ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа № 911/1269/15

За позовом Національної Спілки художників України

до відповідача Ялтинської міської ради

про визнання права власності

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Рибачок А.О. (довіреність б/н від 28.04.2015);

від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ: Національна Спілка художників України (далі - НСХУ) звернулась до господарського суду Київської області з позовом до Ялтинської міської ради та просить суд визнати право власності на будинок №23 по вул. Басейній в м. Ялта Автономної Республіки Крим за НСХУ.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідне майно передано у власність НСХУ постановою Кабінету Міністрів України від 10.07.98 №1058. Між тим, у подальшому, у зв'язку з скасування судом свідоцтва про право власності на відповідне майно та рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради №1815 від 12.12.2005, рішенням Ялтинської міської ради №18 від 23.03.2010 відповідний будинок переданий у комунальну власність. При цьому, у подальшому відповідні судові акти скасовані (а.с.2-4).

Відповідач у справі - Ялтинська міська рада письмового відзиву по суті заявлених вимог не надала.

Розгляд зазначеної справи здійснено без участі представника відповідача, за відсутності його відзиву, враховуючи наступне:

- копія ухвали від 30.03.2015 про порушення провадження у даній справі направлена відповідачу за адресою, вказаною у Спеціальному витягу з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.49), що підтверджується накладною №59 (а.с.24);

- ухвала про порушення провадження у даній справі внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, а інформація про дату та час судових засідань опублікована на офіційному веб-порталі господарського суду Київської області в мережі Інтернет (а.с.26,51,93);

- клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило;

- матеріалів справи достатньо для вирішення спору по суті.

В судовому засідання представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Виконавчого комітету Ялтинської міської ради від 12.12.2005 №1815 «Про оформлення права власності на нежилі будови по вул. Басейній, 21 в м. Ялті та жилі будинки по вул. Басейній, 23 в м. Ялта за Національною Спілкою художників України та видачу свідоцтва про право власності» вирішено оформити за НСХУ та видати свідоцтво про права власності на домоволодіння, зокрема, на буд. №23 по вул. Басейній в м. Ялта (а.с.11, 26).

На підставі відповідного рішення, позивачу 18.01.2006 видано свідоцтво про право власності на об'єкти - житлові будинки літ.А площею 315,5кв.м. та літ. Д площею 6,5м, сараї літ. Б, В, У, Ж, М, Н, Т, Ф, Х, вбиральні літ.Р, Л, ванна літ.К (а.с.10).

22.07.2008 рішенням Ялтинського міського суду у справі №2/240-08 позовну заяву Карпова В.І., Бобрунової В.М., Бобрунова О.С. до Ялтинської організації спілки художників Криму та України, Виконавчого комітету Ялтинської міської ради, Національної спілки художників України, третя особа - Бюро технічної інвентаризації м. Ялта задоволено, визнано недійсним та відмінено свідоцтво про право власності на житловий будинок №23 по вул. Басейній в м. Ялта серії САА №135841 та рішення Виконавчого комітету Ялтинської міської ради №1815 від 12.12.2005 (а.с.9).

23.03.2010 рішенням Ялтинської міської ради №18 «Про включення до реєстрів об'єктів комунальної власності Ялтинської міської ради домоволодіння №23 по вул. Басейній в м. Ялта» вирішено прийняти будинок №23 по вул. Басейній в м. Ялта до комунальної власності Ялтинської міської ради (а.с.27).

Ухвалою Ялтинського міського суду від 26.08.2011 у справі №8-17/2011 рішення Ялтинського міського суду від 22.07.2008 у справі №2/240-08 скасовано, у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с.12).

Ухвалою Ялтинського міського суду від 31.10.2013 у справі №121/2949/13-ц задоволено заяву НСХУ про поворот виконання рішення Ялтинського міського суду від 22.07.2008 та вирішено повернути будинок №23 по вул. Басейній в м. Ялта у власність Національної Спілки художників України (а.с.14).

Посилаючись на те, що ухвала Ялтинського міського суду від 31.10.2013 у справі №121/2949/13-ц скасована, позивач надав у підтвердження відповідного факту ухвалу Апеляційного суду Республіки Крим від 13.08.2014, яка не може бути прийнята судом в якості доказу з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як визначено ч. 2,3 цієї норми, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом; будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідна ухвала прийнята на окупованій території України з порушенням чинного законодавства України - керуючись процесуальними нормами іноземної держави, органом - Апеляційним судом Республіки Крим, який утворений не на підставі чинного законодавства України.

Так, відповідно до ст.19 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, чинній на момент прийняття відповідної ухвали), суди загальної юрисдикції утворюються і ліквідовуються Президентом України за поданням Міністра юстиції України на підставі пропозиції голови відповідного вищого спеціалізованого суду.

У відповідності з Указом Президента України від 12.11.2014 р. N 867/2014 «Питання мережі місцевих загальних та апеляційних судів», до мережі апеляційних судів України належить Апеляційний суд Автономної Республіки Крим. Апеляційний суд Республіки Крим на території України не створювавася.

Отже, на даний час є чинною ухвала Ялтинського міського суду Автономної Республіки Крим від 31.10.2013 у справі №121/2949/13-ц, якою зобов'язано повернути будинок №23 по вул. Басейній у м. Ялта у власність позивача.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить визнати за ним права власності на відповідне нерухоме майно, вважаючи особою, яка має відповідати за заявленим позовом, Ялтинську міську раду, що залучена в якості відповідача у даній справі. При цьому, позивач виходить з того, що Ялтинська міська рада прийняла рішення №18 від 23.03.2010, яким прийняла відповідне майно у власність територіальної громади.

Між тим, під час розгляду даної справи судом встановлені наступні обставини.

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.05.2015 вбачається, що відповідач не є особою, за якою зареєстровано права власності на відповідне майно. Отже, у даний час відповідач не є особою, яка оспорює право власності позивача на відповідне майно.

Так, відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як визначено ч. 4 ст. 334 ЦК України, права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

В силу п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності на нерухоме майно, у тому числі те, що належить територіальній громаді в особі органу місцевого самоврядування, підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Між тим, прийнявши майно у власність територіальної громади м. Ялта, відповідний орган не зареєстрував відповідне право власності, яке набувається в силу вищевказаних норм права з моменту реєстрації відповідного права.

При цьому, як вбачається з відомостей з Реєстру прав власності на нерухоме майно частина квартир у домоволодінні №23 по вул. Басейній в м. Ялта, яке складається із двох житлових будинків та допоміжних споруд, належить на праві власності фізичним особам, а саме:

- квартира 1 зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності 23.12.2010 за Бобруновою Вірою Миколаївною (частка 1/2) за Бобруновим Олексієм Сергійовичем (частка 1/2);

- квартира 4 зареєстрована на праві приватної власності 07.07.2011 за Троцьким Василем Несторовичем;

- квартира 9 зареєстрована на праві приватної спільної часткової власності 13.07.2012 за Масловим Романом Олеговичем (частка 1/4), Опаленко Романом Миколайовичем (частка 1/4), Масловою Юлією Миколаївною (частка 1/4), Опаленко Світланою Іванівною (частка 1/4) ) (а.с.96-98).

Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю; суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Отже, у відповідних будинкпх, які входять до складу домоволодіння 23 по вул. Басейній у м. Ялті, створені вищевказані квартири, які належать фізичним особам.

Як визначено ч. 2 ст. 382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Таким чином, зважаючи на те, що власниками квартир у об'єкті нерухомості -домоволодінні, на яке позивач просить суд визнати за ним право власності, є фізичні особи, яким також належить право власності на частку у загальному майні, відповідати за заявленим позовом мають саме відповідні особи, а не відповідач, який не є особою, за якою зареєстровано право власності на частину або все домоволодіння (неналежний відповідач).

При цьому, враховуючи необхідність залучення таких фізичних осіб в якості відповідачів, відповідна справа не буде підвідомча господарському суду, у зв'язку з чим суд позбавлений права залучити таких осіб до участі у справі в якості відповідачів (також див. абзац 6 п.1.3 постанови пленуму ВГСУ від 26.2.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 15.06.2015.

Суддя Ейвазова А.Р.