ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2015 р. Справа № 911/1511/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МОСАГРОДОН",

84440, Донецька обл., Краснолиманський р-н, с. Терни, вул. 50 років Жовтня

83052, м. Донецьк, просп. Ілліча, 100

01001, м. Київ, вул. Володимирська 49-Б

до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт",

07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16

01001, м. Київ, вул. І. Грінченка, 1

про стягнення 154 580,00 грн.

за участю представників:

позивача - Бойко Г.Є. (довіреність від 15.04.2015, б/н);

відповідача - Лапшикова О.Г. (довіреність від 26.02.2015 № 26-02/17).

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МОСАГРОДОН" (далі - позивач) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - відповідач) про стягнення 154 580,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки зернових культур від 14.11.2014 № 39-14-02.

Ухвалою господарського суду Київської області від 10.04.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 30.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 10073/15 від 29.04.2015) позивачем подано документи на виконання вимог ухвали суду від 10.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 10263/15 від 30.04.2015) позивачем подано додаткові докази.

У судове засідання 30.04.2015 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, розгляд справи відкладено на 04.06.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 12136/15 від 25.05.2015) позивачем подано пояснення.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 13036/15 від 04.06.2015) відповідачем подано додатковий доказ.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 13207/15 від 04.06.2015) відповідачем подано відзив на позовну заяву.

У судове засідання 04.06.2015 представники сторін з'явились, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, представник відповідача позов заперечив повністю.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 04.06.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні представників сторін, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МОСАГРОДОН" (далі - постачальник) та Державним підприємством спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (далі - покупець) укладено договір поставки зернових культур від 14.11.2014 № 39-14-02 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, поставляти у період 2014 року зернові культури, включаючи похідні від зернових, продукти їх обробки, переробки, субпродукти, тощо (далі - продукція), а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, прийняти й оплатити таку продукцію (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.1. Договору, ціна на продукцію, що поставляється за Договором, встановлюється у додаткових угодах, що додаються до Договору і є його невід'ємними частинами.

Між сторонами підписано Додаткову угоду від 14.11.2014 №1, відповідно до якої сторони погодили ціну, обсяг та період поставки додаткової партії жита, а саме: з 14.11.2014 до 28.11.2014.

Згідно з пунктом 4.4. Договору, перехід до покупця права власності на продукцію, що поставляється за Договором, відбувається в момент, коли постачальник надав продукцію у розпорядження покупця на площах Артемівського МПД ДП «Укрспирт».

Договір набуває чинності в день підписання його обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (пункт 9.1. Договору).

На виконання умов Договору, позивач поставив відповідачу товар на суму 464 580,00 грн., що підтверджується наданими у матеріали справи видатковими накладними, що підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками сторін та скріплені відбитками їх печаток: від 15.11.2014 № 12 на суму 113 706,00 грн., від 18.11.2014 № 13 на суму 116 784,00 грн., від 20.11.2014 № 14 на суму 60 336,00 грн., від 22.11.2014 № 15 на суму 113 526,00 грн., від 25.11.2014 № 16 на суму 60 228,00 грн., а відповідач вказаний товар отримав. До матеріалів справи долучені копії зазначених видаткових накладних.

Крім того, позивачем надано у матеріали справи рахунки-фактури від 15.11.2014 № 12 на суму 113 706,00 грн., від 18.11.2014 № 13 на суму 116 784,00 грн., від 20.11.2014 № 14 на суму 60 336,00 грн., від 22.11.2014 № 15 на суму 113 526,00 грн., від 25.11.2014 № 16 на суму 60 228,00 грн.

На підтвердження позовних вимог, позивачем надано у матеріали справи копії податкових накладних, що складені на господарські операції з поставки товару за спірними видатковими накладними.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7. статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зважаючи не викладене, судом оцінюються податкові накладні, що складені позивачем, як докази того, що позивачем відображені господарські операції за спірними накладними у своїх податкових зобов'язаннях.

Крім того, на підтвердження наявності заборгованості, позивачем у матеріали справи надано копію банківської довідки Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» від 22.04.2015, яка засвідчена підписом уповноваженої особи банківської установи та скріплена відбитком її печатки, відповідно до якої судом встановлено здійснення відповідачем часткової оплати за Договором у розмірі 290 000,00 грн. та, відповідно, наявність заборгованості.

Окрім того, позивачем надано пояснення про те, що відповідно до листа від 23.12.2014 № 04-12/1010, сторонами зараховано в розрахунки за Договором 20 000,00 грн., що сплачені згідно з платіжним дорученням від 17.12.2014 № 10864. Судом прийнято дані пояснення.

Оскільки відповідач зобов'язання за Договором, у частині оплати вартості товару, що поставлений позивачем, виконав частково, станом на дату подання позову до суду у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за Договором у розмірі 154 580,00 грн. - різниця між вартістю поставленого товару та розміром часткової оплати.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України господарським судом взято до уваги у якості письмових доказів: зазначені вище видаткові накладні - у якості письмових доказів передачі товару позивачем та прийняття товару уповноваженою особою відповідача, банківську довідку - у якості письмового доказу для встановлення відсутності перерахувань у повному обсязі відповідачем позивачу коштів і, відповідно, наявності заборгованості.

Докази повної оплати товару за Договором у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, що укладений між сторонами, за правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частин 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріали справи не містять доказів заперечень відповідача при отриманні товару щодо неналежності виконання позивачем зобов'язань з поставки товару за Договором.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем заперечено позов повністю, з огляду на те, що відповідно до пункту 8.1. Договору, спори й розбіжності, які можуть виникнути між сторонами при виконанні договору, вирішуються шляхом переговорів між сторонами, отже, на думку відповідача, звернення позивача до суду є передчасним, оскільки позивачем не вживалось досудового врегулювання господарського спору.

Проте, дані твердження відповідача не приймаються судом, оскільки відповідно до частини 3 статті 1 Господарського процесуального кодексу України, угода про відмову від права на звернення до господарського суду є недійсною.

Крім того, позов заперечувався відповідачем з підстав, що викладені у пункті 2 відзиву - відсутність певних документів, що стосуються товару, проте, представником відповідача у судовому засіданні 04.06.2015 надано усні пояснення про відмову від заперечень, що викладенні у пункті 2 відзиву, вказано про помилковість цих тверджень і те, що зазначені документи наявні на підприємстві відповідача, про що зазначено у протоколі судового засідання.

Зважаючи на те, що відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, усні пояснення представників сторін є доказами у справі, згідно з статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, а також, відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони вільно користуються своїми процесуальними правами, судом прийнято вказані пояснення відповідача.

На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, умов Договору, дослідження матеріалів справи та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 154 580,00 грн. основного боргу є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а, отже, підлягає задоволенню.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 3 091,60 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості "Укрспирт" (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Гагаріна, буд. 16, ідентифікаційний ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "МОСАГРОДОН" (84440, Донецька обл., Краснолиманський р-н, с. Терни, вул. 50 років Жовтня, ідентифікаційний ) 154 580 (сто п'ятдесят чотири тисячі п'ятсот вісімдесят) грн. 00 коп. основної заборгованості та 3 091 (три тисячі дев'яносто одна) грн. 60 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 09.06.2015.

Суддя С.О. Саванчук