КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа№ 911/4627/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Баранця О.М.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

при секретарі Майданевич Г.А.

за участю від позивача -Деревинська О.М.

представників сторін від відповідача - не з'явився.

третя особа - 1 Роздобудько С.Г.

третя особа - 2 Песецький Д.В.

розглянувши Державного підприємства "Енергоринок" та

апеляційні скарги Державного підприємства "Регіональні

електричні мережі"

на рішення

господарського суду Київської області

від 04.03.2015 року

у справі № 911/4627/14 (головуючий суддя: Наріжний С.Ю.

судді: Подоляк Ю.В.

Лилак Т.Д.)

за позовом Державного підприємства "Енергоринок"

до Державного підприємства "Регіональні

електричні мережі"

за участю третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінет Міністрів України.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Міністерство енергетики та вугільної промисловості України.

про стягнення ,69 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 04.03.2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (07300, Київська обл., м. Вишгород, ПАТ "Укргідроенерго"; ) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; (два мільярди чотириста п'ятдесят дев'ять мільйонів шістсот сімдесят шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 42 коп. основного боргу, 1099218 (один мільйон дев'яносто дев'ять тисяч двісті вісімнадцять) грн. 89 коп. штрафу, 126992686 (сто двадцять шість мільйонів дев'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 13 коп. 3 % річних, 408027703 (чотириста вісім мільйонів двадцять сім тисяч сімсот три) грн. 79 коп. інфляційних втрат та 72232 (сімдесят дві тисячі двісті тридцять дві) грн. 46 коп. судового збору.

В частині стягнення 33790821,73 грн. пені та 1360457,73 грн. штрафу відмовлено

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Державне підприємство "Енергоринок" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 04.03.2015 року в частині відмови у стягненні 33790821,73 грн. пені та 1360457,73 грн. штрафу та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 04.03.2015 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 року апеляційну скаргу прийнято до провадження. Розгляд справи призначено до розгляду.

14.04.2015 р. у судовому засіданні оголошувалась перерва до 12.05.2015 року.

Ухвалою від 12.05.2015 року відкладено розгляд справи на 26.05.2015 року.

Ухвалою від 26.05.2015 року продовжено строк розгляду спору та відкладено розгляд справи на 09.06.2015 року.

В судове засідання 09.06.2015 року представник відповідача не з'явився.

Колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача, враховуючи що останній належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів даної справи, 15.05.2008 р. між Державним підприємством "Енергоринок" (ДПЕ, позивач у справі) та Відкритим акціонерним товариством "Укренерговугілля", яке згідно з наказом Міністерства палива та енергетики України від 13.11.2008 р. № 557 було реорганізовано в Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" (ЕК, відповідач у справі) укладено договір № 3/08-ЕЕ/4695/01 (далі - Договір), відповідно до умов якого ДПЕ зобов'язалося продавати, а ЕК - купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

Згідно п. п. 4.10., 4.13. Договору, ДПЕ надсилає ЕК поштою до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим, акт купівлі-продажу електроенергії, підписаний зі свого боку у двох примірниках. Документом, який підтверджує факт переходу права власності на електроенергію від ДПЕ до ЕК, є підписаний з боку ДПЕ та ЕК та скріплений печатками Акт купівлі-продажу електроенергії.

Пунктами 6.1, 6.4. Договору сторонами врегульовано порядок оплати отриманої електроенергії.

Договір укладено на термін з 01 червня 2008 року до 31 грудня 2008 року. Дія договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявила письмово про намір розірвати договір за один місяць до дати закінчення строку дії договору (п. 11.6. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи жодна з сторін Договору не зверталася із заявами про розірвання договору від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01 за один місяць до дати закінчення строку дії Договору.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про наявність факту продовження дії Договору від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01.

На виконання п. 2.1. Договору Позивач за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. передав Відповідачу електроенергію на загальну суму 6,22 грн., що підтверджується відповідними підписаними та скріпленими печатками сторін актами купівлі-продажу електроенергії за вказаний період, копії яких долучені до матеріалів справи.

Для оплати вартості електроенергії поставленої за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. на підставі Договору, Позивачем виставлені Відповідачу рахунки-фактури на визначену суму, копії яких також долучені до матеріалів справи.

Однак Відповідач, в порушення вимог п. п. 6.1, 6.4. Договору, за отриману від Позивача електроенергію розрахувався частково на суму ,80 грн, що підтверджується довідкою про стан взаємних розрахунків за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. станом на 30.10.2014 р. по договору № 3/08-ЕЕ/4695/01 та актом звірки розрахунків станом на 01.09.2014 р. від 18.09.2014 р. № 01/1718, який підписаний та скріплений печатками Позивача та Відповідача без зазначення Відповідачем будь-якого зауваження щодо якості, вартості, обсягу реалізованої Позивачем електроенергії чи суми заборгованості Відповідача перед Позивачем з оплати придбаної електроенергії, копія якого знаходиться в матеріалах справи, внаслідок чого у Відповідача перед Позивачем виник борг з оплати електроенергії, яка передана Позивачем Відповідачу за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. на підставі Договору, у сумі ,42 грн.

Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення з Відповідача заборгованості за Договором з оплати отриманої електричної енергії за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. на загальну суму ,69 грн., яка включає в себе станом на 24.10.2014 р. основний борг у сумі ,42 грн., інфляційні нарахування у сумі 408027703,79 грн., 3% річних у сумі 126992686,13 грн., пеню у сумі 33790821,73 грн. та штраф у сумі 2459676,62 грн.

Заперечуючи проти позову Відповідач у відзиві посилається на приписи статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та стверджує, що нормами Закону передбачено перерахування коштів виключно через рахунки із спеціальним режимом використання, отже Відповідач позбавлений можливості здійснювати розрахунки в інший спосіб, тобто через інші рахунки.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 Закону України "Про електроенергетику", купівля всієї електричної енергії, виробленої на електростанціях, потужність чи обсяг відпуску яких більші за граничні показники (крім випадків, передбачених цим Законом), та весь її оптовий продаж здійснюється на оптовому ринку електричної енергії України. Функціонування інших оптових ринків електричної енергії в Україні забороняється.

Закон України "Про електроенергетику" у ч. 8, 9 ст. 15 передбачає, що оптовий ринок електричної енергії України створюється на підставі договору. Сторонами договору є суб'єкти господарської діяльності, пов'язаної з: диспетчерським (оперативно-технологічним) управлінням об'єднаною енергетичною системою України; виробництвом електричної енергії на електростанціях; передачею електричної енергії; постачанням електричної енергії; розподілом електричної енергії; оптовим постачанням електричної енергії.

Колегія суддів встановила, що договором, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної електроенергії України, є Договір між членами оптового ринку електричної енергії України від 15.11.1996 р., затверджений постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі за текстом: ДЧОРЕ).

Згідно п. "а", "в" ч. 1 преамбули ДЧОРЕ, Державне підприємство "Енергоринок", яке одержало ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії, має бути Стороною цього Договору і виконувати положення цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору; Постачальник електричної енергії, який одержав ліцензію на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, має бути Стороною цього Договору і дотримуватися тих положень цього Договору, які поширюються на його діяльність як Сторони цього Договору і/або як члена ринку.

Пунктом 1.1. ДЧОРЕ передбачено, що Державне підприємство "Енергоринок" є стороною цього Договору та здійснює діяльність з оптового постачання електричної енергії. Постачальник електричної енергії сторона цього Договору, що купує електричну енергію на Оптовому ринку. Місцевий або незалежний постачальник, який діє відповідно до умов своє ліцензії. Місцевий постачальник - постачальник, який одержав ліцензію з постачання електричної енергії за регульованим тарифом на закріпленій території.

Державне підприємство "Регіональні електричні мережі" є постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, отже Позивач та Відповідач є членами оптового ринку електричної енергії.

Закон України "Про електроенергетику" у абз. 5 ч. 12 ст. 15 передбачає, що всі учасники оптового ринку електричної енергії укладають договори купівлі-продажу електричної енергії з суб'єктом підприємницької діяльності, який здійснює оптове постачання електричної енергії відповідно до договору, на підставі якого створюється оптовий ринок електричної енергії.

Відповідно до п. 2.3., 2.3.1., 2.3.2., 2.3.3. ДЧОРЕ, кожний член ринку, починаючи від дати набрання чинності цим Договором зобов'язаний: продавати всю вироблену та імпортовану електричну енергію ДПЕ на Оптовому ринку згідно з цим Договором та двосторонніми договорами, укладеними відповідно до нього. Виняток може становити електрична енергія, яка: - споживається для власних потреб електростанцій; - вироблена на електростанціях із установленою потужністю нижче 20 МВт; - вироблена на електростанціях, у яких загальний відпуск електричної енергії в об'єднану енергетичну систему України становив менше 100 млн. кВт год. за попередній рік; - вироблена на теплоелектроцентралях, які входять до складу постачальників, для споживання на території здійснення ліцензованої діяльності. Укласти двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії з ДПЕ. Купувати електричну енергію у ДПЕ, згідно з цим договором, та двосторонніми договорами, укладеними відповідно до нього.

Рішенням Конституційного Суду України від 12.02.2002 р. № 3-рп/2002 (справа про електроенергетику) встановлено, що запроваджений порядок грошових взаєморозрахунків на оптовому електричної енергії не порушує правову модель господарських відносин.

Постановою НКРЕ від 11.05.2006 року за № 577 схвалено Примірний договір купівлі-продажу електроенергії між оптовим постачальником електричної енергії (Державним підприємством "Енергоринок") та постачальником електроенергії за регульованим тарифом.

Таким чином на підставі вищевказаних правових актів між Позивачем та Відповідачем було укладено договір від 15.05.2008 р. № 3/08-ЕЕ/4695/01.

Порядок проведення розрахунків на оптовому ринку електричної енергії регламентовано ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику".

Згідно ч. 2, 3, 4, 5, 6 ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок підприємства, яке здійснює розподіл електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; поточний рахунок енергопостачальника; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії. Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку електричної енергії, всіма енергопостачальниками перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії. Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку підприємством, що здійснює передачу електричної енергії, та всіма підприємствами, що здійснюють розподіл електричної енергії, перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії. З поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії зазначені кошти спрямовуються виключно: енергогенеруючим компаніям та іншим суб'єктам господарської діяльності, які провадять продаж електричної енергії оптовому постачальнику електричної енергії; підприємству, яке здійснює диспетчерське управління об'єднаною енергетичною системою України, підприємству, яке здійснює передачу електричної енергії, а також на допоміжні заходи із забезпечення сталого функціонування об'єднаної енергетичної системи України; на поточний рахунок оптового постачальника електричної енергії; іншим особам, які мають право на отримання коштів з інвестиційної складової оптового тарифу на електричну енергію, затвердженої національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, в тому числі на спільне фінансування розвитку нетрадиційних джерел електричної енергії.

Відповідно до ч. 8 ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику", умови про оплату електричної енергії коштами та про відкриття поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії (енергопостачальника, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території) є обов'язковими умовами договору купівлі-продажу електричної енергії між оптовим постачальником електричної енергії та енергопостачальником (договору на постачання електричної енергії між енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, та споживачем).

Відповідно до п. 3.6. ДЧОРЕ, для виконання своїх зобов'язань за цим договором ДПЕ відкриває у Банкіра ринку поточний рахунок із спеціальним режимом використання (банківський рахунок ринку), на який перераховуються кошти за електричну енергію, продану постачальником, згідно з законодавством. ДПЕ спрямовує кошти, які надійшли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового ринку, згідно з алгоритмом оптового ринку та Інструкцією про порядок використання коштів оптового ринку.

Згідно п. 6.3., 6.6. Інструкції про порядок використання коштів оптового ринку електричної енергії (додаток 4 до ДЧОРЕ) (далі за текстом: ІВКОР), під час проведення розрахунків за електричну енергію: кошти (за винятком коштів, що перераховуються згідно з окремими рішеннями Уряду), що надходять на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника з поточних рахунків із спеціальним режимом використання місцевих постачальників, а також кошти, що перераховуються з поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника на рахунки виробників та інших учасників розподілу коштів, у розрахунковому періоді, зараховуються як поточна оплата електричної енергії, придбаної в цьому ж періоді; кошти, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового постачальника з інших рахунків місцевих постачальників у розрахунковому періоді, зараховуються як оплата електричної енергії згідно з призначенням платежу, вказаним у платіжному документі. Оплата за куплену в оптовому ринку електричну енергію постачальниками здійснюється на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового постачальника на підставі договорів купівлі-продажу електричної енергії, які укладаються відповідно до договору

Пунктами 6.1., 6.4. Договору сторони погодили, що оплату за куплену електроенергію ЕК здійснює відповідно до ІВКОР грошовими коштами, що перераховуються на поточні рахунки із спеціальним режимом використання ДПЕ з поточних рахунків із спеціальним режимом використання ЕК, відкритих відповідно до чинних нормативно-правових актів України, а також з інших рахунків ЕК. Остаточний розрахунок за куплену ЕК в ДПЕ електроенергію в розрахунковому місяці здійснюється ЕК до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, з поточних або інших (крім поточного із спеціальним режимом використання) рахунків ЕК. У цьому випадку ЕК зобовязана обовязково вказати призначення платежу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що встановлений п. 6.1., 6.4. Договору алгоритм розподілу коштів не звільняє Відповідача від обов'язку з оплати отриманої за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. електричної енергії.

Відповідно до п. 6.2., 6.4., 6.5., 6.7. ІВКОР, споживачі, яким електрична енергія постачається місцевим постачальником, зобов'язані оплачувати її коштами виключно на поточні рахунки із спеціальним режимом використання місцевих постачальників. Оплата за продану виробниками ті іншими суб'єктами електричну енергію оптовому постачальнику здійснюється на їх рахунки згідно з умовами двосторонніх договорів. Банкір ринку здійснює перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника, які надійшли від постачальників за попередній день, відповідно до алгоритму та на підставі розпорядження власника рахунку. При проведенні розрахунків за куплену електричну енергію оптовий постачальник обов'язково вказує у призначенні платежу розрахунковий період, за який здійснюється оплата, обсяг та розмір ПДВ. Банкір ринку здійснює перерахування коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання місцевих постачальників на поточні рахунки оптового постачальника відповідно до алгоритму двічі на день. При цьому у призначенні платежу банкіром ринку зазначається: "За електричну енергію згідно з постановою НКРЕ, в тому числі ПДВ".

Згідно п. 9.1. ІВКОР, алгоритм оптового ринку складається з двох складових частин. Перша складова частина стосується порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання місцевих постачальників, і застосовується відповідно до Порядку визначення відрахувань коштів на поточні рахунки місцевих постачальників та на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника. Друга складова стосується порядку розподілу коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання оптового постачальника.

Положення про порядок проведення розрахунків за електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.2000 р. № 1136, у п. 4 передбачає, що уповноважений банк до 12 години операційного дня здійснює перерахування коштів з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії, які надійшли від постачальників за попередній день, відповідно до алгоритму, встановленого НКРЕ, та на підставі розпорядження власника рахунку згідно з режимом, встановленим у договорі про розрахунково-касове обслуговування.

Таким чином, перерахування коштів з поточного рахунку з спеціальним режимом використання Державного підприємства "Енергоринок" на рахунки його кредиторів здійснюється на підставі його розпорядження (вказівки), на відміну від Державного підприємства "Регіональні електричні мережі", розрахунки якого з Державним підприємством "Енергоринок" здійснюються автоматично обслуговуючим банком з його рахунків із спеціальним режимом використання без волі та впливу власника таких рахунків, відповідно до алгоритму встановленого НКРЕ України.

Все викладене вище спростовує позицію відповідача, викладене апеляційній скарзі, зокрема відносно того, що Відповідач не має підстав для проведення розрахунків з Позивачем за отриману електроенергію з інших рахунків відповідача, окрім рахунку із спеціальним режимом використання.

Енергопостачальна компанія (ДП «Регіональні електричні мережі»), у випадку недостатності перерахування грошових коштів уповноваженим банком на рахунок ДП «Енергоринок» у відповідності до встановленого на відповідний місяць алгоритму, має і зобов'язана, керуючись положеннями Договору та законодавства України, здійснити відповідну доплату за придбану електроенергію зі своїх інших рахунків (не із спеціальним режимом використання). Тому «Регіональні електричні мережі», як і всі енергопостачальні компанії, з якими ДП «Енергоринок» укладено договори купівлі-продажу електроенергії, має можливість у повному обсязі та належним чином сплачувати вартість придбаної електроенергії та у своїх зобов'язаннях щодо розрахунку з ДП «Енергоринок» не обмежується грошовими коштами на рахунку із спеціальним режимом використання.

Доводи відповідача про неналежні розрахунки його контрагентів за куповану електроенергію не є підставою ні для звільнення його від виконання зобов'язань за Договором щодо оплати придбаного товару (електроенергії), ні від відповідальності за його невиконання.

Відповідачем обов'язок щодо оплати отриманої електроенергії за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. виконано частково, зокрема несплаченою залишається сума основного боргу в розмірі ,42 грн.

Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відповідачем порушено передбачене Договором та ст. 15, 15-1 Закону України "Про електроенергетику", ст. 526, 530, 612, 655, 692 ЦК України, ст. 173, 175, 193 ГК України, право Позивача на одержання коштів за продану електроенергію.

Враховуючи те, що ,42 грн. основного боргу Відповідача перед позивачем за отриману електричну енергію за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2012 р. на підставі Договору на час прийняття судового рішення не погашено, що додатково підтверджується усними поясненнями представника Відповідача, розмір вказаного боргу відповідає фактичним обставинам справи, вимога Позивача про стягнення з Відповідача ,42 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами і відповідно підлягає задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем за період з 20.04.2014 р. по 01.10.2014 р. нарахована пеня в сумі 33790821,73 грн., у також нараховано штраф у сумі 2459676,62 грн.

Пунктом 7.3.2. Договору сторони останнього погодили, що ЕК несе відповідальність за порушення строків оплати за отриману електроенергію, передбачених розділом 6 договору. В разі несплати ЕК за куплену в ДПЕ електроенергію у терміни, встановлені п. 6.4. договору, з 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, ДПЕ має право нарахувати пеню ЕК у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу (але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діє на день прострочення) за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягнути штраф у розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу. Сплата ЕК пені та штрафу здійснюється з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок ДПЕ і не звільняє ЕК від обов'язку відшкодувати збитки, спричинені несплатою або несвоєчасною оплатою отриманої електроенергії.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ч.1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські юбов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, шо у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання г Пою невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушники! господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ст. 217 Господарського кодексу України, господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової с/ ми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», господарський суд має з'ясувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок грунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», якщо у процесі перегляду справи апеляційним господарським судом буде встановлено, шо суд першої інстанції, приймаючи процесуальний акт, неправомірно відмовив у задоволенні частини позовних вимог, суд апеляційної інстанції повинен самостійно усунути відповідне порушення.

Проте, господарський суд Київської області, прийшовши до висновку щодо неправильності нарахування позивачем пені, не зобов'язав позивача пояснити методику розрахунку пені, не здійснив її самостійний перерахунок, а відмовив позивачу у стягненні пені у повному обсязі

Позивачем, в обгрунтування розміру нарахованої пені, додано уточнений розрахунок пені на заборгованість ДП «Регіональні електричні мережі» за куповану електроенергію у період: жовтень - грудень 2013 року, станом на 01.10.2014 .

Колегія суддів враховуючи просточення заборгованості у розмірі 320437770,49 грн. за період 20.04.2014 р. - 01.10.2014 року за жовтень, листопад і грудень 2013 року відповідно до п.7.3.2. Договору та з дотриманням вимог п.6 ст. 232 Господарського кодексу України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 8830023,10 грн відповідно до обґрунтованого розрахунку наданого позивачем (від 03.06.2015 року № 01/44-6348).

Відповідно позовні вимоги про стягнення пені в розмірі 8830023,10 грн. підлягають задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Щодо відмови у задоволенні судом першої інстанції в частини позовних вимог щодо стягнення штрафу в сумі 1360457,73 грн. на заборгованість Відповідача за зобов'язаннями за Договором, які виникли в період з листопада 2012 року по грудень 2013 року як такої, що підпадає під дію мораторію на задоволення вимог кредиторів відповідача, колегія суддів не може погодитись з позицією господарського суду Київської області з огляду на наступне.

Відповідно до статей 1, 12 Закону України «Про відновлення патоспроможності боржника або визнання його банкрутом» N 2343-ХІІ (у редакції що діяла на момент порушення справи про банкрутство № Б911/46/11/13-г, тобто до 13.01.2013) (далі - Закон) мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків боргів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання інших зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів).

Таким чином, мораторій на задоволення вимої кредиторів поширюється лише на зобов'язання, термін виконання яких настав до дня введення мораторію, а неустойка (штраф, пеня) не нараховується протягом дії мораторію, а не після шкінчення його дії.

Розгляд справи № Б911/46/11/13-г закінчився ще до стадії подання оголошення про розгляд справи про банкрутство ДП «Регіональні електричні мережі», відповідно до ухвали господарського суду Київської області від 17.10.2014.

ДП «Енергоринок» не зверталось до суду про стягнення заборгованості та штрафних санкцій з ДП «Регіональні електричні мережі» в період дії мораторію, тобто з 03.01.2013 року по 17.10.2014 року.

Позивач пред'явив позовні вимоги до ДП «Регіональні електричні мережі» після закінчення справи про банкрутство і закінчення дії мораторію, в межах строків передбачених цивільним законодавством.

Вищевикладена правова позиція відповідає висновкам постанови Верховного Суду України від 11 червня 2012 № 21-179а12.

В згаданій постанові Постанови зазначено: «...Відповідно до статей 1, 12 Закону 2343-XII мораторій на задоволення вимог кредиторів - це зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів, обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію,також припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), скасованих до прийняття рішення про введення мораторію. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховуються неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і борів (обов'язкових платежів).

Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником кредиторами у зв'язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов'язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів.

З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов'язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, нього можуть виникати нові зобов'язання.

З огляду на наведене можна дійти висновку, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.

Що стосується зобов'язань поточних кредиторів, то за цими зобов 'язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов 'язкових платежів).

За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими збов'язаннями, які забезпечують належне виконання основного і є похідними від нього.

Таким чином, оскільки мараторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), які виникли після його введення, то не припиняє і заходів, спрямованих на їх забезпечення.

Невиконання таких зобов'язань є правопорушенням. Тому нарахування санкцій, застосування заходів забезпечення за невиконання зазначених зобов'язань та примусове стягнення на підставі виконавчих документів коштів на виконання таких грошових зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також штрафних санкцій, грунтується на законі».

Нарахування позивачем штрафу на заборгованість відповідача, що виникла після введення мораторію та пред'явлена після закінчення його дії є обґрунтованим та законним в силу припинення до моменту розгляду справи № 911/4627/14 мораторію на задоволення вимог кредиторів

Колегія суддів, здійснивши розрахунок штрафних санкцій дійшла висновку, що стягненню з відповідача підлягає штраф у розмірі 2459676,62 грн., тому в цій частині рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Згідно із частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин в їх сукупності.

Приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Також у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем грошового зобов'язання за Договором, Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 126992686,13 грн. 3 % річних та 408027703,79 грн. інфляційних втрат.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, судом вірно встановлено, що останні є обґрунтованими та арифметично вірними, а отже вимога Позивача про стягнення з Відповідача 3% річних підлягає задоволенню повністю в сумі 126992686,13 грн. та вимога Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних втрат підлягає задоволенню повністю в сумі 408027703,79 грн.

Тож, оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку щодо зміни рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Енергоринок" задовольнити частково.

2. В задоволені апеляційної скарги Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" відмовити.

3. Рішення Господарського суду Київської області від 04.03.2015 року у справі № 911/4627/14 змінити. Резолютивну частину рішення викласти у наступні редакції.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (07300, Київська обл., м. Вишгород, ПАТ "Укргідроенерго"; ) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; (два мільярди чотириста п'ятдесят дев'ять мільйонів шістсот сімдесят шість тисяч шістсот двадцять чотири) грн. 42 коп. основного боргу, 8830023 (вісім мільйонів вісімсот тридцять тисяч двадцять три) грн. 10 коп. пені, 2459676 (два мільйона чотириста п'ятдесят девять тисяч шістсот сімдесят шість) грн. 62 коп. штрафу, 126992686 (сто двадцять шість мільйонів дев'ятсот дев'яносто дві тисячі шістсот вісімдесят шість) грн. 13 коп. 3 % річних, 408027703 (чотириста вісім мільйонів двадцять сім тисяч сімсот три) грн. 79 коп. інфляційних втрат та 72473 (сімдесят дві тисячі чотириста сімдесят три) грн. 43 коп. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні іншої частини позові відмовити.

4. Стягнути з Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (07300, Київська обл., м. Вишгород, ПАТ "Укргідроенерго"; ) на користь Державного підприємства "Енергоринок" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 27; ) 10592,94 судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Справу № 911/4627/14 повернути до Господарського суду Київської області.

6. Копію постанови направити сторонам та третім особам.

Головуючий суддя О.М. Баранець

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай

Повний текст постанови складено 10.06.2015 року.