суд задовольнити позов, розірвавши Договір №01217/5-02 на послуги водопостачання та водовідведення від 25.10.2002 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2015 року порушено провадження по справі та призначено розгляд справи на 15.04.2015 року.

14.04.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 15.04.2015 року оголошено перерву до 13.05.2015 року.

12.05.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли доповнення до відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 13.05.2015 року оголошено перерву до 27.05.2015 року.

27.05.2015 року через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшли додаткові доповнення до відзив на позовну заяву.

В судовому засіданні 27.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

В судовому засіданні 27.05.2015 року представник позивача позовні вимоги не визнав та просив суд їх задоволені відмовити.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 27.05.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані матеріали справи в їх сукупності та заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.10.2002 pоку між Товариством з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (далі по тексту - абонент, позивач, ТОВ «Рада 2») та ВАТ «АК «Київводоканал» (перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал», далі по тексту - постачальник, відповідач, ПАТ «АК «Київводоканал») укладено Договір №01217/5-02 на послуги водопостачання та водовідведення (далі по тексту - Договір), за умовами якого (п. 1.1. Договору) постачальник зобов'язується надати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а Абонент зобов'язується розраховуватися за вищевказані послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 р. №65 (надалі правила).

Згідно з п. 7.1 договору цей договір є безстроковим та діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Договір може бути розірвано за згодою сторін. Договір може бути розірвано у судовому порядку на вимогу однієї із сторін у разі порушення другою стороною договірних зобов'язань. Сторона, що бажає розірвати договір має письмово попередити про це другу сторону за один місяць (п. 7.2 договору).

Судом встановлено, що 07.05.2014 р. позивач звернувся до відповідача з листом вих. №02-0456, в якому пропонував йому розірвати договір, у зв'язку з внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Листом від 30.07.2014 року №915/08 відповідачем відмовлено в розірванні договору.

Позивач вважає, що таким чином було порушене його право, а тому звернувся до суду з позовом про розірвання вказаного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Вимоги про розірвання вищевказаного договору обґрунтовані позивачем істотною зміною обставин, оскільки набрали чинності зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договір на послуги водопостачання та водовідведення мають укладатись з власниками (орендарями) квартир, а не з їх балансоутримувачами (позивачем).

26.04.2014 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії".

Указаним Законом були внесені зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема, статтю 19 було доповнено частиною 5, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Так само, було доповнено статтю 29 частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Підстави для розірвання договору встановлені ст.ст. 651, 652 ЦК України, згідно з якими договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною, а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зокрема, відповідно до вимог ч. 4 ст. 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, закон пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Так, дійсно, сторони у справі в момент укладення спірного договору не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, при цьому зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не міг усунути, а із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак, позивач не довів суду, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Ту обставину, що з кола суб'єктів, між якими укладається договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, законом виключено балансоутримувачів, суд не вважає підставою для розірвання договору.

При цьому необхідно зазначити, що частина 2 ст. 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, на яку посилається позивач, передбачає, що у разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори про надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

З матеріалів справи слідує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» не є виконавцем послуг з постачання питної води та водовідведення, а, навпаки, продовжує бути окремим споживачем таких послуг за договором та йому за адресою: м. Київ, вул. Ревуцького, 9, встановлено два лічильника води: №101690506, №10690517 (особові рахунки № 118-163, 125-138 та 131-105) для обліку використаних ним послуг для поливу прибудинкової території та прибирання східців, та полив зелених насаджень, про що свідчать акти обстеження водопостачання та водовідведення об'єкту №037447 від 05.12.2012 р., №037449 від 05.12.2012 р. та №025743 від 06.05.2012 р.

А відповідно до п. 3.1 договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Згідно з п. 3.3 договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно з показників водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків.

За таких обставин суд вважає, що змінами до закону співвідношення майнових інтересів сторін не порушено та позивача не позбавлено того, на що він розраховував при укладенні договору, а, отже, і підстав для розірвання цього договору у зв'язку із внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суд не вбачає.

Окрім усього, змінами, внесеними до закону, на які посилається позивач, не вимагається розірвання попередніх договорів між постачальниками та абонентами, зокрема, на постачання послуг водопостачання та водовідведення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач не довів належними засобами доказування істотну зміну обставин в розумінні ст. 652 ЦК України, якими сторони керувалися при укладенні договору, у зв'язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання договору є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що сторони вправі внести зміни до Договору №01217/5-02 на послуги водопостачання та водовідведення від 25.10.2002 року

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження свої позовних вимог, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати покладаються судом на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 32, 33, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Якименко М.М.

Дата складання (підписання) повного тексту рішення: 15.06.2015 року.