ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" червня 2015 р.Справа № 916/219/15-г

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес"

Третя особа, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору: ОСОБА_2

про зобовязання провести державну реєстрацію змін до установчих документів

Суддя Цісельський О.В.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_3 довіреність від 26.06.2013р.

від відповідача: не зявився

від третьої особи: ОСОБА_4 довіреність від 30.01.2015р.

СУТЬ СПОРУ: 19.01.2015р. позивач ОСОБА_1, звернулося до господарського суду Одеської області із позовною заявою, в якій просить зобовязати товариство з обмеженою відповідальністю "Експрес" (надалі ТОВ "Експрес") провести державну реєстрацію змін до установчих документів у звязку зі зміною складу учасників товариства виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.01.2015р. позовну заяву (вх.№ 231/15) було прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 916/219/15-г та її розгляд призначено в засіданні суду.

06.02.2015р. від ОСОБА_2 на адресу суду надійшла позовна заява (вх. № 527/15) в порядку ст.25 ГПК України, відповідно до якої вона просить суд зобовязати ТОВ "Експрес" провести державну реєстрацію змін в установчих документах товариства у звязку зі зміною складу учасників товариства виходом з товариства ОСОБА_2 з наданням інформації щодо проведення аудиторської перевірки річного балансу та звітності для їх підтвердження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2015р. позовну заяву (вх. № 527/15) третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_2, було прийнято до розгляду, залучити до участі у справі ОСОБА_2 , як третю особу, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.02.2015р. було задоволено клопотання позивача (вх. № 2-1299/15) про продовження терміну розгляду справи на 15 днів, термін справи було продовжено до 03.04.2015р.

На підставі розпорядження керівника апарату суду за № 352 від 01.04.2015р. у звязку із находженням судді Никифорчука М.М. з 30.03.2015р. на лікарняному, що може мати наслідком порушення процесуального строку розгляду справи, було призначено повторний автоматичний розподіл справи № 916/219/15-г.

Відповідно до Протоколу розподілу справи між суддями від 01.04.2015р. було визначено головуючого суддю для розгляду справи № 916/219/15-г суддю Цісельського О.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 02.04.2015р. справу № 916/219/15-г було прийнято до провадження суддею та її розгляд призначено в судовому засіданні.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.05.2015р. було задоволено клопотання представника третьої особи (вх. № 2-2879/15) про продовження терміну розгляду справи на 15 днів, термін справи було продовжено до 11.06.2015р.

Представник позивача ОСОБА_1 заявлений позов підтримує, просить суд його задовольнити, проти позову третьої особи заперечує в повному обсязі.

Відповідач ТОВ "Експрес", в судове засідання не зявилися, хоча був належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду за їх адресою, зазначеною у Витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 09.02.2015р., про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, наявні в матеріалах справи, своєї письмової позиції щодо позову суду не надав.

Згідно п. 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 02.06.2006р. № 01-8/1228 та п.11 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. №01-8/123 до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму ВГСУ України № 18 від 26.12.2011р., зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

В процесі розгляду справи учасниками процесу були надані додаткові докази, які оглянуті судом та залучені до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянута за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши в відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив:

07.04.2000р. на підставі рішення засновників Київською райадміністрацією було зареєстровано Статут ТОВ "Експрес", відповідно до якого засновниками товариства виступили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із частками у статутному капіталі, які дорівнювали 50% у кожній.

В процесі діяльності Товариства його учасниками до статуту вносилися зміни.

Так, відповідно до змін до статуту Товариства, зареєстрованих 25.12.2009р. учасниками було збільшено статутний капітал до 8 657 400 грн., по 4 328 000 грн. у кожного учасника.

10.11.2014р. ОСОБА_1 оформила у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Похиленко Л.М. заяву на імя учасників (засновників) ТОВ Експрес" та державного реєстратора про її вихід із складу учасників (засновників) Товариства (а.с.9).

30.12.2014р. вищезазначену заяву про свій вихід ОСОБА_1 вручила головному бухгалтеру Товариства Михайлової С.І. , яка відповідно до наказу ТОВ "Експрес" № 05/02-к від 22.02.201р. обіймає посаду головного бухгалтера Товариства.

30.01.2015р. ОСОБА_2 оформила у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Брандіс А.Б. заяву на імя загальних зборів учасників ТОВ Експрес" про її вихід із складу учасників (засновників) Товариства (а.с.37), яку направила цінним листом з описом вкладення на адресу товариства.

Враховуючи те, що станом на 19.01.2015р. Товариство не здійснило жодних дій щодо проведення державної реєстрації змін до установчих документів Товариства у звязку зі зміною складу учасників Товариства виходу зі складу учасників ОСОБА_1, позивач звернувся до суду із відповідним позовом для захисту свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, надані під час судового розгляду, проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

З урахуванням наведеного , в частині позовних вимог ОСОБА_1 суд дійшов наступних висновків.

Звертаючись із позовом до суду, ОСОБА_1 зазначила про те, що скориставшись правом передбаченим п. "в" ч. 1 ст. 10 Закону України "Про господарські товариства вона 10.11.2014 року склала заяву про вихід зі складу учасників ТОВ "Експрес" та подала її товариству.

30.12.2014 р. вказану заяву про вихід зі складу учасників ТОВ "Експрес", позивач вручила головному бухгалтеру товариства Михайлової С.І.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до п.п. "в" п. 12.1. Статуту Товариства директор Товариства в своїй діяльності виконує наступні функції: визначає кадрову політику , наймає і звільняє з роботи працівників товариства.

Відповідно до наказу ТОВ "Експрес" № 05/02-к від 22.02.201р. Михайлова С.І. обіймає посаду головного бухгалтера Товариства.

Проте, як зазначив позивач, в порушення приписів ч. 2 ст. 7 Закону України "Про господарські товариства" ТОВ "Експрес" не здійснило жодних дій, пов'язаних із проведенням державної реєстрації змін до установчих документів у звязку зі зміною складу учасників товариства виходом зі складу учасників товариства ОСОБА_1.

Частина 2 ст. 7 Закону України "Про господарські товариства" встановлює, що товариство зобовязане протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення про внесення змін до установчих документів повідомити орган, що провів реєстрацію, для внесення відповідних змін до державного реєстру.

Відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 р. №13 "Про практику розгляду судами корпоративних спорів" при вирішенні спорів, пов'язаних із виходом учасника з товариства, господарські суди повинні керуватися тим, що відповідно до ЦК та Закону про господарські товариства учасник ТОВ чи ТДВ вправі у будь-який час вийти з товариства незалежно від згоди інших учасників та самого товариства. Вихід зі складу учасників товариства не пов'язується ні з рішенням зборів учасників, ні з внесенням змін до установчих документів товариства. У зв'язку з цим моментом виходу учасника з товариства є дата подачі ним заяви про вихід відповідній посадовій особі товариства або вручення заяви цим особам органами зв'язку. Положення установчих документів, які обмежують чи забороняють право на вихід учасника з товариства, є незаконними.

У разі, якщо товариство не вчиняє дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (не вирішується питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію), учасник товариства вправі звернутися до господарського суду з позовом про зобов'язання товариства до державної реєстрації змін в установчих документах товариства у зв'язку зі зміною у складі учасників товариства на підставі статті 7 Закону про господарські товариства..

Як встановлено судом, позивач повідомив Товариство про своє рішення вийти із складу засновників

Статтею 148 ЦК України встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право вийти з товариства, повідомивши товариство про свій вихід не пізніше ніж за три місяці до виходу, якщо інший строк не встановлено статутом. Учасник товариства, який виходить із товариства з обмеженою відповідальністю, має право одержати вартість частини майна, пропорційну його частці в статутному капіталі товариства.

Як вбачається із Статуту Товариства в ньому не визначені строки повідомлення Товариства його учасником про свій намір вийти із Товариства.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що у Товариства в силу приписів ст. 148 ЦК України є три місяці для вчинення дії у зв'язку з поданням учасником заяви про вихід з товариства (скликання зборів, вирішення питання про внесення змін до установчих документів товариства, про їх державну реєстрацію).

Судом встановлено, що позивач 30.12.2014р. подав Товариству заяву про свій вихід з Товариства, а вже 19.01.2015р. звернувся до суду з відповідним позовом.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що на час звернення до суду права позивача не були порушені, отже підстави для задоволення позову у суду відсутні.

В частині позовних вимог ОСОБА_2 суд дійшов наступних висновків.

Судом було встановлено, що 30.12.2014 р., ОСОБА_1, як учасник ТОВ "Експрес" склала нотаріально посвідчену заяву (зареєстровано в реєстрі за №3112 від 10.11.2014 р.) про вихід зі складу учасників ТОВ "Експрес", яка посвідчена приватним нотаріусом Похиленко Л.М..

Дана заява була отримана представником відповідача 30.12.2014 р., що підтверджується наявними матеріалами справи (а.с. 9). Таким чином, вказану дату слід вважати датою виходу ОСОБА_1 із складу учасників ТОВ "Експрес".

Отже, після виходу із складу учасників ОСОБА_1, єдиним учасником ТОВ "Експрес" залишилась ОСОБА_2

Судом встановлено, що 30.01.2015 року ОСОБА_2 склала нотаріально посвідчену заяву про вихід зі складу засновників ТОВ "Експрес" (зареєстровано в реєстрі за №179) та направила її цінним листом з описом вкладення на адресу Товариства.

Після чого, у 06.02.2015 р. ОСОБА_2 звернулась до господарського суду Одеської області з позовною заявою до ТОВ "Експрес" про зобовязання провести державну реєстрацію змін в установчих документах товариства у звязку зі зміною складу учасників товариства виходом з товариства ОСОБА_2 з наданням інформації щодо проведення аудиторської перевірки річного балансу та звітності для їх підтвердження.

З приводу цього суд звертає увагу на те, що учасниками ТОВ "Експрес" були дві особи з рівними частками статутного капіталу і те, що ОСОБА_1, 10.11.2014р. склала заяву про її вихід з товариства та 20.12.2014р. вручила цю заяву представнику Тоавриства.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про господарські товариства" господарським товариством є юридична особа, статутний (складений) капітал якої поділений на частки між учасниками. Господарськими товариствами цим Законом визнаються підприємства, установи, організації, створені на засадах угоди юридичними особами і громадянами шляхом об'єднання їх майна та підприємницької діяльності з метою одержання прибутку.

Згідно з ст. 3 Закону України "Про господарські товариства" засновниками та учасниками товариства можуть бути підприємства, установи, організації, а також громадяни, крім випадків, передбачених законодавчими актами України. Іноземні громадяни, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, а також міжнародні організації можуть бути засновниками та учасниками господарських товариств нарівні з громадянами та юридичними особами України, крім випадків, встановлених законодавчими актами України. Господарське товариство, крім повного і командитного товариств, може бути створене однією особою, яка стає його єдиним учасником.

Отже, після виходу із ТОВ "Експрес" ОСОБА_1, в ньому залишився лише один учасник, ОСОБА_2

Суд, виходячи з системного аналізу положень Закону України "Про господарські товариства, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, та не зважаючи на відсутність законодавчої заборони на вихід з товариства єдиного учасника, відзначає, що чинне законодавство, навпаки, передбачає наявність у складі товариства не менше як одного учасника та відповідно виключає вихід єдиного учасника з товариства.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст.13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

При цьому, як свідчать матеріали справи, ОСОБА_2 не здійснювала жодних дій щодо виходу із складу учасників ТОВ "Експрес", поки ухвалою суду Одеської області від 20.01.2015р. не було прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 .

Як вже зазначалося судом, в силу приписів ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В протиріч наведеного, а на позивач, а ні третя особа не навели суду належних доказів того, що на час подачі своїх позовних заяв до суду їх права були порушені відповідачем.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Підсумовуючи вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю, також слід відмовити повністю і у задоволені позовних вимог ОСОБА_2

Керуючись ст.ст.32,34, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові ОСОБА_1 відмовити повністю.

2. У позові ОСОБА_2 відмовити повністю.

Рішення господарського суду Одеської області набирає чинності у порядку ст.85 ГПК України.

Повний текст рішення складено 16 червня 2015 р.

Суддя О.В. Цісельський