РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015Справа №910/12473/15

За позовом Прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Холдинг Груп»

про стягнення 2 577,34 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від прокуратури Столбовий Ю.М. - представник за посвідченням

від позивача Гнатюк О.В. - представник за довіреністю № 03 від 15.01.15

від відповідача не з'явились

В судовому засіданні 10.06.2015 в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Прокурора Солом'янського району м. Києва в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по м. Києву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Холдинг Груп» про стягнення 2 577,34 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) та ТОВ «Гарант Холдинг Груп» (орендар) були укладені договори оренди нерухомого майна № 6659 від 15.11.2013 р., № 6660 від 15.11.2013 р. та № 6631 від 31.10.2013 р. на підставі якого відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату за користування приміщеннями, що були передані йому за актами прийому-передачі. Дані договори укладені строком на 2 роки 11 місяців. За доводами прокуратури, відповідачем порушуються умови договорів щодо повноти та вчасності сплати орендних платежів, у зв'язку з чим у відповідача утворився борг на суму 2 577,34 грн, зокрема, за договором № 6659 від 15.11.2013 р. борг становить 809,79 грн, з яких: 670,73 грн - основний борг, 53,83 грн - інфляційні втрати, 65,11 грн - пеня та 20,12 грн - штраф; за договором № 6631 від 31.10.2013 р. борг становить 957,76 грн, з яких: 783,83 грн - основний борг, 69,01 грн - інфляційні втрати, 81,41 грн - пеня та 23,51 грн - штраф; за договором № 6660 від 15.11.2013 р. борг становить 957 грн, з яких: 670,73 грн - основний борг, 53,83 грн - інфляційні втрати, 65,11 грн - пеня та 20,12 грн - штраф.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 19.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12473/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні 10.06.2015.

У судове засідання, призначене на 10.06.2015, з'явились прокурор та представник позивача. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої зазначив, що відповідача і надалі продовжує не сплачувати орендні платежі за договорами, а тому борг станом на квітень 2015 року становить 3414,05 грн, з яких: договором № 6659 від 15.11.2013 р. 670,73 грн - основний борг, 53,83 грн - інфляційні втрати, 65,11 грн - пеня та 20,12 грн - штраф; за договором № 6631 від 31.10.2013 р. 1162,92 грн - основний борг, 397,53 грн - інфляційні втрати, 199,11 грн - пеня та 34,89 грн - штраф; за договором № 6660 від 15.11.2013 р. 670,73 грн - основний борг, 53,83 грн - інфляційні втрати, 65,11 грн - пеня та 20,12 грн - штраф.

Відповідач в судове засідання явку уповноваженого представника не забезпечив, про поважні причини неявки суд не повідомив, обґрунтованих клопотань щодо своєї неявки не направляв, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник органу прокуратури та позивача підтримали заяву про збільшення розміру позовних вимог та просили суд прийняти її до розгляду.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі збільшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Заява позивача про збільшення позовних вимог була прийнята судом до розгляду.

Представники прокуратури та позивача надали пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

В судове засідання, призначене на 20.05.2015, представник відповідача вдруге не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений. Клопотання про відкладення від відповідача не надходило.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та прокуратури, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про прокуратуру», на прокуратуру України покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про прокуратуру», органи прокуратури України вживають заходів до усунення порушень закону, від кого б вони не виходили, поновлення порушених прав і притягнення у встановленому законом порядку до відповідальності осіб, які допустили ці порушення.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про прокуратуру», визначено що при здійсненні прокурорського нагляду за додержанням і застосуванням законів прокурор має право звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів громадян, держави, а також підприємств та інших юридичних осіб.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

На підставі зазначених положень прокурор Солом'янського району міста Києва звернувся до суду в інтересах держави з позовом про стягнення заборгованості.

Як встановлено судом, 15 листопада 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (надалі - позивач, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю (надалі - відповідач, орендар) було укладено Договір оренди № 6659 нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - договір № 6659), на підставі якого орендодавцем передано у строкове платне користування орендарю державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення, загальною площею 2,16 кв.м., розмішене за адресою: м. Київ, вул.. Фізкультури, 1 на 1 поверсі навчального корпусу № 3, що перебуває на балансі Національного університету фізичного виховання і сорту (надалі - балансоутримувач).

Також 15 листопада 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю було укладено Договір оренди № 6660 нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - договір № 66560), на підставі якого орендодавцем передано у строкове платне користування орендарю державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення, загальною площею 2,16 кв.м., розмішене за адресою: м. Київ, вул.. Фізкультури, 1 на 1 поверсі навчального корпусу № 4, що перебуває на балансі Національного університету фізичного виховання і сорту.

31 жовтня 2013 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву та Товариством з обмеженою відповідальністю було укладено Договір оренди № 6631 нерухомого майна, що належить до державної власності (надалі - договір № 6631), на підставі якого орендодавцем передано у строкове платне користування орендарю державне нерухоме майно - частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення, загальною площею 2,16 кв.м., розмішене за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, 14 на 1 поверсі учбового корпусу, що перебуває на балансі Національного університету культури та мистецтв.

Відповідно до п.2.1. договорів орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Як вбачається з матеріалів справи 31.10.2013 та 15.11.2013 р. на виконання умов договорів між сторонами були підписані акти приймання-передавання орендованого майна за вказаними договорами, на підставі яких відповідач прийняв в строкове платне користування:

- частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення, загальною площею 2,16 кв.м., розмішене за адресою: м. Київ, вул.. Фізкультури, 1 на 1 поверсі навчального корпусу № 3, що перебуває на балансі Національного університету фізичного виховання і сорту

- частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення, загальною площею 2,16 кв.м., розмішене за адресою: м. Київ, вул.. Фізкультури, 1 на 1 поверсі навчального корпусу № 4,

- частину внутрішньої поверхні стіни нежитлового приміщення, загальною площею 2,16 кв.м., розмішене за адресою: м. Київ, вул. Чигоріна, 14 на 1 поверсі учбового корпусу, що перебуває на балансі Національного університету культури та мистецтв.

Відповідно до п. 3.1. договорів № 6659 та № 6660 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - травень 2013 р. - 158,26 грн.

Відповідно до п. 3.1. договору № 6631 орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - квітень 2013 р. - 165,25 грн

В пункті 3.3. договорів сторони визначили, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Відповідно до п.3.6. договорів орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50% до 50% щомісяця не пізніше 15 числа місяця за звітним з урахуванням щомісячного індексу інфляції відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Пунктом 5.3. договорів визначено обов'язок орендаря своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату.

Відповідно до п. 10.1. договорів № 6659 та № 6660 дані договори укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діють з 15.11.2013 до 15.10.2016 включно

Відповідно до п. 10.1. договору № 6631 цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 31.10.2013 до 30.09.2016 включно.

За доводами органу прокуратури та позивача, відповідачем неналежно виконуються умови договору щодо повноти та вчасності сплати орендних платежів в результаті чого виник борг за період дії договорів станом на квітень 2015 року у розмірі 2504,40 грн, зокрема за договором № 6659 заборгованість становить 670,73 грн; за договором № 6631 - 1162,92 грн; за договором № 6660 - 670,73 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 58 Цивільного кодексу України та Глави 30 Господарського кодексу України та Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Вказані договори оренди є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Матеріалами справи (акти приймання-передачі в оренду майна від 15.11.2013 та від 31.10.2013р.) підтверджується факт передачі майна в оренду, користування ним відповідачем у спірний період та існування за відповідачем станом на момент вирішення спору заборгованості зі сплати орендної плати у розмірі 2504,40 грн., з яких 670,73 грн - заборгованість за договором № 6659; 670,73 грн - заборгованість за договором № 6660 та 1 162,92 грн - заборгованість за договором № 6631.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 Цивільного кодексу України, враховуючи приписи п.3.6. договору строк виконання грошового зобов'язання відповідача по сплаті орендних платежів за договором на момент розгляду справи настав.

Доказів сплати вказаної заборгованості зі сплати орендних та інших платежів відповідачем суду не надано, суму боргу останнім визнано.

Частиною 3 ст. 285 Господарського кодексу України визначено, що одним із основних обов'язків орендаря є внесення орендної плати своєчасно і в повному обсязі.

Згідно із ч.1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов'язання по сплаті орендних платежів за договорами оренди у розмірі 2 617,48 грн, яке виникло за період дії договорів.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 329,33 грн (65,11 грн - за договором № 6659; 65,11 грн - за договором № 6660 та 199,11 грн - за договором № 6631), інфляційні нарахування у розмірі 505,19 грн (53,83 грн - за договором № 6659; 53,83 грн - за договором № 6660 та 397,53 грн - за договором № 6631), та штраф у розмірі 75,13 грн (20,12 грн - за договором № 6659; 20,12 грн - за договором № 6660 та 34,89 грн - за договором № 6631), за прострочення виконання грошового зобов'язання по сплаті орендних платежів.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 3.7. договорів передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6. співвідношенню відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

У п. 3.8 договорів сторони визначили, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 3% від суми заборгованості.

Отже, враховуючи факт прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання щодо сплати орендних платежів понад три місяці, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 329,33 грн інфляційні нарахування у розмірі 505,19 грн та штраф у розмірі 75,13 грн що відповідає обґрунтованому розрахунку позивача.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, вимоги прокуратури обґрунтовані, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню повністю.

В силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

З огляду на викладене на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача та стягуються в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Холдинг Груп» (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, кв. 920, ідентифікаційний код 37982944) на користь Державного бюджету України (одержувач - УДКСУ у Шевченківському районі м. Києва, код 37995466, банк одержувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, р/р 0011, МФО 820019, КЕКД 22080200, призначення платежу - плата за оренду майна бюджетних установ) 2 504 (дві тисячі п'ятсот чотири) грн 40 коп. - заборгованість по орендним платежам; 505 (п'ятсот п'ять) грн 19 коп. - інфляційних нарахувань; 75 (сімдесят п'ять) грн 13 коп. - штрафу та 329 (триста двадцять дев'ять) грн 33 коп. - пені.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гарант Холдинг Груп» (03680, м. Київ, вул. Солом'янська, буд. 3, кв. 920, ідентифікаційний код 37982944) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.2015 року

Суддя Пукшин Л.Г.