ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р.Справа № 922/4772/14

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Контакт", м. Київ,
до Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України", м. Харків,
про стягнення 1017248,44 грн.
за участю представників:

позивача - Сідей О.В. (дов.),

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ Фірма "Контакт", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України", про стягнення заборгованості за договором № 1/12-13 від 02.12.2013р. у загальній сумі 1017248,44 грн., в т.ч. основна заборгованість - 868000,00 грн., інфляційні втрати - 130200,00 грн., 3% річних - 19048,44 грн. Позивач просить також покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 09.12.2014р. за клопотанням відповідача провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/5053/14 за позовом Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України" до ТОВ "Фірма "Контакт" про тлумачення умов договору.

Позивачем до суду бала надана копія рішення господарського суду Київської області від 23.01.2015р. у справі № 911/5053/14, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України" до ТОВ Фірми "Контакт" про тлумачення умов договору, а також постанова Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. у справі № 911/5053/14, якою рішення господарського суду Київської області від 23.01.2015р. у справі № 911/5053/14 залишено без змін.

Оскільки обставини, які зумовили зупинення провадження у справі, відпали, ухвалою суду від 21.05.2015р. провадження у даній справі поновлено, розгляд справи призначений у судове засідання на 08.06.2015р.

У судове засідання 08.06.2015р. з'явився представник позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений ухвалою суду, отримання якої підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, однак своїми процесуальними правами щодо участі в судовому засіданні не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Позивач 25.05.2015р. надав через канцелярію суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором № 1/12-13 від 02.12.2013р. у загальній сумі 1335489,89 грн., в т.ч. основна заборгованість - 868000,00 грн., інфляційні втрати - 433174,17 грн., 3% річних - 34315,73 грн. Позивач просить також покласти на відповідача судові витрати.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Судом встановлено, що подана позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог відповідає вимогам ГПК України, зокрема позивачем надані докази доплати судового збору в установленому розмірі, а також докази направлення даної заяви з додатками на адресу відповідача. Суд зазначає, що заява про збільшення розміру позовних вимог разом з додатками була направлена на адресу відповідача 23.05.2015р., тобто завчасно.

За таких обставин суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, який був присутній у судовому засіданні 09.12.2014р., дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

02.12.2013 р. між Державною установою "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН України" (відповідач, замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю фірмою "Контакт" (позивач, виконавець) укладений договір № 1/12-13 про закупівлю товару за державні кошти (далі -Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору виконавець зобов'язується у 2013 році поставити замовникові товари: "32.50.1 Інструменти і прилади медичні, хірургічні та стоматологічні", зазначені в специфікації (додаток № 1), а замовник - прийняти і оплатити такі товари.

Пунктом 1.2. Договору визначено, що найменування (номенклатура, асортимент), кількість товару зазначено в специфікації (додаток № 1 до Договору).

У пункті 3.1 Договору сторони погодили ціну Договору в сумі 868000,00 грн.

Порядок здійснення розрахунку визначений розділом 4 Договору, яким передбачено, що замовник зобов'язується зробити повну оплату вартості партії товару, визначеної у видатковій накладній, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів в сумі вартості Товару на розрахунковий рахунок виконавця за фактом постачання товару протягом 30 календарних днів (п. 4.1. Договору).

Пунктом 4.2. Договору визначено, що у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 10-ти банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

На виконання умов договору позивачем на адресу відповідача був поставлений товар на загальну суму 868000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № 149 від 24.12.2013р.

Отримання відповідачем товару не заперечувалось відповідачем, однак відповідач вказував на те, що договір № 1/12-13 від 02.12.2013р. містить суперечливі умови щодо настання строку оплати товару, зокрема пунктом 4.1 Договору визначено, що оплата товару здійснюється за фактом постачання товару протягом 30 календарних днів, а пункт 4.2 Договору узгоджено, що у разі затримки бюджетного фінансування, розрахунок за товар здійснюється протягом 10 банківських днів з дати отримання замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок.

Відповідач звернувся до господарського суду Київської області з позовною заявою щодо тлумачення умов договору, зокрема, строків оплати товару.

Рішенням господарського суду Київської області у справі № 911/5053/14 за позовом Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва Національної академії медичних наук України" до ТОВ "Фірма "Контакт" про тлумачення умов договору в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Суд зазначає, що за правовим змістом, укладений між сторонами договір є договором поставки і носить відплатний характер. Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлі-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно положень ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов'язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження, а пунктом 7 ч. 1 цієї статі визначено, що бюджетне зобов'язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 48 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, довгострокових зобов'язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідно до частини 6 ст. 22 Бюджетного кодексу України Розпорядник бюджетних коштів може уповноважити одержувача бюджетних коштів на виконання заходів, передбачених бюджетною програмою, та надати йому кошти бюджету (на безповоротній чи поворотній основі) в межах відповідних бюджетних асигнувань. Одержувач бюджетних коштів використовує такі кошти на підставі плану використання бюджетних коштів, що містить розподіл бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі цього розпорядника бюджетних коштів.

За таких обставин, відповідно до пункту 38 ст.2 Бюджетного кодексу України одержувач бюджетних коштів - суб'єкт господарювання, громадська чи інша організація, яка не має статусу бюджетної установи, уповноважена розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Тобто, укладаючи вищезазначений договір, відповідач вже мав певні бюджетні асигнування на виконання такого договору.

Крім того, наявність чи відсутність бюджетного фінансування не залежить від волі і дій позивача та порушує його право на отримання коштів за виконані роботи за Договором, у зв'язку з чим відповідач не може звільнятися від виконання взятих на себе зобов'язань і за умови відсутності коштів у бюджеті.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 26.12.2011р. у справі № 9/400, від 15.05.2012р. у справі № 11/446.

За таких обставин суд вважає, що відповідач взяв на себе зобов'язання з оплати отриманого товару протягом 30 календарних днів з моменту отримання товару.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобов'язання по сплаті грошових коштів у визначений строк, позивачем обґрунтовано пред'явлено до стягнення основний борг у сумі 868000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивачем зроблений розрахунок 3% річних за період з 24.01.2014р. по 20.05.2015р., сума яких складає 34315,73 грн., а також наданий розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2014р. по березень 2015р., сума яких складає 433174,17 грн.

Надані розрахунки перевірені судом, відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним відносинам, що склалися між сторонами, а тому приймаються судом та вказані суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Державної установи "Інститут медичної радіології ім. С.П. Григор'єва НАМН України" (61024, м. Харків, вул. Пушкінська, 82, код 02012177) на користь товариство з обмеженою відповідальністю Фірми "Контакт" (місце реєстрації : 04655, м. Київ, просп. Московський, 21, адреса для листування: 02095, м. Київ, вул. Срібнокільська, 22, оф. 172, код 19422086) основну заборгованість у сумі 868000,00 грн., інфляційні втрати в сумі 433174,17 грн., 3% річних у сумі 34315,73 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 26709,80 грн.

Повне рішення складено 11.06.2015 р.

Суддя В.О. Яризько