донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

16.06.2015 справа №908/1608/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Марченко О.А. Зубченко І.В. Радіонова О.О. Кравченко А.Л. - за довіреністю № в.о. Н -01/2223 від 21.07.2014р.; Репело Д.М. - за довіреністю № в.о. Н -01/1829 від 07.07.2014р.; Малиновський Д.В. - за довіреністю №5 від 02.01.2015р.
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Красноармійськ, Донецька область
на рішення господарського суду Запорізької області
від16.04.2015р. (повний текст рішення підписано 24.04.2015р.)
у справі№ 908/1608/15-г (суддя Попова І.А.)
за позовом доДержавного підприємства "Донецька залізниця" , м.Донецьк в особі Краснолиманської дирекції залізничних перевезень, м.Красний Лиман, Донецька область Публічного акціонерного товариства "Шахтоуправління "Покровське", м. Красноармійськ, Донецька область

простягнення 12085 грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. у справі №908/1608/15-г позовні вимоги Державного підприємства «Донецька залізниця», м.Донецьк в особі Краснолиманської дирекції залізничних перевезень, м.Красний Лиман, Донецька область до Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Красноармійськ, Донецька область про стягнення 12085 грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у накладній № 49423908 - задоволені в повному обсязі.

Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», м. Красноармійськ, Донецька область подана апеляційна скарга, в якій останній просить скасувати судове рішення у зв'язку з тим, що судом порушено та неправильно застосовані норми матеріального і процесуального права. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції невірно застосував норми діючого законодавства, а саме ч.2 ст. 233 ГПК України та п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України. Крім того, вважає, що невідповідність в масі вантажу виникла внаслідок крадіжки, враховуючи правову та кримінальну ситуацію, яка склалась на станції Сартана (поблизу м.Маріуполь).

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечують та просять рішення суду залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Скаржник підтримав доводи апеляційної скарги, просить рішення суду скасувати, в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і переглядає законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду, переглянувши в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, на підставі встановлених фактичних обставин справи №908/1608/15-г; розглянувши доводи апеляційної скарги; заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Красноармійськ, Донецька область та скасування рішення господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. у справі №908/1608/15-г з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 13.06.2014р. Публічним акціонерним товариством «Шахтоуправління «Покровське», м. Красноармійськ, Донецька область зі станції Удачна Донецької залізниці (вантажовідправник) на станцію Сартана Донецької залізниці на адресу ПАТ «МК «Азовсталь» (вантажоодержувач) за залізничною накладною № 49423908 відправлено вантаж насипом - концентрат вугільний - у вагоні №68717024, вага якого визначена відправником, а саме: 70900 кг.

Навантаження вагону здійснювалось засобами відправника, правильність внесених до накладної відомостей підтверджено підписом представника вантажовідправника у відповідності до п. 2.3 Правил оформлення перевізних документів.

Після прибуття вагону № 68717024 на станцію призначення складено комерційний акт БН 722330/140 від 18.06.2014 р. В зазначеному акті (Розділ Г) вказано, що на підставі заявки вантажоотримувача здійснене комісійне переважування вагону № 68717024 згідно відправки, вказаній на лицьовій стороні акта, вантаж концентрат вугільний з розцінкою на справних 150 т вантажних вагах вантажоотримувача (повірених 28.08.2013 р.) Згідно документу брутто не вказано, тара 19600 кг, нетто - 70900 кг., фактично виявилося: брутто - 72650 кг, тара - 19600 кг., нетто 53050 кг., різниця проти накладної складає 17850 кг. Вагон зважувався двічі. Навантаження шапкою з природними скосами до бортів та дверей вагону. Вантаж маркований, згідно документа маркування поперечними смугами, люки закриті, двері зачинені, технічно справні. З моменту прибуття та до комісійного переважування вагони знаходились під контролем диспетчера та охороню служби безпеки комбінату «Азовсталь».

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній масу вантажу позивачем відповідачу нарахований штраф у сумі 12085,00 грн. із розрахунку: 2417,00 грн. (тариф) х 5.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Як встановлено ч.3 ст. 909 ЦК України, укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч.5 ст. 307 ГК України, умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно - правовими актами.

Як зазначено в ст.6 глави 1 Статуту залізниць України (далі - «Статут»), накладна -це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме п.1.1. розділу 4 "Правил оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084 (далі - Правила № 863/5084 від 24.11.2000 ), а також ст. 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме п. 2.1 та п. 2.2, графи "Маса вантажу, визначена відправником, кг" та "Спосіб визначення маси" заповнюються вантажовідправником. Маса вантажу згідно ст. 37 Статуту та п. 5 "Правил приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000. за № 861/5082, визначається відправником.

Правильність внесених у накладну відомостей, як це передбачено п. 2.3 "Правил оформлення перевізних документів", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 р. за № 863/5084, своїм підписом підтверджує представник відправника. Так, правильність внесених відомостей до накладної № 49423908 підтвердив своїм підписом представник відправника (Тюлякова О.Б. - згідно довіреності №10054 від 06.06.2014р.).

Згідно п. 28 "Правил приймання вантажів до перевезення", зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірні вагони - є напіввагоном, приймається залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Підставою для покладання на відправника відповідальності, згідно ст. 122 Статуту, за неправильне зазначення ним відомостей про масу вантажу, є комерційний акт, складений у випадках, передбачених ст.129 Статуту.

Статтею 24 Статуту передбачено, що вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки невірності, неточності або неповноту відомостей, зазначених ним у накладній.

Згідно з п.5.5 розділу 5 "Правил оформлення перевізних документів", затверджених Наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 за № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України від 24.11.2000 № 863/5084, якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України.

За таких обставин, колегія апеляційного господарського суду вважає висновок місцевого суду щодо задоволення вимог Позивача про стягнення з Відповідача суми штрафу за неправильне зазначення відомостей у залізничній накладній - обґрунтованим.

Що ж до, твердження скаржника щодо невірного застосування норм діючого законодавства судом першої інстанції, а саме ч.2 ст. 233 ГПК України та п.3 ч.1 ст. 83 ГПК України, останні колегією суддів до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до статті 551 ЦК України розмір неустойки (до якої віднесено штраф і пеню) встановлюється договором або актом цивільного законодавства і може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України також встановлює, що у разі якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Пункт 3 статті 83 ГПК надає суду право у виняткових випадках зменшувати розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Тобто, суд на свій розсуд та у відповідності до норм діючого законодавства України має право зменшити розмір неустойки (штрафу, пені).

Стаття 101 ГПК України передбачає, що перегляд апеляційним судом справи здійснюється за наявними та додатково поданими у справі доказами. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Як свідчать матеріали справи відповідач не звертався до суду першої інстанції з заявою щодо зменшення розміру неустойки (штрафу), у зв'язку з чим доводи скаржника в апеляційній скарзі щодо невірно застосованих норм діючого законодавства судом першої інстанції не знайшли свого підтвердження.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на можливість розкрадання вантажу на ст. Сартана є лише припущенням відповідача, а лист Лінійного відділу на станції Маріуполь Управління МВС на Донецькій залізниці №15/1304 від 29.04.2015р. не є належним доказом скоєння такого злочину, оскільки слідство на теперішній час за даним фактом триває.

Що стосується інших заперечень скаржника, викладених в апеляційній скарзі, то апеляційний суд їх до уваги не приймає, оскільки вони спростовуються вищевикладеним та наявними в матеріалах справи доказами.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на заявника скарги по справі.

Керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», м. Красноармійськ, Донецька область - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 16.04.2015р. у справі №908/1608/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

У судовому засіданні 16.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови підписано 19.06.2015р.

Головуючий Марченко О.А.

Судді: Зубченко І.В.

Радіонова О.О.