ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа № 911/1415/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Заступника військового прокурора Чернігівського гарнізону,

14030, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Шевченка, буд. 57

в інтересах держави в особі

8 навчального центру Державної служби транспорту,

14017, Чернігівська обл., м. Чернігів, Новозаводський р-н, вул. Щорса, буд.18

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс",

07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка

про стягнення 11 467,38 грн.

за участю представників:

прокурора - Комарецький Р.Є. (службове посвідчення від 22.01.2015 № 031483);

позивача - Борисович О.В. (довіреність від 01.12.2014 № 1506);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Заступника військового прокурора Чернігівського гарнізону (далі - прокурор) в інтересах держави в особі 8 навчального центру Державної служби транспорту (далі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі - відповідач) про стягнення 31 086,26 грн., з яких: 29 538,75 грн. основного боргу, 1 322,73 грн. пені, 156,67 грн. інфляційних втрат та 68,12 грн. 3% річних.

Позов подано прокурором на підставі статті 121 Конституції України, статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру", статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором підряду від 20.12.2013 № 13-1528/БрФ-Ю.

Ухвалою господарського суду Київської області від 06.04.2015 порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 23.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 8906/15 від 20.04.2015) спільно прокурором та позивачем подано до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду від 06.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 8907/15 від 20.04.2015) подано заяву про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що заяву про зменшення розміру позовних вимог підписано уповноваженою на це особою, зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, зменшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям зменшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову, відповідно до розміру якої буде вирішуватися спір - 2 844,40 грн., з яких: 1 365,00 грн. основного боргу, 1 322,73 грн. пені, 156,67 грн. інфляційних втрат та 68,12 грн. 3% річних.

Підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні, з урахуванням абзацу 2 пункту 7. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення".

Разом із заявою про зменшення розміру позовних вимог, прокурором та позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідно до частин 4, 6 статті 22 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням того, що заяву про збільшення розміру позовних вимог підписано уповноваженою на це особою, збільшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує нічиїх прав і охоронюваних законом інтересів, збільшення розміру позовних вимог прийнято господарським судом.

У зв'язку з прийняттям збільшення розміру позовних вимог господарським судом, у справі має місце нова ціна позову - 11 467,38 грн., з яких: 1 365,00 грн. основного боргу, 4 777,68 грн. пені, 5 162,64 грн. інфляційних втрат та 162,06 грн. 3% річних.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9382/15 від 22.04.2015) відповідачем подано до матеріалів справи документи на виконання вимог ухвали суду від 06.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9455/15 від 23.04.2015) відповідачем подано до матеріалів справи додаткові документи.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9456/15 від 23.04.2015) відповідачем подано відзив на позовну заяву.

У судовому засіданні 23.04.2015 оголошено перерву до 02.06.2015, відповідно до частини 3 статті 77 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 10434/15 від 05.05.2015) позивачем подано додаткові документи.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 12695/15 від 02.06.2015) відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі його представника.

У судове засідання 02.06.2015 представник відповідача не з'явився, прокурор та представник позивача з'явились та підтримали позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.06.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні прокурора та представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд -

встановив:

Між 8 навчальним центром Державної служби транспорту (далі - підрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс" (далі - замовник) укладено договір підряду від 20.12.2013 № 13-1528/БрФ-Ю (далі - Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник забезпечує відповідно до умов Договору виконати загальнобудівельні роботи за завданням замовника, а останній зобов'язується прийняти і оплатити вказані роботи. Адреса розташування об'єкта: 07430, Київська обл., Броварський р-н, с. Рудня, вул. Чапаєва, 63 (пункт 1.1. Договору).

Відповідно до пункту 3.1. Договору (в редакції Протоколу розбіжностей від 20.12.2013), ціна договору складає 199 907,95 грн., у тому числі, ПДВ - 33 317,99 грн.

Згідно з пунктом 7.3. Договору, вартість виконаних робіт, що підлягає оплаті, визначається з урахуванням фактичних обсягів виконаних робіт та фактичних витрат підрядника, підтверджених відповідними документами.

Відповідно до пункту 7.1. Договору (в редакції Протоколу розбіжностей від 20.12.2013), розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі Актів прийняття виконаних робіт (форма КБ-2в) та табелів обліку робочого часу, підписаних повноважними представниками обох сторін.

Згідно з пунктом 7.2. Договору (в редакції Протоколу розбіжностей від 20.12.2013), підрядник визначає фактичні обсяги та вартість виконаних робіт, що підлягають оплаті, та готує документи, визначені у пункті 7.1. Договору і подає їх для підписання замовнику, до 25 числа місяця, в якому виконувалися роботи, з необхідною виконавчою документацією. Замовник зобов'язаний протягом 3 днів підписати подані підрядником документи, що підтверджують виконання робіт. Оплата виконаних робіт здійснюється протягом 5 днів з дня підписання вказаних документів замовником. Остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить після надання підрядником всієї виконавчої документації.

Договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до 31.12.2014, але, у будь-якому випадку, до повного виконання сторонами зобов'язань за ним (пункт 12.1. Договору, в редакції Протоколу розбіжностей від 20.12.2013).

На підтвердження виконання робіт за Договором, позивачем надано у матеріали справи копії актів приймання виконаних робіт (типової форми № КБ-2в) за лютий 2014 року на суму 45 100,00 грн., за лютий 2014 року від на суму 19 580,00 грн., за березень 2014 року на суму 43 890,00 грн. та довідок про вартість виконаних робіт (типової форми № КБ-3) за лютий 2014 року на суму 45 100,00 грн., за лютий 2014 року на суму 19 580,00 грн., за березень 2014 року на суму 43 890,00 грн. - вказані документи підписані уповноваженими представниками та скріплені відбитками печаток обох сторін.

Оскільки відповідач зобов'язання за Договором, у частині оплати вартості робіт, що виконані позивачем, виконав частково, станом на дату подання позову до суду у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 1 365,00 грн. - різниця між вартістю виконаних робіт та розміром часткової оплати.

Окрім того, відповідно до акту приймання виконаних робіт (типової форми № КБ-2в) за квітень 2014 року та довідки про вартість виконаних робіт (типової форми № КБ-3) за квітень 2014 року, що не погоджені з боку відповідача, підрядником виконано роботи на суму 28 173,75 грн.

На підтвердження направлення зазначених акту та довідки для підписання відповідачу, позивачем надано листи від 02.09.2014 № 1143, від 02.02.2015 № 106. Докази направлення містяться у матеріалах справи.

Проте, після порушення провадження у справі ухвалою суду від 06.04.2015, позивачем подано заяву про зменшення розміру позовних вимог на суму 28 173,75 грн., у зв'язку зі сплатою цієї суми відповідачем.

Відповідачем позов заперечено повністю, з огляду на таке. Щодо стягнення заборгованості у розмірі 1 365,00 грн., що утворилась за актами приймання виконаних робіт (типової форми № КБ-2в) за лютий 2014 року, за березень 2014 року та довідками про вартість виконаних робіт (типової форми № КБ-3) за лютий 2014 року, за березень 2014 року, відповідачем надано видаткову накладну від 16.01.2014 № БР-00000001, на підтвердження поставки дизпалива позивачу для перевезення працівників підрядника до місця виконання робіт, а позивач за довіреністю від 13.01.2014 № 2 отримав вказаний товар, у зв'язку з чим, відповідачем в односторонньому порядку проведено залік однорідних вимог на суму отриманого позивачем дизпалива.

Проте, суд не може погодитись з даними твердженнями, з огляду на таке.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Тобто, для зарахування зустрічних вимог необхідна заява однієї із сторін, проте, відповідної заяви відповідача та доказів її направлення позивачу до матеріалів справи не надано.

Окрім того, відповідно до частини 6 статті 45 Бюджетного кодексу України, забороняється проведення розрахунків з бюджетом у негрошовій формі, у тому числі, шляхом взаємозаліку, застосування векселів, бартерних операцій та зарахування зустрічних платіжних вимог у фінансових установах, за винятком операцій, пов'язаних з державним боргом, та випадків, передбачених законом про Державний бюджет України.

Фінансування позивача, відповідно до статті 17 Закону України «Про Державну спеціальну службу транспорту», здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, отже, проведення зарахування зустрічних однорідних вимог з ним заборонено законом.

Також, відповідачем заперечено штрафні санкції, що нараховані за актом приймання виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних робіт за квітень 2014 року, у зв'язку з тим, що відповідно до пункту 7.1. Договору, оплата виконаних робіт здійснюється протягом 5 днів з дня підписання вказаних документів замовником, остаточний розрахунок за виконані роботи замовник проводить після надання підрядником всієї виконавчої документації. За твердженнями відповідача, акт виконаних робіт за квітень 2014 року підписаний 09.04.2015 та в цей же день здійснено оплату, а, отже, зобов'язання відповідача виконані та нарахування штрафних санкцій є безпідставним.

Однак, дані твердження не приймаються судом, оскільки, позивач, на виконання умов Договору, вчасно виконав роботи та декілька разів надсилав для підписання відповідачем примірники вказаних акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт за квітень 2014 року (докази надіслання містяться у матеріалах справи), проте, відповідачем, даний акт та довідку не підписано, вмотивованої відмови від їх підписання не надано.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку, що спірні роботи вчасно та належним чином виконані позивачем про що свідчать акти приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, що укладений між позивачем і відповідачем, за правовою природою є договором підряду.

Згідно з частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до частини 1 статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Згідно з частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Згідно з частиною 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що спірні роботи позивачем виконані та підлягають повній оплаті згідно з умовами Договору, а тому, позовна вимога про стягнення з відповідача 1 365,00 грн. заборгованості з оплати виконаних робіт є законною, відповідає обставинам справи, відповідачем не спростована, а, отже, підлягає задоволенню.

Окрім того, позивач, на підставі пункту 9.2. Договору, заявляє до стягнення з відповідача пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за затримку прийняття виконаних робіт без відповідного обґрунтування, за кожний день затримки, включаючи день прийняття виконаних робіт та за несвоєчасну оплату виконаних робіт від простроченої суми за кожен день прострочення, враховуючи день оплати.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання. Частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" вiд 22.11.1996 № 543/96-ВР визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, якщо інше не встановлено законом або договором.

Зважаючи на вищевикладені вимоги законодавства, умови Договору та обставини справи, судом перевірено правильність розрахунку пені, що наданий позивачем, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, у розмірі 4 777,68 грн. та встановлено, що позивачем пеню нараховано вірно, у зв'язку з чим, позовна вимога про стягнення пені у розмірі 4 777,68 грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 162,06 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 162,64 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат та з'ясував, що наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним і відповідає обставинам справи, а тому, позовна вимога про стягнення 5 162,64 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі, 3% річних позивачем нараховано надмірно, правильний розмір 3% річних складає 161,72 грн., у зв'язку з чим, позовна вимога, у частині 0,34 грн. 3% річних, задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, за результатами оцінки доказів, що наявні у матеріалах справи та встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 1 365,00 грн., пені у розмірі 4 777,68 грн., 3% річних у розмірі 161,73 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 162,64 грн., решта позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 2 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Зважаючи на обставини справи, що встановлені судом, суд дійшов висновку, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, а тому, судовий збір підлягає покладенню на нього у повному обсязі та стягненню в доход бюджету.

Керуючись статтями 4, 22, 32, 33, 36, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс (07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, ідентифікаційний ) на користь 8 навчального центру Державної служби транспорту (14017, Чернігівська обл., м. Чернігів, Новозаводський р-н, вул. Щорса, буд.18, ідентифікаційний ) 1 365 (одна тисяча триста шістдесят п'ять) грн. 00 коп. основної заборгованості, 4 777 (чотири тисячі сімсот сімдесят сім) грн. 68 коп. пені, 161 (сто шістдесят одна) грн. 72 коп. 3 % річних та 5 162 (п'ять тисяч сто шістдесят дві) грн. 64 коп. інфляційних втрат.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Комплекс Агромарс (07350, Київська обл., Вишгородський р-н, с. Гаврилівка, ідентифікаційний ) на користь Державного бюджету України 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 08.06.2015.

Суддя С.О. Саванчук