ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р.Справа № 916/1379/15-г

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвій К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: Головко І.І. за довіреністю №68 від 02.01.2015р.;

Від відповідача: Іванова І.О. за довіреністю від 31.12.2014р.;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом державного підприємства „Одеська залізниця" до Одеської регіональної служби державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення 1 001,26 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство „Одеська залізниця" (далі по тексту - ДП „Одеська залізниця") звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської регіональної служби державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення заборгованості в загальному розмірі 5 129,91 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 4 345,90 грн., трьох відсотків річних в сумі 109,05 грн. та пені в сумі 674,96 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе грошових зобов'язань за укладеним між сторонами договором про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № БМЕС-12-207дНЮ від 07.03.2012р. щодо компенсації позивачу вартості житлово-комунальних послуг на експлуатацію та ремонт приміщення залізничного вокзалу, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Привокзальна, 2.

Згідно із заявою (вх. № 2-2740/15 від 18.05.2015р.) ДП „Одеська залізниця" у зв'язку із частковим погашенням відповідачем під час розгляду даної справи спірної заборгованості було зменшено розмір заявлених позовних вимог до загальної суми 1 001,26 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 217,25 грн., пені в сумі 674,96 грн. та трьох відсотків річних в сумі 109,05 грн. Вказана редакція позовних вимог була прийнята судом до розгляду як остаточна.

Відповідач повністю заперечує проти позову, наголошуючи на тому, що позивач в порушення умов про договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № БМЕС-12-207дНЮ від 07.03.2012р. своєчасно не виставляв рахунки на виконання спірних грошових зобов'язань, що, з урахуванням перебування відповідача як державної установи на утриманні державного бюджету, унеможливлювало здійснення виконання спірних грошових зобов'язань органами державного казначейства.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

07.03.2012р. між ДП „Одеська залізниця" в особі Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1 (Балансоутримувач) та Одеською регіональною службою державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті (Орендар) було укладено договір про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю № БМЕС-12-207дНЮ (далі по тексту - договір № БМЕС-12-207дНЮ від 01.01.2012р.), у відповідності до п.п. 1.1, 5.1, 5.4 якого Балансоутримувач - Одеська залізниця, в особі Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1, забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт приміщення залізничного вокзалу будівлі, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Привокзальна, 2, (далі - Будівля), загальною площею 489,9 кв.м., а Орендар бере участь у витратах Балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі, якщо інше не випливає із характеру послуг, наданих Балансоутримувачем за цим договором. Орендар користується не житловим приміщенням будівлі площею 55,0 кв.м., залишковою балансовою вартістю 59 795,37 грн. (далі - орендоване приміщення). Орендоване приміщення використовується для здійснення роботи пункту ветеринарно-санітарного контролю. Цей договір діє з моменту його підписання по 29.03.2012р. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором.

Виходячи з положень п. 2.1 договору № БМЕС-12-207дНЮ від 07.03.2012р. Балансоутримувач будівлі зобов'язується забезпечити: виконання всього комплексу робіт, пов'язаних з обслуговуванням та утриманням будівлі та створення необхідних умов для здійснення господарської діяльності, у тому числі Орендарю і його співробітникам згідно з вимогами чинного законодавства про користування будівлями. Розмір плати за обслуговування і ремонт будівлі, утримання допоміжних приміщень будівлі залежить від складу робіт і послуг, які надаються Балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб'єктами господарювання, і визначається розрахунком відшкодування витрат (додаток № 1) за обслуговування та ремонт будівлі, комунальні та ніші послуги Балансоутримувача; надання Орендарю комунальних послуг за діючими розцінками і тарифами; інформування Орендаря про зміни витрат на утримання будівлі і тарифів на послуги.

Приписами ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальними послугами є результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Виконавцем є суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору. Виробник - суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги. Споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі ст. 19 Закону України „Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Як стверджує позивач, Одеська регіональна служба державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті протягом періоду з березня 2012 року по січень 2015 року систематично порушувало прийняті на себе грошові зобов'язання щодо компенсації вартості житлово-комунальних послуг на експлуатацію та ремонт приміщення залізничного вокзалу, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Привокзальна, 2. При цьому, з урахуванням здійснених відповідачем оплат, ДП „Одеська залізниця" стверджує, що у відповідача на момент вирішення даного спору наявна заборгованість за договором № БМЕС-12-207дНЮ від 07.03.2012р. в сумі 217,25 грн. Крім того, в результаті допущених відповідачем порушень власних грошових зобов'язань, позивачем також було додаткового нараховано Одеськй регіональній службі державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті пеню в сумі 674,96 грн. та три відсотки річних в сумі 109,05 грн.

Досліджуючи питання наявності у відповідача спірного грошового зобов'язання, а також питання наявності у діях останнього факту порушення власних зобов'язань у спірних правовідносинах, суд виходить із наступного.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Однією із істотних умов договору про надання житлово-комунальних послуг є порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги (п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги").

При цьому, ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), а згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями п. 2.2.3 договору № БМЕС-12-207дНЮ від 07.03.2012р. передбачено, що не пізніше 10 діб після виставлення рахунку вносити плату про відшкодування на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг орендарю на рахунок Балансоутримувача будівлі - Одеського будівельно-монтажного експлуатаційного управління № 1, яка на момент підписання договору відповідно до розрахунку відшкодування витрат Балансоутримувача (додаток № 1) становить 217,25 грн. на місяць з ПДВ.

При цьому, підписанням додаткової угоди № 1 від 10.07.2013р., права та обов'язки за якою застосовуються до правовідносин сторін, що виникли з 01.01.2013р., сторонами було доповнено п. 2.2.3 договору № БМЕС-12-207дНЮ від 07.03.2012р. реченням такого змісту: загальна сума коштів на оплату послуг за договором на 2013 рік становить 2 607,00 грн. з ПДВ, з яких: утримання будівлі (відшкодування за експлуатаційні послуги) - 2 560,80 грн. без ПДВ; відшкодування податку на землю - 46,20 грн. без ПДВ.

Таким чином, умовами укладеного між сторонами договору № БМЕС-12-207дНЮ від 07.03.2012р. прямо передбачено, що компенсація вартості житлово-комунальних послуг на експлуатацію та ремонт приміщення залізничного вокзалу, що знаходиться за адресою: Одеська область, м. Арциз, вул. Привокзальна, 2, сплачується відповідачем після виставлення з боку ДП „Одеська залізниця".

В той же час, як свідчать матеріали справи, будь-які рахунки на вартості житлово-комунальних послуг на експлуатацію та ремонт приміщення залізничного вокзалу позивачем протягом спірного періоду не виставлялись, що було визнано з боку ДП „Одеська залізниця". В свою чергу, відповідач наголошував, що за відсутності виставлених рахунків він як державна установа, що перебуває на утриманні державного бюджету, не мав можливості виконати спірні зобов'язання через органи державного казначейства. При наданні правової оцінки наведеним твердженням відповідача, суд виходить із наступного.

В силу п. 1 Положення про Одеську регіональну службу державного ветеринарно-санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, що затверджено наказом Держветфітослужби від 06.02.2012р. № 34, вказана на служба є державним органом ветеринарної медицини, що належить до сфери управління Державної ветеринарної та фітосанітарної служби, здійснює державний ветеринарно-санітарний контроль та нагляд при імпорті, експорті, транзитному та внутрідержавному перевезені об'єктів ветеринарно-санітарного контролю та нагляду всіма видами транспорту на відповідній території. Фінансування та матеріально-технічне забезпечення Одеської регіональної ветслужби здійснюється за рахунок коштів державного бюджету.

Згідно з листами Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області від 17.01.2014р. за № 05-08/4-455, від 01.02.2013р. за № 05-08/33-789 та від 17.01.2015р. за № 05-08/11-687, Одеська регіональна служба державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті протягом 2013 - 2015 років включена до мережі установ як розпорядник бюджетних коштів, що отримує фінансування з загального фонду державного бюджету через Міністерство аграрної політики та продовольства України та обслуговується в Головному управлінні Державної казначейської служби України в Одеській області. Власні надходження (плата за послуги) установи є доходами спеціального фонду державного бюджету, здійснення видатків з якого проводиться установою відповідно до кошторису доходів та видатків. /

Статтею 2 Бюджетного кодексу України визначено, що бюджетні установи - це органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.

Згідно зі ст. 43 Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Казначейство України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку, відкритого у Національному банку України. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає: 1) розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, а також інших клієнтів відповідно до законодавства; 2) контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов'язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов'язаннями; 3) ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів з дотриманням національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку та інших нормативно-правових актів Міністерства фінансів України; 4) здійснення інших операцій з бюджетними коштами. В органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - органи Казначейства України), бюджетним установам відкриваються рахунки у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації. Казначейство України здійснює реєстрацію та облік бюджетних зобов'язань розпорядників бюджетних коштів і відображає їх у звітності про виконання бюджету. При реєстрації та обліку бюджетних зобов'язань здійснюється перевірка відповідності напрямів витрачання бюджетних коштів бюджетному асигнуванню, паспорту бюджетної програми (у разі застосування програмно-цільового методу у бюджетному процесі).

При цьому, Методичними рекомендаціями щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов'язань та проведення платежів, які затверджені наказом Державної казначейської служби України від 29.04.2013р. № 68, передбачено, що для реєстрації зобов'язань розпорядників бюджетних коштів щодо оплати комунальних послуг, необхідно подавати до органів Державної казначейської служби України в тому числі рахунки, акти виконаних робіт.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що реєстрація спірних зобов'язань відповідача перед позивачем не могла бути здійснена без оформлення відповідного документу, на підставі якого відповідачем мала бути здійснена оплата через орган державного казначейства. В той же час, як свідчать матеріали справи, сторони оформлювали акти виконаних робіт на підтвердження наявності у Одеської регіональної служби державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті обов'язку компенсувати витрати протягом періоду з березня 2012 року по грудень 2014 року включно. Вказані акти на загальну суму 7386,41 грн. були складені сторонами із значними запізненнями по відношенню до звітного періоду (акт № 3 від 06.12.2012р. за період березня-листопад 2012 року, акт № 12/2 від 25.12.2013р. за період листопада-грудня 2013 року, акт № 6.11 від 01.11.2013р. за період червня-жовтня 2013р. тощо) та вже після їх складання були подані до органів казначейства для реєстрації відповідних зобов'язань Одеської регіональної служби державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті, після чого відповідач у повному обсязі сплатив на користь ДП „Одеська залізниця" грошові кошти, що підтверджено відповідними двосторонніми актами.

В силу положень ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку. Кредитор також вважається таким, що прострочив, у випадках, встановлених частиною четвертою статті 545 цього Кодексу.

Таким чином, суд доходить висновку, що в даному випадку ДП „Одеська залізниця" як кредитором було допущене прострочення у вигляді неоформлення рахунків на виконання спірних грошових зобов'язань та оформлення актів виконаних робіт із значним запізненням по відношенню до звітного періоду (календарного місяця), в результаті чого відповідач був позбавлений можливості своєчасно виконувати свої обов'язки. Тобто, в даному випадку прострочення відповідача як боржника у спірних правовідносинах не настало.

В той же час, за період з березня 2012 року по січень 2015 року позивачем було нараховано відповідачу до сплати компенсацію вартості житлово-комунальних послуг на експлуатацію та ремонт приміщення залізничного вокзалу на загальну суму 7 603,75 грн., частина якої в сумі 7 386,41 грн. підтверджена належними документами та була сплачена Одеською регіональною службою державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті. Решта сума заборгованості в розмірі 217,34 грн., в тому числі заявлена до стягнення в межах даної справи в сумі 217,25 грн., не підтверджена належними документами, на підставі яких відповідач має можливість отримати грошові кошти для розрахунків від органів казначейства, в результаті чого, позовні вимоги про стягнення із відповідача суми основного боргу в розмірі 217,25 грн. задоволенню не підлягають.

Також не підлягають задоволенню і позовні вимоги по стягнення із Одеської регіональної служби державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті пені та трьох відсотків річних, оскільки під час розгляду даної справи судом не встановлено факту порушення відповідачем власних зобов'язань.

Підсумовуючи все вищевикладене, відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 629, 530, 610, 612, 613, 901, 903 ЦК України, ст.ст. 1, 19, 26 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", ст. 193 ГК України, ст.ст. 2, 43, 48 Бюджетного кодексу України, Методичних рекомендацій щодо переліку підтвердних документів для реєстрації бюджетних зобов'язань та проведення платежів, які затверджені наказом Державної казначейської служби України від 29.04.2013р. № 68 позов ДП „Одеська залізниця" до Одеської регіональної служби державного ветеринарного санітарного контролю та нагляду на державному кордоні та транспорті про стягнення 1 001,26 грн. задоволенню не підлягає.

Судові витрати зі сплати судового збору судом покладаються на позивача відповідно до ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 15.06.2015р.

Суддя С.П. Желєзна