номер провадження справи 18/80/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015 справа № 908/2591/15-г

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, місто Київ, пр. Московський, 9, корпус 5, офіс 101)

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, буд. 2)

про стягнення 723575,16 грн.

Суддя Носівець В.В.

Представники сторін:

від позивача: Самокиша В.Ю., довіреність № 23-12/14-34 від 23.12.2014 р., паспорт серії СМ № 499345 від 09.01.2003 р.;

від відповідача: Саланська І.Л., довіреність № б/н від 20.03.2015 р., паспорт серії СЮ №304783 від 12.06.2013 р.;

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області 15.04.2015 р. звернувся позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" з позовною заявою до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" про стягнення 723575,16 грн.

Ухвалою суду від 16.04.2015 року порушено провадження у справі № 908/2591/15-г, присвоєно справі номер провадження 18/80/15, судове засідання призначене на 27 травня 2015 року. Ухвалою суду від 27.05.2015 р., у зв'язку з неявкою представника відповідача в судове засідання, не виконанням вимог суду, розгляд справи відкладався на 11.06.2015 р. Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу, за наявними документами та закінчений 11.06.2015 р., судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з підстав, що викладені в позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язання за договором фінансового лізингу № L588-04/07 від 16.04.2007 р., внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 723575,16 грн. В обґрунтування правової позиції позивач посилався на ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 292 ГК України.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, будь-яких письмових або усних пояснень щодо своєї правової позиції суду не надав.

Заслухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (Лізингдавець, позивач у справі) та товариство з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво АЛЬТКОМ" (Лізингоодержувач, відповідач у справі) 16.04.2007 р. уклали договір фінансового лізингу № L588-04/07 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, Лізингодавець на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначається в Специфікації, а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

На виконання умов договору фінансового лізингу, Лізингодавець придбав предмет лізингу за договором купівлі-продажу та на підставі акту приймання - передачі предмета лізингу від 06.08.2007 р. передав Лізингоодержувачу.

Предметом лізингу виступає - Екскаватор - навантажувач Komatsu WB97R-5, серійний номер F50818 (надалі - предмет лізингу).

Строк лізингу складається з Періодів лізингу, зазначених в Графіку платежів, та не може бути менше одного року (п. 1.2. договору). Згідно графіку сторони визначили строк лізингу - 60 періодів лізингу. Отже, останнім періодом лізингу є - серпень 2012 р.

Згідно з п. п. 4.1, 4.2 договору фінансового лізингу, Лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу та поточних лізингових платежів, що включають: суму, яка відшкодовує частину вартості Предмета лізингу, та комісію Лізингодавця. Розмір лізингових платежів за кожний період лізингу, їх загальна сума та порядок сплати зазначаються в Графіку.

Відповідно до п. 4.7 договору фінансового лізингу, оплата всіх лізингових платежів, зазначених в цьому розділі Договору, здійснюється Лізингодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Лізингодавця. Лізингоодержувач здійснює платежі відповідно до Графіку з коригуванням їх загальної вартості на зміну курсу Національного банку України для Євро за правилами, наведеними в п. 3 Графіку.

Відповідно до п. п. 5.1 - 5.4 загальних умов фінансового лізингу Додатку № 4 до договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач зобов'язується сплачувати зазначені в графіку лізингові платежі. Датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок. Лізингоодержувач сплачує зазначені в Графіку авансові лізингові платежі на підставі рахунку протягом 5 днів з дня укладення Договору. Рахунок на оплату авансових лізингових платежів надається Лізингодавцю при укладенні Договору. Лізингоодержувач сплачує зазначені в Графіку поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця на підставі рахунку Лізингодавця, направленого на вказану в Договорі електрону адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку Лізингодавця до 5 числа поточного місяця Лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до Лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно. В цьому випадку Лізингоодержувач зобов'язаний оплатити рахунок до 12 числа поточного місяця. Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі починаючи з першого періоду лізингу. При цьому, першим періодом лізингу вважається календарний місяць, що слідує за місяцем в якому Предмет лізингу був переданий Лізингоодержувачу за Актом приймання-передачі. Зазначені в Графіку порядкові номери періодів лізингу відповідають календарним місяцям, які слідують за першим періодом лізингу.

Внаслідок наявності у Лізингоодержувача простроченої заборгованості за Договором фінансового лізингу проведена реструктуризація заборгованості та сторонами підписані угоди, якими внесені зміни до Графіку платежів, а саме: від 02.03.2009 р., від 01.09.2009 р., 02.08.2010 р., 01.12.2010 р., від 04.05.2011 р.

У зв'язку із наявністю простроченої заборгованості за рахунками, Сторони досягли згоди щодо внесення змін до Договору Додатковою Угодою від 28.02.2014 р. (надалі - Угода до Договору) та домовились про таке:

«п. 1.1. Підписанням цієї Угоди до Договору Лізингоодержувач визнає наявність простроченої заборгованості за рахунками перед Лізингодавцем та зобов'язується сплатити в розмірі та строк, визначений Сторонами, згідно графіка, що наведений в таблиці.

п. 1.2. Підписанням цієї Угоди до Договору, Лізингоодержувач засвідчує та визнає, що на дату укладання цієї Угоди до Договору, зобов'язання Лізингоодержувача перед Лізингодавцем за Договором не виконані в повному обсязі та відповідно до умов, визначених Договором.

п. 1.3. Виконання зобов'язань/боргових зобов'язань Лізингоодержувача за Договором, з моменту укладання цієї додаткової угоди, є відстроченим. Встановити кінцеву дату виконання Лізингоодержувачем зобов'язань за договором до 31.07.2014 р. (зобов'язання повинні бути виконані не пізніше зазначеної дати/дата виконання зобов'язань)».

Лізингоодержувач свої зобов'язання за договором фінансового лізингу виконував не належним чином та допустив прострочення платежів за виставленими рахунками за період з 01.12.2009 р. по 21.03.2013 р. (арк.с. 38-68), внаслідок чого заборгованість склала 723575,16 грн.

Невиконання відповідачем зобов'язань за договором стало підставою для звернення позивача за захистом порушених прав та законних інтересів з позовом до суду.

Оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.

До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу. У зв'язку із цим лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченні дії договору.

Таким чином, на правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Загальні правові та економічні засади фінансового лізингу регламентуються Законом України "Про фінансовий лізинг".

Частиною 2 ст. 1 вказаного вище Закону унормовано, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (ч. 1). Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу (ч. 2).

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо внесення лізингових платежів на суму 723575,16 грн., у встановлений строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 723575,16 грн. основного боргу задовольняється судом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доказів оплати наявної заборгованості відповідач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове будівництво "Альтком" (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи буд. 2, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, проспект Московський 9, корп. 5, офіс 101, ) 723575,16 грн. (сімсот двадцять три тисячі п'ятсот сімдесят п'ять грн. 16 коп.) основного боргу, 14471,50 грн. (чотирнадцять тисяч чотириста сімдесят одну грн. 50 коп.) судового збору. Видати наказ.

Суддя В.В. Носівець

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України, 15 червня 2015 р.