РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/11494/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес»

до Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення 1824837 грн. 58 коп.

Суддя Демидов В.О.

За участю представників:

від позивача - Калетник М.Ю. (довіреність від 12.02.2015)

від відповідача - Слюсар С.В. (довіреність №2-17д від 19.12.2014)

ВСТАНОВИВ:

05.05.2015 позивач звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес» заборгованість за договором поставки №УГВ 9089/22/2-14 від 30.07.2014 у розмірі 1603060 грн. 00 коп., 2484 грн. 27 коп. пені, 198874 грн. 81 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 20418 грн. 50 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань, що полягає у частковому перерахуванні позивачу оплати за поставлений товар відповідно до договору поставки №УГВ 9089/22/2-14 від 30.07.2014.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

30.07.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Укргазвидобування» (відповідач, покупець) було укладено договір поставки №УГВ 9089/22/2-14 від 30.07.2014 (далі за текстом - договір), згідно п.1.1 якого постачальник зобов'язується поставляти покупцеві товар, зазначеній в специфікації, що додається до договору і є його невід'ємною частиною, а покупець прийняти і оплатити товар.

За умовами договору найменування (асортимент) товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується в специфікації (п. 1.2 договору).

Ціна договору вказана у специфікації, загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару. Розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікаціях. До рахунку додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна (п. 3.1, п 4.1, п. 4.2 договору).

Строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників вказується в специфікації до цього договору. Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до відповідача з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. (п. п. 5.1., 5.3 договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань.

Відповідно до специфікації №1 від 30.07.2014 до договору оплата товару здійснюється протягом 30 календарних днів з дати постачання, загальна вартість товару складає 3190009 грн. 20 коп., у тому числі ПДВ 531668 грн. 20 коп.

За порушення строків оплати покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі 0,001% від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня (п.7.11. договору).

Сторони погодили, що договір набирає чинності з дати його підписання сторонам і діє до 31.12.2014, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань.

Позивачем на виконання умов договору було здійснено поставку товару відповідачу, що підтверджується рознарядками на отримання МТР з додатками від 31.07.2014 №22/2-14/144, № 22/2-14/145, № 22/2-14/143 та актами приймання-передачі від: 11.08.2014 № 44 на суму 864513,60 грн., 19.08.2014 № 21 на суму 127551,60 грн., 19.08.2014 №58 на суму 31107, 60 грн., 03.09.2014 №12 на суму 546279,60 грн., 03.09.2014 № 11 на суму 36254,40 грн., 03.09.2014 № 36 на суму 17712 грн., 01.12.2014 №57 на суму 12109,20 грн., 01.12.2014 №52 на суму 148120,80 грн., 01.12.2014 № 29 на суму 44173,20 грн., 22.12.2014 № 108 на суму 14342,40 грн., 22.12.2014 № 202 на суму 44587,20 грн., 22.12.2014 № 200 на суму 41745,60 грн., 24.12.2014 № 137 на суму 340250,40 грн., 26.12.2014 № 197 на суму 357732,00 грн.

Дані акти приймання-передачі підписані уповноваженими представниками сторін без заперечень.

Крім того, факт поставки товару позивачем відповідачу підтверджується рахунками на оплату по замовленню: № Е-1805 від 11.08.2014 на суму 864513,60 грн., №Е-1858 від 19.08.2014 на суму 31107,60 грн., №Е-2004 від 03.09.2014 на суму 17712 грн., №Е-2017 від 03.09.2014 на суму 36254,40 грн., №Е-2019 від 03.09.2014 на суму 546279,60 грн., №Е-2520 від 01.12.2014 на суму 148120,80 грн., №Е-2521 від 01.12.2014 на суму 12109,20 грн., №Е-2522 від 01.12.2014 на суму 44173,20 грн., №Е-1769 від 22.12.2014 на суму 14342,40 грн., №Е-2895 від 22.12.2014 на суму 44587,20 грн., №Е-2897 від 22.12.2014 на суму 41745,60 грн., №Е-2917 від 23.12.2014 на суму 340250,40 грн., №Е-2933 від 26.12.2014 на суму 357732 грн.

Відповідно до банківських виписок від 18.11.2014 та від 30.12.2014 відповідачем частково перераховано позивачу оплату за товар згідно договору в сумі 631353 грн. 60 коп. та 392065 грн. 20 коп. відповідно. У зв'язку із залишилася несплаченою відповідачем за договором заборгованість по оплаті товару в розмірі 1603060 грн. 00 коп.

Позивачем відповідачу була надіслана претензія про сплату заборгованості №5425 від 23.01.2015 за договором поставки № УГВ № 9089/22/2-14 від 30.07.2014 на суму 1603060 грн. 80 коп. з вимогою перерахувати зазначену суму на рахунок позивача у строк до 17.10.2014. Однак відповідь на претензію позивачем не отримана, заборгованість у сумі 1603060 грн. 80 коп. відповідачем не сплачена.

У зв'язку із частковим виконанням відповідачем зобов'язань за вказаним договором по оплаті поставленого товару, позивачем у позовних вимогах заявлена до стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 1603060 грн. 80 коп.

Крім того, у зв'язку із виникненням вказаної заборгованості по оплаті товару за договором позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 2484 грн. 27 коп. пені, 198874 грн. 81 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних у розмірі 20418 грн. 50 коп.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з простроченням виконання відповідачем зобов'язань щодо оплати товару, одержаного за договором поставки.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За правилами статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Частина 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначає перелік основних реквізитів первинних бухгалтерських документів, які є підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Такими реквізитами є: назва документа (форми); дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Наявні в матеріалах справи акти приймання - передачі містять підписи уповноважених представників сторін.

Враховуючи викладене, актами приймання - передачі було зафіксовано факт здійснення господарської операції та факт встановлення договірних правовідносин, які є документальним підтвердженням передачі відповідачу товару та доказом права вимоги щодо оплати грошових коштів за поставку цього товару.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що відповідачем 18.11.2014 та 30.12.2014 було частково сплачено заборгованість за договором, що вбачається банківських виписок.

Враховуючи наведене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1603060 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції

Враховуючи припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України, положення п. 7.11 договору, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку суми пені. За розрахунками суду сума пені становить 1255 грн. 55 коп., у зв'язку із чим позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 2484 грн. 27 грн. підлягають частковому задоволенню в розмірі 1255 грн. 55 коп.

Частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлює, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2 Постанови від 17.12.2013 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки позивача інфляційних нарахувань на суму заборгованості за періоди з 11.09.2014 по 17.11.2014, 19.09.2014 по 29.12.2014, 04.10.2014 по 29.12.2014, 01.01.2015 по 23.01.2015, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині в розмірі 155551 грн. 13 коп.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні нарахування на суму заборгованості у розмірі 155551 грн. 13 коп.

Перевіривши обґрунтованість заявлених до стягнення з відповідача 3% річних від простроченої суми оплати товару за договором, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку, оскільки позивачем невірно визначені періоди початку та кінця прострочення оплати заборгованості за договором.

За розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 10319 грн. 70 коп.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 1603060 грн., 1255 грн. 55 коп. пені, 155551 грн. 13 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 10319 грн. 70 коп. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еквівес» (02094, м. Київ, вул. Червоногвардійська, буд. 8, офіс 199, код 37502259) заборгованість у розмірі 1603060 (один мільйон шістсот три тисячі шістдесят) грн. грн., 1255 (одна тисяча двісті п'ятдесят п'ять) грн. 55 коп. пені, 155551 (сто п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 13 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 10319 (десять тисяч триста дев'ятнадцять) грн. 70 коп. та 35403 грн. 71 коп. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

У судовому засіданні 16.06.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 18.06.2015.

Суддя В.О. Демидов