РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/11966/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго»

до Публічного акціонерного товариства Банк «Морський»

про стягнення 5 257, 79 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: Пащекун А.М. (довіреність № 07/005-15 від 26.12.2014 року);

від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства Банк «Морський» (надалі - відповідач) про стягнення 5 311, 32 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не виконав умови договору про постачання електричної енергії № 4291 (надалі - договір), а саме не оплатив надані позивачем послуги, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 5 311, 32 грн., яка включає в себе суму основного боргу за спожиту електроенергію у розмірі 5 168, 58 коп., 135, 94 грн. заборгованості по пені та 6, 80 грн. заборгованості по 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.05.2015 року було порушено провадження у справі № 910/11966/15 та призначено її до розгляду на 02.06.2015 року.

Представником позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва було подано клопотання про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами.

Керуючись листом Українського державного підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» від 23.06.2014 року № 30-626, ухвала про порушення провадження у справі від 13.05.2015 року відповідачу не надсилалася у зв'язку з припиненням прийому та доставки пошти в напрямку до АР Крим та м. Севастополь УДППЗ «Укрпошта».

У зв'язку з нез'явленням сторін у судове засідання, судом було відкладено розгляд справи на 15.06.2015 року.

15.06.2015 року представник позивача у судове засідання з'явився та надав суду заяву про зменшення позовних вимог у зв'язку із проведенням перерахунку штрафних санкцій за договором.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Суд, заслухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, встановив наступне.

30.09.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про постачання електричної енергії № 4291 відповідно до якого позивач продає електричну енергію відповідачу для забезпечення потреб електроустановок відповідача з приєднаною потужністю 8,0 кВт, а відповідач оплачує позивачеві вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з у мовами договору.

Згідно з додатком № 2 до договору відповідач до 19 числа, що передує розрахунковому періоду, здійснює платіж на наступний розрахунковий період у сумі вартості 100% заявленого обсягу споживання електричної енергії.

Згідно з п. 6.1.3. договору електропостачання відповідача може бути обмежено або припинено позивачем без попередження у разі несплати спожитої електричної енергії відповідно до умов договору.

У відповідності до п. 7.6. до договору у разі порушення відповідачем графіка погашення заборгованості позивач має право у порядку, визначеному п. 6.1.3. договору, припинити постачання електричної електроенергії відповідачу до погашення ним заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач станом на 01.06.2014 року мав залишок за попередній період у розмірі -2 080, 45 грн. За червень 2014 року за фактично спожиту електроенергію відповідачеві було нараховано 3 265, 63 грн. Таким чином, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1 185, 18 грн., що підтверджується рахунком № 4291 від 25.06.2014 року.

Згідно з рахунку № 4291 від 24.07.2014 року відповідачеві нараховано активної електроенергії за липень 2014 року на суму 3 529, 84 грн. Враховуючи заборгованість відповідача за попередній період, загальна заборгованість станом на 24.07.2014 року за спожиту електроенергію становить 4 715, 02 грн.

Крім того, відповідачеві у липні 2014 року було нараховано 453, 56 грн. штрафних санкцій за перевищення ліміту споживання електроенергії.

Позивач направив на адресу відповідача зазначені рахунки, а також акт № 6а та № 7а прийому передачі активної електроенергії від 25.06.2014 року та 24.07.2014 року відповідно разом з вимогою про сплату заборгованості, що підтверджується повідомленням кур'єрської служби про відправлення документів.

Пунктом 7 додатку 2 до договору встановлено, що відповідач зобов'язується здійснити оплату за надані позивачем послуги на підставі виставлених рахунків протягом 10 днів.

Враховуючи цей факт, позивач надав суду розрахунок штрафних санкцій у вигляді пені та 3% річних починаючи з 27.04.2015 року по 06.05.2015 року (10 днів) на загальну суму 89,21 грн., з яких 4,25 грн. - 3% річних, 84,96 грн. - пеня.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача становить 5 257, 79 грн.

Заслухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.

06.05.14. постановою правління Національного Банку України "Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя" № 260 (далі - Постанова № 260) відкликано та анульовано банківську ліцензію та генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій ПАТ Банк "Морський" та припинено участь даного банку у системі електронних платежів Національного банку України.

Листом від 14.05.2014 року № 18-312/23111 Національним банком України було наголошено відповідачу на тому, що банк має розпочати процедуру ліквідації банку за ініціативою власників і відкрити накопичувальні рахунки в національній та іноземній валюті в Операційному управлінні НБУ, у тому числі і для зарахування коштів на ці рахунки.

Жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем вимог Національного банку України, викладених в листі від 14.05.2014 року № 18-312/23111 відповідачем не надано.

При цьому, Публічне акціонерне товариство Банк "Морський" за повідомленням Центрального банку Російської Федерації здійснює свою діяльність відповідно до федерального Закону Російської Федерації "Про особливості функціонування фінансової системи Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя на перехідний період".

Далі, у відповідності до інформації, розміщеної на сайті відповідача, з 11.06.2014 року припинили діяти рахунки, відкриті в українському плані рахунків.

Крім того, судом враховано, що за приписами ст. 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупованою територією визначається: сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Відповідно до частини сьомої зазначеної статті не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Згідно ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

У відповідності ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з вимогами п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на те, що відповідач не виконує зобов'язання по оплаті за спожиту електроенергію, позивач обґрунтовано звернувся з вимогою про стягнення пені та 3% річних.

Враховуючи те, що зобов'язання з боку відповідача не припинилося виконанням, проведеним належним чином, а саме сплатою заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 4291 від 30.09.2008 року, а також відповідачем не надано суду належних доказів його виконання, або неможливості такого виконання, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості на суму 5 257, 79 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судом враховано, що відповідно до п. 2.3. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Банк «Морський» (99001, АР Крим, м. Севастополь, вул. Брестська, 18, корпус А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» (73003, м. Херсон, вул. Пестеля, 5, ) заборгованість на загальну суму 5 257 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят сім) грн. 79 коп.; судовий збір в сумі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через Господарський суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено та підписано 19.05.2015 року.

Суддя Я.А. Карабань