ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 925/675/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Яцук Є.В. - представник за довіреністю,

від відповідача - Долобан Л.С. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом державного підприємства "Одеська залізниця", м. Одеса

до товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП",

м. Христинівка, Черкаської області

про стягнення 104 880 грн. 00 коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося державне підприємство "Одеська залізниця" до товариства з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" про стягнення 104 880 грн. 00 коп. штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 14 квітня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 05 травня 2015 року.

Проте, судове засідання 05 травня 2015 року не відбулося, у зв'язку з відпусткою головуючого по справі судді.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 21 травня 2015 року розгляд справи призначено на 09 червня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві на позовну заяву від 22 квітня 2015 року за №76, в якому зазначав, що нарахування штрафу позивачем є безпідставним оскільки виявлення неправильного зазначення маси вантажу повинно відбутися на станції відправлення, під час перевезення вантажу або на станції його призначення. Натомість позивач видав вантаж вантажоодержувачу без його переважування на станції призначення, про що свідчить відмітка у залізничній накладній (20 жовтня 2014 року). Відповідач заперечує, що переважування відбулося на станції призначення, оскільки насправді це мало місце на Одеському зерновому терміналі поза межами станції Одеської залізниці, а саме 21 жовтня 2014 року, після передачі вантажу вантажоодержувачу.

В зв'язку з чим відповідач вважає, що комерційний акт АА № 024651/371 від 21 жовтня 2014 року не може бути належним доказом встановлення обставин, за які настає відповідальність у вигляді сплати штрафу за неправильне зазначення маси вантажу.

Враховуючи вищенаведене, відповідач просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

В судовому засіданні, яке відбулося 09 червня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/675/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, виходячи з наступного:

Звертаючись до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача 104 880 грн. 00 коп. штрафу, позивач стверджував, що відповідачем було невірно вказано масу вантажу в накладній від 18 жовтня 2014 року за №42833970, в зв'язку з чим згідно ст. 122 Статуту залізниць України (далі - Статут) з відправника (відповідача) стягується штраф у розмірі визначеному ст. 118 Статуту.

Як вбачається з матеріалів справи та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 18 жовтня 2014 року товариством з обмеженою відповідальністю "Христинівське ХПП" за залізничною накладною №42833970 зокрема у вагони № 95684148, № 95797858, № 95530242 зі станції Христинівка на станцію Одеса - Порт на адресу Одеського зернового терміналу ПАТ "ДПЗКУ" було відвантажено "Насип. Зерно кукурудзи". Спосіб визначення маси - на вагонних вагах (150 т).

З даних залізничної накладної вбачається, що навантаження вагонів здійснювалося засобами відправника (відповідача у справі), правильність внесених до накладної відомостей підтверджено підписом представника вантажовідправника, у відповідності до п. 2.3. Правил оформлення перевізних документів.

Згідно ст. 24 Статуту залізниць вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній.

Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

По прибуттю потяга на станцією Одеса - Порт Одеської залізниці, за вимогою вантажоодержувача, було здійснено перевірку маси вантажу на електромеханічних вагонних вагах 2385 ВВ-100е/2с повірка 08 квітня 2014 року вагах "ДПЗКУ" Одеського зернового терміналу, якою було встановлено, що вага у вагоні №95684148 брутто - 86 650 кг., тара з документа - 21 300 кг., нетто - 65 350 кг, що менше на 1 350 кг, ніж вказано у перевізних документах, у вагоні №95797858 брутто - 87 500 кг., тара з документа - 22 000 кг., нетто - 65 500 кг, що менше на 1 300 кг, ніж вказано у перевізних документах, у вагоні №95530242 брутто - 87 250 кг., тара з документа - 22 000 кг., нетто - 65 250 кг, що менше на 1 300 кг, ніж вказано у перевізних документах, про що складено комерційний акт АА №024651/371 (форми ГУ-22) від 21 жовтня 2014 року.

Загальна різниця ваги у всіх трьох спірних вагонах склала 3 950 кг.

Після відкриття верхніх завантажувальних люків було виявлено, що вагони завантажені не до повної місткості. Недопоставлений вантаж в вагонах міг би вміститися. Просипання вантажу зі спірних вагонів не виявлено.

Вагони № 95684148, № 95797858, № 95530242 у справному технічному стані, зі справними ЗПП відправника, які не пошкоджені та виконують всі свої функції.

Вищевказаний акт був підписаний начальником станції, комерційним агентом, начальником вантажного району та вантажоодержувачем.

Зауважень на складений комерційний акт вантажоотримувачем зафіксовано не було.

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України, яка кореспондуються з вимогами ч. 4 ст. 909 та ч. 1 ст. 920 Цивільного кодексу України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначається транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 6 Статуту визначено, що накладна є основним перевізним документом встановленої форми, оформленим відповідно до цього Статуту та Правил, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до ст. 122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у п'ятикратному розмірі провізної плати згідно зі статтею 118 цього Статуту, при цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту визначено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

За ст. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:

а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах;

б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;

в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;

г) повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу.

Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Відповідно до п. 7 Правил видачі вантажів вантаж разом з накладною видається на станції призначення одержувачу, зазначеному в накладній, після внесення ним усіх належних залізниці платежів.

Згідно п. 29 Правил видачі вантажів у разі недостачі, псування, пошкодження вантажу, якщо ці обставини зазначені в комерційному акті, складеному до видачі вантажу (в тому числі й під час перевезення), станція призначення може видати його одержувачу тільки після визначення розміру фактичної недостачі, псування або пошкодження згідно з пред'явленими одержувачем документами (рахунки-фактури тощо).

При непред'явленні вказаних документів вантаж видається одержувачу після складання комерційного акта з докладним описом стану вантажу або після складання у відповідних випадках акта експертизи.

Водночас слід зазначити, що комерційний акт АА №024651/371 був складений 21 жовтня 2014 року, тобто на наступний день після видачі вантажоотримувачу вантажу, а саме 20 жовтня 2014 року, про що свідчить відмітка на залізничній накладній від 18 жовтня 2014 року в графі №53.

Отже, в даному випадку складання залізницею комерційного акта після того як припинилися зобов'язання з перевезення між відправником та перевізником є неправомірним.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак всупереч вимогам ст. ст. 33, 34 ГПК України позивачем не було доведено належними доказами факту, що підтверджує неправильно зазначену відповідачем у накладній масу вантажу.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити повністю.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 49, ст. ст. 82-85 ГПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 12 червня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович