ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа № 920/2034/14

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Ільїн О.В., суддя Шепітько І.І.

при секретарі Довбиш А.О.

за участю представників сторін:

позивача - Бересток Б.П., довіреність №519/07.01-07 від 20 травня 2015 року.

відповідача - Теплова Т.О., довіреність №11 від 03 червня 2015 року

треті особи - не з'явились,

розглянувши апеляційну скаргу відповідача (вх.2248С/1-38) на рішення господарського суду Сумської області від 05.03.2015 року

за позовом Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради, м.Суми

до Комунального підприємства "Сумижитло" Сумської міської ради, м.Суми

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1.Сумська міська рада, м.Суми

2.Департамент фінансів, економіки та бюджетних відносин Сумської міської ради, м.Суми

про стягнення 999773,27 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до господарського суду Сумської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.02.2015 року) до міського бюджету м. Суми заборгованість з повернення бюджетної позички, наданої з міського бюджету за період травень - червень 2014 року у сумі 952000 грн. 00 коп., відсотки за користування бюджетною позичкою у сумі 1994,03 грн., пеню за несвоєчасне повернення бюджетної позички в сумі 62388,61 грн., пеню за несвоєчасне повернення відсотків за користування бюджетною позичкою у сумі 56,56 грн.

Рішенням господарського суду Сумської області від 05.03.2015 року у справі № 920/2034/14 (суддя Зайцева І.В.) позов задоволено.

Відповідач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить вказане рішення скасувати та прийняти нове, яким в позові відмовити.

Позивач надіслав на адресу суду відзив на апеляційну скаргу, в якому, зокрема, зазначає, що Департамент інфраструктури є правонаступником Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради, в тому числі стосовно договору №176-П щодо надання бюджетної позички від 18.07.2011 року, що підтверджується рішеннями Сумської міської ради №2176-МР від 27.02.2013 року №2785-МР від 30.10.2013 року, №2847-МР від 04.12.2013 року. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу позивача - без задоволення.

Представник Сумської міської ради в судове засідання 09.06.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду апеляційної скарги, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

Представник другої третьої особи в судове засідання з`явився, але в процесі перевірки його повноважень, стало відомо, що строк дії довіреності №442/06.06-02 від 04 лютого 2015 року закінчився 31 травня 2015 року.

Враховуючи, що терті особи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

На виконання рішення Сумської міської ради від 08.07.2011 року № 651-МР "Про внесення змін та доповнень до міського бюджету на 2011 рік" між Управлінням житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради (кредитором ) та Комунальним підприємством "Сумижитло" Сумської міської ради (позичальником) укладено договір № 176-П «на надання бюджетної позички» від 18.07.2011 року (далі-договір) (а.с.16,36 т.1).

Відповідно до п.1.1 договору, кредитор зобов'язався надати позичальнику бюджетну позичку (грошові кошти) у розмірі та на умовах, визначених у даному договорі, а позичальник зобов'язався повернути позичку і сплатити відсотки за ним

Згідно п.2.1 договору, кредитор надає позичальнику позичку в сумі 2500000 грн.

В п.2.2 договору зазначено, що за користування позичкою позичальник сплачує в дохід міського бюджету 0,5 % річних від залишкової суми наданої позички, згідно з додатком до Договору №1.

Пунктом 2.5 договору передбачено, що позичальник повертає отриману позичку до міського бюджету згідно з графіком повернення, додаток до договору №2.

Відповідно до пункту 2.6. договору графік повернення позички може бути змінений у разі внесення змін рішенням Сумської міської ради щодо термінів повернення позички.

Згідно пункту 4.2.1 договору позичальник зобов'язується повернути позичку у термін, визначений у додатку до договору, який є невід'ємною частиною цього договору.

Позичальник зобов'язаний забезпечити сплату нарахованих відсотків за одержану позичку (п.4.2.3 договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2011 року (п.7.1 договору). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (п.7.7 договору).

На підставі рішення Сумської міської ради від 29.12.2011 № 1096-МР "Про міський бюджет на 2012 рік" між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду № 1 від 29.12.2011 року, якою дію договору було продовжено до 30.11.2012 року та відповідно були змінені і викладені в новій редакції: графік сплати відсотків за користування бюджетною позичкою (додаток №1) та графік повернення бюджетної позички до міського бюджету (додаток № 2) (а.с.20,38 т.1).

Згідно з рішенням Сумської міської ради від 28.11.2012 № 1891-МР "Про внесення змін та доповнень до міського бюджету на 2012 рік" між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду № 2 від 28.11.2012 року, якою дію договору було продовжено до 31.12.2012 року та відповідно були змінені і викладені в новій редакції: графік сплати відсотків за користування бюджетною позичкою (додаток №1) та графік повернення бюджетної позички до міського бюджету (додаток № 2) (а.с.23,42 т.1).

На підставі рішення Сумської міської ради від 26.12.2012 № 2031-МР "Про міський бюджет на 2013 рік" між кредитором та позичальником укладено додаткову угоду № 3 від 29.12.2012 року, якою дію договору було продовжено до 30.11.2013 року та відповідно були змінені і викладені в новій редакції: графік сплати відсотків за користування бюджетною позичкою (Додаток №1) та графік повернення бюджетної позички до міського бюджету (Додаток № 2) (а.с.26,44 т.1).

01.07.2013 року сторони уклали додаткову угоду № 4 до договору, якою було внесено зміни у преамбулу та розділ 8 договору (місцезнаходження та реквізити сторін) та замінено Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради його правонаступником - Управлінням інфраструктури міста Сумської міської ради на підставі рішення Сумської міської ради від 29.05.2013 року № 2360-МР "Про Положення про управління інфраструктури міста Сумської міської ради" (а.с.29,48 т.1).

В подальшому рішенням Сумської міської ради від 04.12.2013 року №2847-МР змінено найменування Управління інфраструктури міста Сумської міської ради на Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради (п.1.2 рішення) (а.с.138 т.1).

Відповідно до п.1.7 Положення про департамент інфраструктури міста Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради №3014-МР від 29.01.2014 року, Департамент є правонаступником управління інфраструктури міста Сумської міської ради (а.с.146 т.1).

Рішенням Сумської міської ради від 04.12.2013 № 2837-МР "Про внесення змін та доповнень до міського бюджету на 2013 рік", а саме п.1.6 перенесено термін повернення бюджетної позички, наданої з міською бюджету підприємству відповідача, з листопада 2013 року на грудень 2013 року-2500 тис.грн. (а.с.54 т.1).

Рішенням Сумської міської ради від 25.12.2013 № 3001-МР "Про перенесення терміну повернення бюджетної позички КП "Сумижитло" Сумської міської ради" перенесено термін повернення бюджетної позички, наданої з міського бюджету відповідачу з грудня 2013 року на 2014 рік з терміном повернення до 15 грудня (а.с.56 т.1).

Рішенням Сумської міської ради від 30.01.2014 № 3046-МР "Про внесення змін до рішення Сумської міської ради від 25.12.2013 № 3001 МР "Про перенесення терміну повернення бюджетної позички КП "Сумижитло" Сумської міської ради" перенесено термін повернення бюджетної позички, наданої КП "Сумижитло" Сумської міської ради в сумі 2 500 000 грн. на 2014 рік, у тому числі: січень 2014 року 120 000 грн.; лютий 2014 року -476 000 грн.; березень 2014 року - 476 000 грн.; квітень 2014 року 476 000 грн.; травень 2014 року - 476 000 грн.; червень 2014 року 476 000 грн. (а.с.63 т.1).

Як зазначає позивач, на виконання вищенаведеного рішення Сумської міської ради, він листом №33/21.01-07 від 14.02.2014 року направив відповідачу проект додаткової угоди про внесення змін до договору стосовно графіку сплати відсотків за користування бюджетною позичкою та графіку повернення бюджетної позички (а.с.125 т.1). Однак, як вбачається з пояснень позивача, відповідач додаткову угоду не підписав, не повернув її позивачу, протокол розбіжностей не склав.

Матеріали справи містять рішення господарського суду Сумської області від 07.08.2014 року у справі № 920/1021/14 за позовом Департаменту інфраструктури міста Сумської міської ради про стягнення з КП "Сумижитло" Сумської міської ради 1548000 грн. заборгованості за період з січня 2014 року по квітень 2014 року за договором бюджетної позички №176-П від 18.07.2011 року (а.с.64 т.1).

Як зазначає позивач, відповідач порушив умови укладеного договору та не повернув у встановлений строк, а саме в травні 2014 року та червні 2014 року, надану з міського бюджету позичку, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість у розмірі 952000 грн.

Листами № 271/21.01-07 від 03.06.2014 та № 416/21.01-07 від 07.08.2014 року позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату заборгованості, відсотків за користування позичкою, пені за несвоєчасне повернення бюджетної позички і відсотків (а.с.30,31 т.1).

Також позивач направив відповідачу претензію від 03.11.2014 року №645/21.01-07 з вимогою сплатити заборгованість за період травень-червень 2014 року у сумі 952000 грн. (а.с.32 т.1).

Відповідач надіслав позивачу відповідь на претензію № 3205/15.01-04 від 12.11.2014 року, в якій повідомив, що у зв'язку з великою заборгованістю населення міста перед підприємством, суму боргу відповідач матиме можливість сплатити лише після надходжень від населення коштів за надані послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с.35 т.1).

Як зазначає позивач, суму боргу відповідач в добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 20.02.2015 року) 952000 грн. основного боргу, відсотків за користування бюджетною позичкою у сумі 1994,03 грн., пені за несвоєчасне повернення бюджетної позички в сумі 62388,61 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування бюджетною позичкою у сумі 56,56 грн.

Відповідач, в свою чергу, в запереченні на позовну заяву від 09.01.2015 року з позовом не погоджується та зазначає, що з 2011 року попереднім керівництвом КП «Сумижитло» та Сумською міською радою не вживалися заходи щодо повернення даної позички, на сьогоднішній день підприємство знаходиться у скрутному фінансовому становищі, оскільки заборгованість населення міста перед підприємством складає 15091494,49 грн.

Колегія суддів враховує наступне.

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 Цивільного кодексу України).

В абз. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України закріплено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 2.5 договору передбачено, що позичальник повертає отриману позичку до міського бюджету згідно з графіком повернення, додаток до договору №2.

Відповідно до пункту 2.6. договору графік повернення позички може бути змінений у разі внесення змін рішенням Сумської міської ради щодо термінів повернення позички.

Рішенням Сумської міської ради від 30.01.2014 № 3046-МР перенесено термін повернення бюджетної позички, наданої КП "Сумижитло" Сумської міської ради в сумі 2 500 000 грн. на 2014 рік, у тому числі: травень 2014 року - 476 000 грн., червень 2014 року - 476 000 грн. (а.с.63 т.1).

В додатку №2 до договору та додатках №2 до Додаткових угод №1, №2, №3, датою повернення бюджетної позички визначалось 30-те число відповідного місяця графіку.

Крім того, умовами договору передбачено обов'язок позичальника забезпечити сплату нарахованих відсотків за одержану позичку (п.4.2.3 договору).

В п.2.2 договору зазначено, що за користування позичкою позичальник сплачує в дохід міського бюджету 0,5 % річних від залишкової суми наданої позички, згідно з додатком до Договору №1.

Таким чином, позивач має право вимагати у відповідача належного виконання умов договору №176-П, в тому числі повернення 952000 грн. бюджетної позички, а також сплати відсотків за користування бюджетною позичкою.

Сума боргу відповідача підтверджується наданими позивачем матеріалами (договором та додатковими угодами до нього, рішеннями міської ради, розрахунками ціни позову).

Під час розгляду справи в суді першої інстанції наявність заборгованості та сума основного боргу відповідачем не заперечувалась.

Відповідач в добровільному порядку суму основного боргу не сплатив, не представив суду доказів погашення боргу.

Враховуючи непогашення відповідачем суми боргу, вказаної позивачем, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості з повернення бюджетної позички в сумі 952000 грн.

Крім того, судова колегія перевірила розрахунок позивача зі сплати відсотків за користування бюджетною позичкою та вважає правомірним стягнення з відповідача відсотків за користування бюджетною позичкою за період з 01 вересня 2014 року по 31 січня 2015 року в розмірі 1994,03 грн.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з вимогами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що за несвоєчасне повернення позички позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на момент надання позички.

Отже, стягнення пені у разі неналежного виконання взятих на себе зобов'язань передбачено умовами укладеного сторонами договору та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Таким чином, обґрунтованим, на думку колегії суддів, є стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення бюджетної позички: за період з 31.05.2014 року по 30.11.2014 року в сумі 31194,30 грн. (за зобов'язаннями травня 2014 року) та 31194,30 грн. за період з 01.07.2014 року по 31.12.2014 року (за зобов'язаннями червня 2014 року) та 56,56 грн. грн. пені за несвоєчасне повернення відсотків за користування бюджетною позичкою за період з 01.09.2014 року по 31.01.2015 року.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на статтю 2 ГПК України, зазначає, що Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради не уповноважений на звернення до суду з заявленим позовом.

Колегія суддів враховує наступне.

Договір про надання бюджетної позички №176-П від 18.07.2011 року укладено між Управлінням житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради та КП «Сумижитло» Сумської міської ради.

01.07.2013 року сторони уклали додаткову угоду № 4 до договору, якою було внесено зміни у преамбулу та розділ 8 договору (місцезнаходження та реквізити сторін) та замінено Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради його правонаступником - Управлінням інфраструктури міста Сумської міської ради на підставі рішення Сумської міської ради від 29.05.2013 року № 2360-МР "Про Положення про управління інфраструктури міста Сумської міської ради" (а.с.29,48 т.1).

В подальшому рішенням Сумської міської ради від 04.12.2013 року №2847-МР змінено найменування Управління інфраструктури міста Сумської міської ради на Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради (п.1.2 рішення) (а.с.138 т.1).

Відповідно до п.1.7 Положення про департамент інфраструктури міста Сумської міської ради, затвердженого рішенням Сумської міської ради №3014-МР від 29.01.2014 року, Департамент є правонаступником управління інфраструктури міста Сумської міської ради (а.с.146 т.1).

Таким чином, стороною договору №176-П від 18.07.2011 року є Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради (кредитор).

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Умовами укладеного договору передбачено обов'язок позичальника повернути позичку, сплатити відсотки за нею (п.1.1 договору), та право кредитора вимагати повернення позички від позичальника (п.4.2.2 договору).

Отже, враховуючи неналежне виконання КП «Сумижитло» Сумської міської ради умов укладеного договору, саме Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради має право на звернення до суду з даним позовом.

Крім того, пунктом 31 частини 1 статті Бюджетного кодексу України передбачено можливість кредитування бюджету - операції з надання коштів з бюджету на умовах повернення, платності та строковості, внаслідок чого виникають зобов'язання перед бюджетом (надання кредитів з бюджету), та операції з повернення таких коштів до бюджету (повернення кредитів до бюджету). Для цілей цього Кодексу до кредитів з бюджету також належать бюджетні позички та фінансова допомога з бюджету на поворотній основі.

При цьому, відповідно до п.8 ч.5 ст.22 Бюджетного кодексу України, головний розпорядник бюджетних коштів здійснює контроль за своєчасним поверненням у повному обсязі до бюджету коштів, наданих за операціями з кредитування бюджету.

Як свідчать матеріали справи, рішенням Сумської міської ради №651-МР від 08.07.2011 року (п.2.1) головним розпорядником бюджетних коштів по наданню бюджетної позички КП «Сумижитло» Сумської міської ради визначено Управління житлової політики, комунального господарства та благоустрою Сумської міської ради (правонаступником якого є Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради) (а.с.36 т.1).

Таким чином, саме Департамент інфраструктури міста Сумської міської ради, як головний розпорядник бюджетних коштів по наданню бюджетної позички КП «Сумижитло» Сумської міської ради, є належним позивачем у даній справі.

З урахуванням викладеного, доводи апелянта є безпідставними та не приймаються колегією суддів.

Також відповідач в апеляційній скарзі посилається на ч.14 ст.17 Бюджетного кодексу України, відповідно до якої забороняється списання заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, кредитами з бюджету, крім заборгованості суб'єктів господарювання, визнаних у встановленому порядку банкрутами, вимоги щодо погашення заборгованості яких не були задоволені у зв'язку з недостатністю їхніх активів і стосовно яких проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом, а також крім заборгованості, щодо стягнення якої судом прийнято рішення не на користь держави, яке набрало законної сили, та/або стягнення якої в судовому порядку є неможливим або недоцільним.

Однак, колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що Сумська міська рада виступала гарантом при надання бюджетної позички за договором №176-П від 18.07.2011 року.

Крім того, списання заборгованості суб'єктів господарювання перед державою (місцевими органами влади) за позиками, залученими під державні (місцеві) гарантії, дозволяється за наявності таких передумов:

1) у суб'єктів господарювання, стосовно яких здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням їх банкрутами, виявилося недостатньо активів для погашення цієї заборгованості;

2) судове рішення не на користь держави набрало законної сили, і стягнення такої заборгованості в судовому порядку неможливе або недоцільне;

3) стягнення зазначеної заборгованості в судовому порядку неможливе або недоцільне.

Колегія суддів зазначає, що КП «Сумижитло» Сумської міської ради не є суб'єктом господарювання стосовно якого здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи у зв'язку з визнанням її банкрутом.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на вказану норму права є безпідставним.

Також апелянт зазначає, що прострочена заборгованість суб'єкта господарювання перед державою або під державну гарантію, а також за кредитом бюджету стягується з такого суб'єкта господарювання органами Державної податкової служби, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб'єкта господарювання.

Колегія суддів звертає увагу, що ЗУ «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» втратив чинність 01.01.2011 року, тобто ще до укладення сторонами договору №176-П від 18.07.2011 року, у зв'язку з чим посилання на вказаний нормативний акт є неправомірним.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про скрутне матеріальне становище підприємства не приймаються судовою колегією, оскільки відсутність у відповідача необхідних коштів, в тому числі у зв'язку з скрутним фінансовим станом та несвоєчасними розрахунками споживачів за надані послуги з утриманням будинків та споруд, не є надзвичайними чи невідворотними обставинами та не звільняють КП «Сумижитло» Сумської міської ради від відповідальності у відповідності до частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України та частини 2 статті 218 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Сумської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства та підстав для його скасування не вбачається.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, п.1 ст.103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 05.03.2015 року у справі №920/2034/14 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови по справі № 920/2034/14 підписано 15.06.2015 року.

Головуючий суддя Медуниця О.Є.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Шепітько І.І.