ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Справа №922/172/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В., суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі Кузнєцовій І.В.,

за участю представників:

позивача - не з'явився;

першого відповідача - Мовсесова Г.Г., за довіреністю від 30.12.2014 року;

другого відповідача - не з'явився;

третіх осіб - не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ, (вх.№2460Х/1-40) на рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року по справі №922/172/15,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс", м. Київ,

до 1. Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", м. Харків,

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Авто", с. Тернова, Харківська область,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто-Холдінг", с. Тернова, Харківська область,

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "Кременчуцький автоскладальний завод", м. Кременчук, Полтавська область,

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Автосервіс-Т", с. Радгоспне, Харківської області,

про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до відповідачів - Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтер-Авто" про визнання припиненим договору поруки №ИА/05-07 від 03.05.2007 року, укладеного між відповідачами.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року у справі №922/172/15 (суддя Калантай М.В.) у позові відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. Крім того, апелянт просить судові витрати покласти на відповідачів.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" прийнято до провадження та призначено до розгляду.

1-й відповідач - ПАТ "УкрСиббанк", надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№8898 від 08.06.2015р.), в якому оскаржуване рішення просить залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з огляду на безпідставність її вимог. Також, ПАТ "УкрСиббанк" була надана судова практика щодо предмету судового розгляду (вх.№8278 від 26.05.2015р.), яка долучена до матеріалів справи.

Від Корпорації "Співдружність Комп" через канцелярію суду надійшли клопотання (вх.№8146 від 20.05.2015р., вх.№8897 від 08.06.2015р.), в яких він просить зупинити провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Кредо Солюшнс" на рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року у справі №922/172/15 та направити справу до Вищого господарського суду України для розгляду касаційної скарги Корпорації "Співдружність Комп" на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 року.

Як вбачається із матеріалів справи та зазначає представник Корпорації "Співдружність Комп" ним було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року, в якій він просив змінити мотивувальну частину рішення, а саме: текст в абзаці 3 стор. 7: "Крім того, встановлені вказаним рішенням обставини та висновки суду стосуються інших договорів поруки, а саме: №П/05-07 від 29.05.2007 року та №С/05-07 від 29.05.2007 року, укладеним ПАТ "УкрСиббанк" з фізичними особами" доповнити словами: "У цивільній справі №21133/12 будь-які інші договори поруки, крім договорів поруки з фізичними особами-поручителями, не досліджувалися". В іншій частині рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року по справі №922/172/15 просив залишити без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.04.2015 року апеляційну скаргу Корпорації "Співдружність Комп" повернуто скаржнику на підставі п.3 ст. 97 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що обставини та підстави для зупинення провадження у справі регулюються приписами ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

При цьому, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: призначення господарським судом судової експертизи; надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування; заміни однієї з сторін її правонаступником.

Так, по-перше, Корпорація "Співдружність Комп" не є стороною у даній справі, а по-друге, заявник не наводить правового обґрунтування та не вказує правових підстав з якими законодавець пов'язує можливість зупинення провадження у справі, що передбачено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

У п. 4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 24.10.2011 року "Про деякі питання практики застосування розділу XII-1 Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що подання касаційної скарги на ухвалу місцевого або апеляційного господарського суду не перешкоджає продовженню розгляду справи відповідним судом, за винятком випадку, коли касаційною інстанцією витребуються усі матеріали справи; в такому випадку суд нижчої інстанції, надіславши відповідні матеріали до Вищого господарського суду України, зупиняє провадження у справі до повернення цих матеріалів з суду касаційної інстанції.

Отже, подання Корпорацією "Співдружність Комп" касаційної скарги на ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги від 30.04.2015 року не перешкоджає продовженню розгляду справи №922/172/15.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що Корпорація "Співдружність Комп", звертаючись до суду з клопотанням про зупинення провадження у справі, не надала доказів того, що має місце порушене касаційне провадження за її скаргою, а в суду відсутні відомості про витребування Вищим господарським судом України матеріалів справи №922/172/15.

Таким чином у задоволенні клопотань Корпорації "Співдружність Комп" слід відмовити за безпідставністю.

Крім того, до справи від першого відповідача, також надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №922/172/15 (вх.№8906 від 08.06.2015р.) до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ заяв Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" про перегляд рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2013р. по справі №2-1133/12, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 06.01.2014р. (№ провадження 22-ц/796/454/2014), ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014р. (№ касаційного провадження 6-2083ск14).

В обґрунтування заявленого клопотання перший відповідач зазначає, що розгляд справи №2-1133/12 на обставини якої посилається апелянт, як на преюдиційні, не завершений та вказана справа має первісне значення по відношенню до справи №922/172/15, оскільки саме судові рішення у справі №2-1133/12 стали підставою для подання позивачем позову по даній справі.

Розглянувши заявлене клопотання, колегія суддів дійшла висновку про його необґрунтованість, з огляду на те, що перегляд судових рішень у цивільній справі жодним чином не перешкоджає встановленню фактичних обставин, що підлягають доказуванню по даній справі та їх юридичній оцінці, що свідчить про відсутність правових підстав для зупинення провадження у справі.

Таким чином, у задоволенні клопотання ПАТ "УкрСиббанк" слід відмовити за безпідставністю.

Інші учасники судового процесу у справі відзивів на апеляційну скаргу не надали, в судове засідання Харківського апеляційного господарського суду 08.06.2015р. не з'явились, про причини неявки суд не сповістили, про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені.

Враховуючи, що наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, зважаючи на те, що ухвали суду про прийняття апеляційної скарги до провадження та відкладення розгляду справи направлялись рекомендованою кореспонденцією, а також на те, що явка представників учасників судового процесу у справі у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні Харківського апеляційного господарського суду 08.06.2015р. представник 1-го відповідача просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи учасників процесу, заслухавши в судовому засіданні пояснення представника 1-го відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку статті 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Позивач, ТОВ "Кредо Солюшнс", звернувся до господарського суду Харківської області із позовом до ПАТ "УкрСиббанк" та ТОВ "Інтер-Авто", в якому просить визнати припиненим договір поруки №ИА/05-07 від 03.05.2007 року, укладений між відповідачами.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що визнання договору поруки припиненим безпосередньо вплине на обсяг відповідальності другого відповідача та кредиторських вимог до нього в межах справи про банкрутство №5023/1668/11, що позначиться на черговості задоволення вимог кредиторів та сприятиме захисту прав позивача.

Як вказує позивач, договір поруки №ИА/05-07 від 03.05.2007 року, укладений між відповідачами, є припиненим на підставі частини 1 статті 559 ЦК України, а саме: у зв'язку із зміною забезпеченого порукою зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Зазначені обставини позивач підтверджує рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року у справі №2-1133/12, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06.01.2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 року. Зокрема, у вказаних судових актах судами зазначено, що ПАТ "УкрСиббанк" та третіми особами у даній справі, без згоди ТОВ "Інтер-Авто" як поручителя, змінено зобов'язання за відповідними кредитними договорами шляхом встановлення додаткових комісій та шляхом зменшення строку повернення кредитних коштів, що призвело до збільшення не погодженого з поручителями періоду нарахування підвищених відсотків та пені.

23.03.2015р. господарський суд Харківської області відмовив в задоволенні позовних вимог, мотивуючи своє рішення тим, що спірний договір відповідає вимогам Цивільного кодексу України та при розгляді справи не встановлені обставини, які б свідчили про припинення зобов'язання згідно частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України.

Колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційною інстанцією, ухвалою господарського суду Харківської області від 17.01.2011 року у справі №5023/1668/11 порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ "Інтер-Авто".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.11.2011 року у вказаній справі про банкрутство затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ "Інтер-Авто", а саме:

1) Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" - основний борг - 321531769,51 грн. (четверта черга задоволення); неустойка (пеня, штраф) - 31765800,81 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов'язані з провадженням у справі про банкрутство - 321,00 грн. (перша черга задоволення);

2) Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" - основний борг - 571605057,96 грн. (четверта черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 3556 684,99 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов'язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

3) Публічне акціонерне товариство "Сведбанк" - основний борг - 319540644,35 грн. (четверта черга задоволення), неустойка (пеня, штраф) - 7506494,22 грн. (шоста черга задоволення); витрати пов'язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення);

4) Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" в особі Відділення "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" - витрати пов'язані з провадженням у справі про банкрутство - 125,00 грн. (перша черга задоволення).

Також, окремо внесено до реєстру вимоги, які забезпечені заставою майна боржника, а саме: Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" в особі Відділення "Київська регіональна дирекція" ПАТ "ВТБ Банк" - 459324102,55 грн. (перша черга задоволення).

З даної ухвали вбачається, що визнані судом кредиторські вимог ПАТ "УкрСиббанк" до ТОВ "Інтер-Авто" складаються у тому числі і з вимог, що випливають з кредитних договорів №0 від 03.05.2007 року, №0 від 03.05.2007 року та №0 від 03.05.2007 року, виконання яких забезпечено договором поруки №ИА/05-07 від 03.05.2007 року.

Постановою господарського суду Харківської області від 31.10.2012 року у справі №5023/1668/11 визнано ТОВ "Інтер-Авто" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27.05.2013 року у справі №5023/1668/11 про банкрутство ТОВ "Інтер-Авто" до реєстру вимог кредиторів внесено відомості про заміну кредитора Публічного акціонерного товариства "Сведбанк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс". Ухвала мотивована тим, що на підставі договору факторингу №39Ф-Н від 04.12.2012 року, укладеного ТОВ "Кредо Солюшнс" з ПАТ "Сведбанк", позивач у даній справі отримав право вимоги до ТОВ "Інтер-Авто" за кредитними договорами №54/07 від 05.12.2007 року та №65/59765-КЛ від 05.12.2007 року та договорами, що укладені в забезпечення таких зобов'язань.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.09.2014 року у справі №5023/1668/11 про банкрутство ТОВ "Інтер-Авто" внесено до реєстру вимог кредиторів відомості про заміну кредитора Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк" на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс". Ухвала мотивована тим, що ТОВ "Кредо Солюшнс" набув право вимоги до ТОВ "Інтер-Авто" на підставі договору факторингу №21-У/13 від 22.10.2013 року, укладеного позивачем у даній справі з ТОВ "Українська факторингова група", яка на підставі договору факторингу №20-У/13 від 30.07.2013 року, укладеного з ПАТ "Альфа Банк", набула право вимоги до ТОВ "Інтер-Авто" за кредитним договором про відкриття кредитної лінії №406-МВ/08 від 26.12.2008 року з урахуванням змін та доповнень.

Таким чином, позивач ТОВ "Кредо Солюшнс" отримало статус кредитора по справі №5023/1668/11 про банкрутство ТОВ "Інтер-Авто".

З матеріалів даної справи вбачається, що 03.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", і ТОВ "Автосервіс-Т", позичальником за договором, укладено кредитний договір №0 про надання мультивалютної кредитної лінії, за яким перший відповідач надав позичальнику кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 18 млн. доларів США, на строк до 30.04.2009 року зі сплатою 10,7% річних за кредитами в доларах США і 14,75% річних за кредитами в гривні, а ТОВ "Автосервіс-Т" зобов'язалось у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти.

03.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", і ТОВ "Авто-Холдінг", позичальником за договором, укладено кредитний договір №0 про надання мультивалютної кредитної лінії, за яким перший відповідач надав позичальнику кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 2 млн. 500 тис. доларів США, на строк до 30.04.2009 року зі сплатою 11,2% річних за кредитами в доларах США, 11,5% річних за кредитами в євро і 15% річних за кредитами в гривні, а ТОВ "Авто-Холдінг" зобов'язалось у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти.

03.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", і ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", позичальником за договором, укладено кредитний договір №0 від 03.05.2007 про надання мультивалютної кредитної лінії, за яким перший відповідач надав позичальнику кредит у формі поновлюваної кредитної лінії з лімітом кредитної лінії, встановленим у базовій валюті, що дорівнює 7 млн. 500 тис. доларів США, на строк до 30.04.2009 року зі сплатою 11,2% річних за кредитами в доларах США, 11,5% річних за кредитами в євро і 15% річних за кредитами в гривні, а ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод" зобов'язалось у строк та на умовах, визначених цим кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти.

За умовами пунктів 1.1, 1.1.1, 1.1.2 вищевказаних кредитних договорів кредитування позичальників здійснюється шляхом надання окремих частин кредитних коштів (траншів) у будь-якій валюті, що передбачена цими договорами, а саме: за кредитним договором, укладеним між першим відповідачем і ТОВ "Автосервіс-Т", на строк не більше ніж три місяці від моменту надання такого кредиту (траншу),; за кредитними договорами, укладеними між банком і ТОВ "Авто-Холдінг", ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод", на строк не більше ніж шість місяців від моменту надання такого кредиту (траншу). Надання кожного траншу оформляється шляхом укладання окремої угоди, в якій повинно бути вказано, що вона є додатковою угодою до кредитного договору, і зазначено валюту траншу, суму траншу та строк його повернення (якщо він відрізняється від загального строку повернення кредиту). При цьому, строк повернення кожного кредитного траншу повинен бути не більше ніж три місяці від моменту надання цього траншу за кредитним договором, укладеним між банком і ТОВ "Автосервіс-Т", та не більше ніж шість місяців від моменту надання цього траншу за кредитними договорами, укладеними між банком і ТОВ "Авто-Холдінг", ТОВ "Кременчуцький автоскладальний завод". Вказаний у такій угоді строк повернення траншу в будь-якому разі не може бути більше, ніж строк, обумовлений кредитним договором, та автоматично змінюється в бік зменшення, якщо загальний строк повернення кредиту, встановлений кредитним договором, вважається таким, що настав.

Відповідно до пункту 1.2.2 позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 30.04.2009 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору цього договору на підставі будь-якого з пунктами 2.5, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.9, 5.10, 5.11, 7.3, 7.4, 9.2 цього договору.

До вказаних кредитних договорів їх сторонами неодноразово укладалися додаткові угоди та угоди про надання траншів, копії яких залучені до матеріалів справи.

03.05.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", правонаступником якого є ПАТ "УкрСиббанк", кредитором за договором, та ТОВ "Інтер-Авто", поручителем за договором, укладено договір поруки №ИА/05-07. За умовами п. 1.1 вказаного договору поруки поручитель зобов'язався перед ТОВ "Інтер-Авто" відповідати за невиконання третіми особами усіх своїх зобов'язань, що виникли з кредитних договорів про надання мультивалютної кредитної лінії №0 від 03.05.2007 року, №0 від 03.05.2007 року та № 0 від 03.05.2007 року, в повному обсязі, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

В пункті 1.2 договору поруки сторони визначили, що поручителю добре відомі всі умови вищезазначених кредитних договорів. Також викладено умови кожного з цих кредитних договорів щодо розмірів лімітів кредитних ліній, процентних ставок та термінів виконання основного зобов'язання.

Відповідачами неодноразово укладалися додаткові угоди до вказаного договору поруки, якими вносилися зміни до пункту 1.2 цього договору та відображали внесення змін до вищевказаних кредитних договорів в частині встановлення розмірів загальних лімітів кредитних ліній та процентних ставок.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає, що статтею 553 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Частиною 1 ст. 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання.

У ст. 553 Цивільного кодексу України поруку визначено як договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, і в даному випадку, порука має похідний характер від забезпечуваного нею зобов'язання - своєчасного виконання кредитного договору.

Положеннями частини 1 статті 559 Цивільного кодексу України визначено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вище зазначеної статті, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним.

При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, обсяг зобов'язань кредитора за кредитним договором складають сума кредиту та проценти. Відповідно, зміна саме цих, умов кредитного договору може вплинути на обсяг відповідальності поручителя.

Комісії, на які посилається позивач, були встановлені додатковими угодами та угодами про надання траншів, що укладалися сторонами вищевказаних кредитних договорів, і сплачувалися саме за внесення змін та пролонгацію кредитних договорів.

У зв'язку з цим, такі комісії є оплатою послуги банку за зміну договору, та не входять до складу кредиту. Встановлення комісій першим відповідачем та третіми особами не є збільшенням кредитного зобов'язання, забезпеченого договором поруки, а тому їх нарахування та сплата не впливає на обсяг відповідальності поручителя.

Правова позиція щодо того, що сплачена в установлені строки без прострочення комісія не є борговою сумою, а тому не призводить до збільшення обсягу відповідальності поручителя, викладена Верховним Судом України у постанові від 05.02.2014р. у справі № 6-160цс13.

Окрім цього, згідно довідки №06-10/10822 від 12.03.2015, наданої першим відповідачем, станом на 12.03.2015 заборгованість по сплаті комісій за кредитними договорами відсутня. Також, колегія суддів зазначає, що ухвала господарського суду Харківської області від 01.11.2011 року у справі №5023/1668/11 про затвердження реєстру вимог кредиторів також не містить зазначень про те, що заборгованість складається, зокрема, із заборгованостей за комісії, про які зазначає позивач.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що доводи позивача щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя без його згоди внаслідок укладання додаткових угод до кредитного договору є безпідставними.

Посилання апелянта на те, що ПАТ "УкрСиббанк" не надав суду доказів згоди поручителя на зміну основного зобов'язання спростовуються матеріалами справи.

Згідно п. 2.1. договору поруки №ИА/05-07 від 03.05.2007 року від "згодою поручителя" сторони розуміють, серед іншого, укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Між банком та ТОВ "Інтер-Авто" укладались додаткові угоди до договору поруки №ИА/ 05-07 від 03.05.2007 року, зокрема №1 від 24.04.2008 року, №2 від 17.06.2008 року, №3 від 23.07.2008 року, №4 от 15.10.2008 року, №5 від 23.10.2008 року, №6 від 24.10.2008 року, № 7 від 28.10.2008 року, №8 від 06.11.2008 року, №9 від 04.11.2008 року, №10 від 01.12.2008 р., №11 від 11.12.2008 року.

Під час укладення вказаних додаткових угод банк та ТОВ "Інтер-Авто" свідомо обрано спосіб внесення змін до Договору поруки шляхом викладення п. 1.2. цього договору поруки у новій редакції. В новій редакції цього пункту вказувалося, а підписуючи вказані додаткові угоди поручитель підтверджував, що йому добре відомі усі умови всіх кредитних договорів станом на момент підписання кожної з додаткових угод до договору поруки. При цьому, підписуючи додаткові угоди до цього договору поруки поручитель підтверджував обізнаність не тільки із сумами основного боргу, процентними ставками, а й з усіма "іншими умовами" кредитних договорів, про що окремо вказано у тексті кожної додаткової угоди до договору поруки.

Таким чином, вказані вище додаткові угоди до договору поруки №ИА/05-07 від 03.05.2007 року підписувалися зі сторони ТОВ "Інтер-Авто". Це свідчить про однозначне погодження ТОВ "Інтер-Авто" вказаного збільшення строків та встановлення комісій і спростовує доводи позивача.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що посилання позивача на обставини, встановлені рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.11.2013 року у справі №2-1133/12, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06.01.2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.02.2014 року та постановою Верховного Суду України від 10.09.2014 року , які ним зазначаються як преюдиційні у справі №922/172/15 не є належними та допустимими доказами з огляду на наступне.

Зі змісту судових рішень у справі №2-1133/12 вбачається, що позивач учасником цієї судової справи не був, оскаржуваний договір поруки не досліджувався. А тому, обставини, встановлені у цивільній справі №2-1133/12 не мають характеру преюдиційних у відношенні до встановлення обставин, чи мало місце збільшення обсягу відповідальності другого відповідача за оскаржуваним договором поруки №ИА/05-07 від 03.05.2007 року та чи є припиненою така порука.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимога позивача про визнання припиненим договору поруки є безпідставною, необґрунтованою і такою, що задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, враховуючи, що доводи, викладені в апеляційний скарзі, не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження усіх фактичних обставин справи та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року по справі №922/172/15 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, керуючись ст.ст. 49, 99 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст. 49, 91, 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредо Солюшнс" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015 року у справі №922/172/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 12 червня 2015 року.

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.