РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/7222/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства «Укргазвидобування»
доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра»
прозобов'язання перерахування коштів в розмірі 265 900, 30 грн.
Суддя Борисенко І.І.
Представники:
від позивача - Демченко О.А. - за дов.;
від відповідача -не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (надалі - Відповідач або Банк) про зобов'язання Банку виконати платіжні доручення Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» від 18.02.2015р. №294 та здійснити переказ податку з доходів фізичних осіб в розмірі 265 900, 30 грн. з розрахункового рахунку ПАТ КБ «НАДРА» №9001 на рахунок отримувача - Базилівщинська сільська рада №0292.

В судовому засіданні відповідач надав суду на виконання вимог ухвали суду від 27.03.2015р. про порушення провадження по справі відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі, та інші документи, що підтверджують заперечення відповідача.

08.06.2015р. відповідач через загальний відділ діловодства господарського суду надав додаткові пояснення, копію рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 від 05.06.2015р. та копію постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного банку «Комерційний банк «Надра».

09.06.2015р. Позивач надав уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» виконати платіжні доручення Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», в особі філії управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»:

- від 02.02.2015р. №291 та здійснити переказ коштів в розмірі 188 000, 00 грн. з розрахункового рахунку ПАТ КБ «НАДРА» №9001 на рахунок отримувача - Філія управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» №01.

- від 03.03.2015р. № 292 та здійснити переказ коштів в розмірі 60 280, 61 грн. з розрахункового рахунку ПАТ КБ «НАДРА» №9001 на рахунок отримувача - Філія управління з переробки газу та газового конденсату Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» в ПАТ «Банк інвестицій та заощаджень» №01.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем усупереч умовам договору банківського рахунку від 16.07.2010р. №99132, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (правонаступником ДК «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України») та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та вимогам чинного законодавства не було виконано зазначені платіжні доручення №291 від 02.02.2015р. та № 292 від 03.02.2015р. про перерахування коштів.

Ухвалою суду від 27.03.2015р. справу №927/7222/15-г прийнято до свого провадження суддею Борисенко І.І.

Відповідач позов не визнав, свої заперечення мотивував тим, що у Банку з 06.02.2015 було запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці до 06.05.2015р., яку потім продовжено до 05.06.2015р.

05.06.2015р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015р. по 04.06.2016р.

Зважаючи на відкликання ліцензії у ПАТ «КБ «Надра» 04.06.2015р., відповідач стверджував, що він в будь-якому випадку не має ані прав, ані можливості виконувати розрахункові документи, в тому числі по рахунках позивача.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти нього, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

16 липня 2010 року між Дочірньою компанією «Укргазвидобування» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», правонаступником якої є Публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» (Клієнт) та Філією ПАТ «КБ «НАДРА» Полтавського РУ (Банк) було укладено Договір банківського рахунку №99132, відповідно до якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів, а саме: Банк зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок Клієнта грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком.

Відповідно до пунктів 2.3.3, 2.3.4, 4.2 умов вищезазначеного договору Банк бере на себе зобов'язання здійснювати розрахунково-касове обслуговування Клієнта відповідно до чинного законодавства України, своєчасно зараховувати кошти та виконувати операції за розрахунковими документами, що надійшли до банку в операційний час щоденно.

На підставі Договору банківського рахунку Позивачу було відкрито у Банку наступний рахунок у гривні: №2001.

Як убачається з матеріалів справи та пояснень представників сторін, позивачем до Банку у період з 02.02.2015р. по 03.02.2015р. були надані на виконання платіжні доручення на перерахування грошових коштів, а саме:

- платіжне доручення від 02.02.2015 №291 на суму 188 000, 00 грн.;

- платіжне доручення від 03.02.2015 №292 на суму 60 280, 61 грн.;

Завірені копії вище зазначених платіжних доручень долучені до матеріалів справи.

Однак дані платіжні доручення Банком виконані не були, і кошти на рахунок отримувача не були перераховані.

З пояснень представника Відповідача вбачається, що вищевказане невиконання спірних платіжних доручень було пов'язано з тим, що у Банку було введено тимчасову адміністрацію, під час якої відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не здійснюється задоволення вимог кредиторів банку.

Як свідчать матеріали справи, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05 лютого 2015 року №83 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», керуючись пунктом 2 частини 5 статті 12 та статтею 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, прийнято рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 №26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці по 05.05.2015р.

В подальшому рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.04.2015 №85 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Надра» в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» продовжено здійснення тимчасової адміністрації по 05.06.2015р. (включно).

05.06.2015р. рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №113 на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.06.2015р. №356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» розпочато ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію банку строком на 1 рік з 05.06.2015р. по 04.06.2016р.

За загальним правилом, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, окрім випадків і лише в порядку, встановлених законом (стаття 321 ЦК України).

За приписами частин 1-3 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України (із змінами і доповненнями, внесеними згідно із законами України від 18.05.2010 №2258-VI, від 04.11.2010 №2677-VI) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Отже, починаючи з 09.03.2011 (дата набрання чинності Законом України від 04.11.2010 №2677-VI) випадки обмеження прав Клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Крім того, відповідно до п. п. 2.1.5, 2.1.12 Договору банківського рахунку Банк має право зупиняти видаткові операції за рахунком Клієнта за рішенням уповноважених органів відповідно до чинного законодавства України. Відмовити Клієнту в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому розпочата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи зі суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Розділом VIII даного Закону врегульовані наслідки запровадження початку процедури ліквідації банків.

Так, відповідно до ч. 4 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду, кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Таким чином, ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" врегульований порядок звернення кредиторів зі своїми вимогами до банку, в разі ліквідації банку.

Виходячи з положень частини 1 статті 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Отже, на підставі укладеного між сторонами Договору банківського рахунку, у відповідача перед позивачем виникли зобов'язання, зокрема, щодо виконання розпорядження позивача про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

При цьому, вимоги юридичної особи здійснити певні дії на підставі Договору банківського рахунку відносяться саме до майнових вимог інших кредиторів, на які розповсюджуються обмеження, встановлені ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Задоволення таких вимог здійснюється виключно у порядку, строки та у черговості, встановленій Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Отже, враховуючи вище наведені положення, та, зокрема, положення статей 177, 190, 509 ЦК України, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Відтак, виходячи з аналізу вищенаведених положень, позивач є кредитором банку на якого поширюються обмеження встановлені пунктом 4 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і тому не можуть бути задоволені його вимоги (у т.ч. спірні) до відповідача під час початку процедури ліквідації у останньому.

Відповідно до ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (в редакції станом на день прийняття постанови про ліквідацію банку) уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду.

Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду (ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону.

Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцентованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними.

При цьому в п. 4.27 глави 4 розділу V рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 за №2 передбачено, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній у ч. 1 ст. 52 цього Закону.

Таким чином законом встановлений спеціальний порядок здійснення ліквідації банку та проведення розрахунків з його кредиторами унеможливлює задоволення вимог кредиторів такого банку поза межами ліквідаційної процедури та визначеної черговості.

При цьому, предметом позову є зобов'язання ПАТ «КБ «Надра» перерахувати кошти з рахунків позивача.

Згідно зі ст. ст. 47, 51 «Про банки і банківську діяльність» відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах та відповідно здійснення розрахункових банківських операцій є банківською послугою.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг виключно на підставі банківської ліцензії.

Отже, зважаючи на відкликання ліцензії у ПАТ «КБ «Надра» 04.06.2015р. останній в будь-якому випадку не має ані права, ані можливості виконувати розрахункові документи, в тому числі по рахунках позивача.

Враховуючи початок ліквідації ПАТ «КБ «Надра», Законом визначено спеціальний порядок заявлення та задоволення вимог Позивача, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 607 ЦК України зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає.

Виходячи з вищевикладеного суд не знаходить підстав для задоволення даного позову.

При цьому, позивач може захистити свої майнові права за Договором банківського вкладу в порядку передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на Позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено:12.06.2015р.

Суддя І.І. Борисенко