ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 р. Справа № 923/592/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Прокурора м.Херсона в інтересах держави в особі

позивача: Управління капітального будівництва Херсонської міської ради, м. Херсона

до дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м. Херсон

за участю:

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Державної казначейської служби в м. Херсоні Херсонської області

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство фірма "Торгсервісбуд", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення 68262140 грн. 95 коп.

за участю прокурора - Кущ В.Г., службове посвідчення № 032528 від 11.03.2015 року;

та представників сторін:

від позивача - Карауш В.В., нач. управління, посвідчення № 2124 від 2007 року, розпорядження № 118-к від 09.02.2007 року; Білецький О.В., представник, дов. № 01-10-176 від 23.02.2015 року, посвідчення адвоката від 17.12.2007 року; Гажур М.В., представник, дов. № 01-10-533 від 06.05.2015 року;

від відповідача - Сергет В.В., представник, дов. № 28 від 05.01.2015 року, посвідчення адвоката від 09.11.2011 року;

від 3-ї особи на стороні позивача - Середа О.В., представник, дов. від 03.10.2014 року № 04-25/898;

від 3-ї особи на стороні відповідача - Крижановський М.М., представник, дов. від 20.02.2015 року; Горюнов К.С., представник, дов. від 20.02.2015 року.

Розгляд справи розпочато 03.06.2015 р. з перервою до 05.06.2015 р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Прокурор м. Херсона в інтересах держави в особі Управління капітального будівництва Херсонської міської ради (позивач) звернувся до господарського суду Херсонської області з позовом до дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (відповідач), в якому просить стягнути заборгованість за неналежне виконання умов договору № 36/1 від 02.08.2013 року та додаткової угоди до нього №1 від 02.01.2014 року у сумі 68262140,95 грн., з яких 41807048 грн. - основного боргу, 22127055,09 грн. - інфляційних втрат, 1423974,28 грн. - 3% річних, 2904063,58 грн. - пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 525, 526, 598, 599, 610-612, 631 Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 180, 193, 318, 321Господарського кодексу України, ст.ст.2, 12, 29 Господарського процесуального кодексу України, ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру".

Ухвалою суду від 06.05.2015 року залучено до участі у справі в якості 3-тьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Управління Державної казначейської служби в м. Херсоні та 3-ї особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватне підприємство фірму "Торгсервісбуд", м. Павлоград, Дніпропетровська область.

Ухвалою суду від 17.04.2015 р. порушено провадження у справі і її розгляд призначено на 06.05.2015 р. Тричі ухвалами суду від 06.05.2015 р., 18.05.2015 р., 05.06.2015 р. розгляд справи відкладався, а 03.06.2015 р. оголошувалась перерва з метою надання можливості сторонам скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Прокурор підтримав позовні вимоги та просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача надав письмові пояснення, в яких він погоджується зі здійсненим відповідачем контррозрахунком нарахування інфляційних втрат - 20887535 грн. 10 коп., але з розрахунком пені та 3 % річних не погоджується.

Відтак представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити повністю з зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях підстав.

06.05.2015 р. відповідач подав суду відзив на позовну заяву (а.с. 1-6), згідно якого просить суд відмовити у задоволенні позову. Свої заперечення відповідач мотивував тим, що відповідач, в межах наданих повноважень та покладених Договором обов'язків, вчинив все від нього залежне - уклав субпідрядний договір та перерахував субпідрядникові аванс згідно з вказівкою позивача.

За таких умов, на думку відповідача, очевидним є безпідставність тверджень позивача про те, що відповідачем аванс використаний не був.

Крім того, як вбачається з додаткових пояснень відповідача, він категорично не згодний із нарахованими позивачем сумами штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних здійснених за період з 15.04.2014 року по 09.09.2014 року виходячи із суми основного боргу 55388530 грн., а з 10.09.2014 року по 14.04.2015 року (день подання позову) виходячи із суми основного боргу 41807048 гр. та вважає, що позивачем завищено суми штрафних санкцій, а саме пені на 4651 грн. 19 коп., інфляційних витрат на 1239519 грн. 99 коп. та 3 % річних на 4552 грн. 79 коп.

У зв'язку із цим, на думку відповідача, позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, й такими що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу в його задоволенні, з підстав, які вказано у відзиві на позов та додаткових поясненнях.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача надала суду відзив, відповідно до якого повідомляє, що станом на 15.05.2015 р. згідно фінансової звітності управлінням капітального будівництва зареєстрована дебіторська заборгованість за КФК 150101 "Капітальні вкладення" на суму 41807048 грн. та просить суд прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача у відзиві на позовну заяву просить суд відмовити у задоволенні позову, а також вважає, що відповідач довів, що порушення строків виконання будівельних робіт сталося не з його вини, оскільки позивач не забезпечив його проектно-кошторисною документацією.

12.06.2015 р. до суду надійшла заява від Херсонської міської ради про залучення останньої до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

В судовому засіданні представник Херсонської міської ради заявив клопотання, в якому просив не розглядати заяву Херсонської міської ради від 12.06.2015 р. щодо залучення її в якості третьої особи.

Представник відповідача в судовому засіданні заявив три клопотання про зупинення провадження у справі: № 13-07/660 від 15.06.2015 р., № 13-07/661 від 15.06.2015 р., № 13-07/662 від 15.06.2015 р., згідно яких просив суд зупинити провадження по справі № 923/592/15 до набрання чинності судовими рішеннями господарського суду Херсонської області по справах № 923/807/14, № 923/906/15, № 923/1008/14 відповідно.

Щодо зазначених вище клопотань про зупинення провадження у справі № 923/592/15, суд з'ясував думки представників сторін та вирішив відмовити у їх задоволенні, приймаючи до уваги наступне.

Зупинення провадження у справі - тимчасове й повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Частина 1 ст. 79 ГПК України встановлює обов'язок господарського суду зупинити провадження у справі. Причиною зупинення в даному випадку є неможливість розгляду справи, що знаходиться в провадженні господарського суду, до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, яка розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід з'ясовувати як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Суд дійшов висновку, що вищевказані справи не пов'язані між собою, адже предметом позовної заяви у даній справі є стягнення за договором №36/1 від 02.08.2013 року, укладеного між Управлінням капітального будівництва Херсонської міської ради та ДП «Херсонський облавтодор», а предметом позовної заяви у справі №923/1008/14 є зобов'язання відповідача виконати зобов'язання за договором, внесення змін до договору №36/1 від 02.08.2013 р.; предметом позовної заяви у справі №923/906/15 є стягнення заборгованості в сумі 5273408 грн. 45 коп. за договором №36/1 від 02.08.2013 р.; предметом позовної заяви у справі №923/807/14 є зобов'язання відповідача виконати зобов'язання за договором №36/1 від 02.08.2013 р. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає, що розгляд справ № 923/807/14, № 923/906/15, № 923/1008/14 не перешкоджає розгляду даної справи та підстави для задоволення клопотань відповідача відсутні.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, що прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, господарський суд

в с т а н о в и в:

Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2013 р. між Управлінням капітального будівництва Херсонської міської ради (замовник) та ДП «Херсонський облавтодор» (підрядчик) укладено договір №36/1 про виконання робіт з будівництва шляхопроводу по проспекту Адмірала Сенявіна - вул. Залаегерсег у м. Херсоні (далі за текстом - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1 договору підрядник зобов'язався протягом 2013-2014 років виконати замовникові роботи, заазначені в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти та оплатити такі роботи.

02.01.2014 р. між замовником та підрядником укладено додаткову угоду № 1 до договору № 36/1 від 02.08.2013 р., якою внесено зміни до договору, тому договір діє і виконується з врахуванням зазначеної додакової угоди.

Ціна договору є твердою і становить 184 628 433,60 гривень.

У відповідності до пункту 4.1. договору № 36/1 від 02.08.2013 року, з урахуванням додаткової угоди до договору від 02.01.2014 року, замовник після пред'явлення підрядником рахунка на аванс для придбання матеріалів в розмірі до 30% від обсягу фінансування 2014 року в сумі 55 388 530 гривень, перераховує дану суму підряднику.

В свою чергу відповідно до пунктів 4.1., 4.2. договору підрядник впродовж трьох місяців з дати отримання авансу підтверджує його використання за призначенням згідно з актами виконаних робіт. До актів виконаних робіт за формами КБ-2в, КБ-3 додаються документи, що підтверджують виконання договору підряду: журнали виконання робіт, акти на приховані роботи, паспорти, сертифікати відповідності, акти на випробування устаткування тощо.

Слід зазначити, що порядок розрахунків за договором та додатковою угодою, а також умови використання одержаного авансу підрядником, відповідають вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764 "Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва" та від 09.10.2006 № 1404 "Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти".

Так пунктами 18, 19 постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764, встановлено, що розрахунки за виконані роботи у капітальному будівництві здійснюються на підставі актів приймання виконаних робіт. Замовник перераховує підряднику аванс, якщо це передбачено договором. Розмір авансу не може перевищувати 30 відсотків вартості річного обсягу робіт. Підрядник зобов'язується використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Вказана вимога Порядку є безумовною, тобто передбачає обов'язковість повернення суми авансу незалежно від причин, що могли завадити Підряднику використати всю суму авансу.

Повернення невикористаної суми авансу у трьохмісячний термін при виконанні підрядних робіт, які фінансуються за бюджетні кошти передбачено, як договором укладеним між позивачем та відповідачем так і спеціальним нормативним актом - постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 № 1764.

Таким чином, відповідно до умов договору та зазначених нормативних актів факт використання наданої суми авансу може посвідчуватися виключно актами виконаних робіт форми КБ-2в та КБ-Зв, а придбані на суму авансу матеріали мають бути використані при проведенні робіт, виконання яких і посвідчується відповідними актами.

На виконання умов п.4.1. договору позивач, відповідно до платіжного доручення № 1 від 14.01.2014 р. перерахував відповідачу 55 388 530,00 грн. Призначення платежу, зазначене у платіжному дорученні - придбання матеріалів на виконання робіт за об'єктом будівництва шляхопроводу по просп. Адмірала Сенявіна - вул. Залаегерсег у м. Херсоні.

З матеріалів справи вбачається, що у встановлений Договором та чинним законодавством спосіб Дочірнє підприємство "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» своїх зобов'язань в повному обсязі не виконало, а саме у продовж 3-х місяців з дати отримання авансу (14.01.2014) не надав Управлінню капітального будівництва Херсонської міської ради підтвердження його використання за призначенням згідно з актами виконаних робіт за встановленими Договором та чинним законодавством формами.

Дочірнє підприємство "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» отримавши аванс ще 14.01.2014 року, надало позивачу тільки один акт виконаних робіт за вересень 2014 року на суму 13 581 481 гривень, інша частина авансу отриманого підрядником, в сумі 41 807 048 гривень, залишається не використаною, акти виконаних робіт на зазначену суму, позивач не отримав, роботи передбачені договором, підрядником не виконуються.

Крім того, предметом договору визначено виконання робіт упродовж 2013-2014 років (п. 1.1), тобто на даний час роботи виконуватися не можуть внаслідок закінчення терміну виконання робіт, передбаченого договором.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладення господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, і по суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст.ст.598, 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом; зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 ЦК України та ч.7 ст. 180 ГК України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж: якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Відповідно до частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. За приписами статті 843 Кодексу у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (частина 1 статті 854 Кодексу).

За приписами ст.ст.318, 321 ГК України договором підряду на капітальне будівництво одна сторона (підрядник) зобов'язується своїми силами і засобами на замовлення другої сторони (замовника) побудувати і здати замовникові у встановлений строк визначений договором об'єкт відповідно до проектно-кошторисної документації або виконати зумовлені договором будівельні та інші роботи, а замовник зобов'язується передати підряднику затверджену проектно-кошторисну документацію, надати йому будівельний майданчик, прийняти закінчені будівництвом об'єкти і оплатити їх вартість робіт.

Приймання-передача закінчених робіт проводиться у порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, Загальними умовами укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668 (надалі - Загальні умови), та відповідним договором підряду.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" визначено, що документами про виконання договору підряду є документи про хід виконання договору підряду, відповідність робіт і матеріальних ресурсів нормативним вимогам та здійснення контролю за виконанням договірних зобов'язань (журнали виконання робіт, акти та довідки про виконані роботи, акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок тощо), а закінченими роботами -роботи, виконані підрядником відповідно до договору підряду, проектної та кошторисної документації. Обов'язковість ведення виконавчої документації при виконанні будівельних робіт також встановлено ДБН А.3.1-5-2009.

Відповідно до положень пункту 31 Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві обов'язок по забезпеченню ведення та передачі замовнику в установленому порядку документів про виконання договору підряду покладено на підрядника; до таких документів Загальні умови відносять документи про хід виконання договору підряду, відповідність робіт і матеріальних ресурсів нормативним вимогам та здійснення контролю за виконанням договірних зобов'язань (журнали виконання робіт, акти та довідки про виконані роботи, акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок тощо).

У 2014 році позивач неодноразово звертався до дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» з вимогами про повернення не використаної суми авансу, або надання актів виконаних робіт - доказів використання отриманої суми авансу на будівництво.

Відповідач вимоги не виконав, не використаний аванс не повернув, належних доказів визначених договором про виконання зобов'язання в період дії договору не надав, тому фактично на даний час зобов'язання за договором № 36/1 від 02.08.2013 року, з урахуванням додаткової угоди до договору від 02.01.2014 є не виконаними з вини відповідача, при цьому строк виконання зобов'язань закінчився.

Крім того, замовник звертався до відповідача з пропозицією передати матеріали і обладнання, закуплене на суму авансу, однак така пропозиція також залишена без задоволення.

Враховуючи наведене позовна вимога про стягнення суми основного боргу - 41807048 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання 1423974 грн. 28 коп. 3% річних, 22127055 грн. 09 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції встановив, що розрахунок інфляційних втрат здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Проте, з урахуванням погодження позивача з контррозрахунком відповідача в частині нарахування інфляційних втрат (а.с. 105, т. 2), вимога про стягнення інфляційних втрат підлягає задоволенню частково, а саме: до стягнення з відповідача підлягає 20887535 грн. 10 коп.

За здійсненим судом розрахунком розмір річних становить не 1423974 грн. 28 коп., а 1419421 грн. 49 коп., оскільки під час здійснення розрахунку позивачем безпідставно нараховано річних за період з 15.04.2014 р. по 10.09.2014 р. за 149 днів, але фактично прострочення за цей період становить 148 днів.

Отже, вимога про стягнення річних у розмірі 3% задовольняється частково у сумі 1419421 грн. 49 коп.

Щодо пені, то статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

В даному випадку у пункті 7.2. Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання пунктів 4.1 та 5.1 Договору, підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі однієї облікової ставки НБУ, а у разі здійснення попередньої оплати, підрядник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та умов договору позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань 2904063 грн. 58 коп. пені в розмірі однієї облікової ставки НБУ від суми боргу.

Однак, виходячи із умов п. 7.2 Договору сторони фактично визначили стягнення за невиконання або несвоєчасне виконання п. 4.1, п. 5.1 Договору штраф, а не пеню у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування від суми зобов'язань за договором.

Відтак, розмір штрафу за умовами п. 7.2 Договору має становити 5261910 грн. 35 коп. (55388530 грн. х 9,5%), де 9,5 % - ставка НБУ станом на 15.04.2014 р. (строк виконання зобов'язань за п. 4.1 Договору.

Оскільки суд не може виходити за межі позовних вимог, то до стягнення з відповідача підлягає 2904063 грн. 58 коп. неустойки.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 41807048 грн. основного боргу, 20887535 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 1419421 грн. 49 коп. 3% річних, 2904063 грн. 58 коп. неустойки.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

У пункті 4.6. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" № 7 від 21.02.2013 р. зазначено, що приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду.

Згідно підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставки судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлені в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827 грн.) та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (73080 грн.).

Статтею 8 Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" з 01 січня 2015 року розмір мінімальної заробітної плати встановлений в сумі 1218 грн.

Прокурором м. Херсона заявлено позов про стягнення з відповідача 68262140 грн. 95 коп. Отже, сума судового збору з урахуванням підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір", яка підлягала сплаті при зверненні з позовом становить 73080 грн.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" органи прокуратури при здійснені своїх повноважень від сплати судового збору звільняються.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати по сплаті судового збору в сумі 73080 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (73000, м. Херсон, вул. Поповича, буд. 23, ідентифікаційний код 31918234) на користь Управління капітального будівництва Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, вул. Суворова, 38, ідентифікаційний код 05517216) - 41807048 грн. основного боргу, 20887535 грн. 10 коп. інфляційних втрат, 1419421 грн. 49 коп. 3% річних, 2904063 грн. 58 коп. неустойки.

3.Стягнути з дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (73000, м. Херсон, вул. Поповича, буд. 23, ідентифікаційний код 31918234) на користь держави в доход Державного бюджету (р/р 3002, МФО 852010, код за , одержувач УДКСУ у місті Херсоні, банк ГУДКСУ у Херсонській області) - 73080 грн. судового збору.

4. В решті позовних вимог відмовити.

5.Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18.06.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова