ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р.Справа № 922/2950/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Кулабуховій А.В.

розглянувши справу

за позовом Фермерського господарства "AURUM", с. Олександрівка
до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, м. Харків
про визнання недійсним та скасування рішення
за участю представників сторін:

представник позивача - Говтвяниця М.В., довіреність від 16.03.2015 р.;

представник відповідача - Чалкова Г.Л., довіреність № 80 від 02.10.2014 р.;

представник відповідача - Шихкерімова Н.К., довіреність № 9 від 13.04.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фермерське господарство "AURUM" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування рішення №40-Р/К від 12 березня 2015 року Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення.

Ухвалою господарського суду від 18.05.2015 р. прийнято вказану позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 04.06.2015 р. о 10 годині 15 хвилин.

В судовому засіданні 04.06.2015 р. оголошувалась перерва до 09.06.2015 р. до 10:45 год.

Через канцелярію суду представник відповідача надав клопотання (вх. №23297 від 08.06.2015 р.) про залучення письмових доказів до матеріалів справи. Надані докази судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Через канцелярію суду представник позивача надав клопотання (вх. №23667 від 09.06.2015 р.), в якому просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи. Надані документи судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Присутні представники відповідача проти позову заперечували та просили суд у задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, вислухавши присутніх представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи Фермерське господарство "AURUM" (надалі - ФГ "AURUM") є юридичною особою та зареєстроване Золочівською районною державною адміністрацією Харківської області 25.12.2000р. за №0000255, ідентифікаційний код 30916539. ФГ "AURUM" діє на підставі статуту, відповідно до якого основним видом діяльності товариства є, зокрема, вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.

Вирощування зернових та технічних культур ФГ "AURUM" здійснює на орендованих землях Золочівського району Харківської області, в тому числі у фізичних осіб - власників земельних часток (паїв).

Договори оренди земельних часток (паїв) укладались як на підставі державних актів, так і на підставі сертифікатів земельних часток (паїв).

12 березня 2015 року Адміністративна колегія Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши подання від 09.02.2015 року №56 другого відділу досліджень і розслідувань про попередні висновки у справі №2/12-245-14 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку з боку Фермерського господарства "AURUM", винесла рішення, яким:

1. Визнано, що згідно зі статтею 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" Фермерське господарство "AURUM" за підсумками діяльності протягом 2011, 2012, 2013, 2014 років та станом на березень 2015 року займає монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з набуття в оренду земельних часток (паїв) в межах орендованих ним земельних часток (паїв) на територіях Лютівської та Олександрівської сільських рад Золочівського району Харківської області.

2. Визнано, що Фермерське господарство "AURUM", не привівши у відповідність з Указом Президента України від 02.02.2002 №92/2002 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 №725/2008) договори оренди землі з власниками земельних часток в частині встановлення розміру орендної плати не менше 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, а саме бездіяльність, що може привести до ущемлення інтересів споживачів (власників земельних часток (паїв)), яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку послуг з набуття в оренду земельних часток (паїв).

3. Згідно з абзацом другим частини другої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене частиною першою статті 13, пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", накладено на Фермерське господарство "AURUM" штраф у розмірі 68 000 гривень.

4. Зобов'язано Фермерське господарство "AURUM" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом ініціювання змін до договорів оренди землі в частині визначення розміру орендної плати відповідно до чинного законодавства України, про що повідомити Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України у 6-місячний строк з дня одержання рішення.

За висновками відділу досліджень територіального відділення АМК України діючі договори оренди земельних часток (паїв), укладені позивачем не відповідають Указу Президента України від 02.02.2002 №92/2002 (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 19.08.2008 №725/2008) щодо розміру встановленої в договорах орендної плати.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно з приписом частини першої статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За змістом частини першою статті 13, пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" дії чи бездіяльність суб'єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб'єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку та порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (цього Закону).

Переважною формою розпорядження земельними частками (паями) є здача їх в оренду сільськогосподарським підприємствам, які діють на території відповідної сільської ради за місцем розташування земельної ділянки на підставі договору оренди.

Набуття в оренду землі на договірних засадах передбачає певний перелік істотних умов оренди землі, визначений Законом України "Про оренду землі".

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 15 Закону України "Про оренду землі" закріплено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Статтею 19 зазначеного вище Закону встановлено, що строк дії договору встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Частиною другою статті 23 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку (частина друга статті 30 Закону України "Про оренду землі").

З урахуванням наведених положень Закону України "Про оренду землі" заінтересована сторона (орендодавець чи орендар) може звернутися з пропозицією про внесення за погодженням сторін змін до договору оренди земельних ділянок і земельних часток (паїв), зокрема, щодо встановлення орендної плати у розмірі, визначеному Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008, а в разі недосягнення згоди - передати спір на вирішення суду.

Водночас Указ Президента України від 19.08.2008 № 725/2008, положення чинного законодавства, якими врегульовано відносини з оренди землі, не покладають на орендаря обов'язку ініціювати приведення орендної плати у відповідність до зазначеного Указу. Таким чином, відносини між сторонами договору оренди є цивільно-правовими.

Як встановлено адміністративною колегією Харківського обласного територіального відділення АМК України (про що зазначено у рішенні від 12.03.2015 р.) та не заперечується представниками сторін, частина договорів оренди землі укладені ФГ "AURUM" до 2008 р. Строк їх дії становить 10 років.

Указом Президента України від 19.08.2008 № 725/2008 внесено зміни до статті 1 Указу Президента України від 02.02.2002 № 92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)", а саме: запроваджено плату за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та передбачено поступове збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Зазначений Указ набрав чинності з дня його опублікування.

У попередній редакції цієї статті орендна плата визначалася в розмірі 1,5 відсотка.

Адміністративна колегія Харківського обласного територіального відділення АМК України вважав, що ФГ "AURUM", не привівши договори оренди земельних ділянок, які укладені до прийняття Указу Президента України № 728/2008 від 19.08.2008 р., у відповідність до цього Указу вчинив порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Однак, частина договорів укладені до того, як Указ Президента України №728/2008 вступив в законну силу. Крім того, в тексті Указу відсутнє посилання та те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати, встановлений сторонами у цих договорах можна лише за згодою сторін.

В матеріалах справи відсутні докази звернення власників земельних ділянок (паїв) до ФГ "AURUM" з пропозицією змінити розмір орендної плати та документи, які б свідчили, що власники земельних ділянок звертались з відповідним позовом до суду.

Відповідно до статті 59 Закону України „Про захист економічної конкуренції" підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

- неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи;

- не доведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

- невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

- порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Отже, рішення Адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України по справі №40-р/к від 12 березня 2015 року по справі №2/02-268-14 винесено при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального права.

Відповідні правові висновки викладені і в постановах Вищого господарського суду України від 12.05.2015 р. по справі № 922/4393/14, від 27.08.2013 р. по справі №922/358/13-г.

Таким чином, на підставі вищевикладених норм та обставин, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а отже - задоволення їх в повному обсязі.

Згідно з частиною четвертою статті 49 ГПК України стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати недійсним та скасувати рішення адміністративної колегії Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 12.03.2015 №40-р/к у справі №2/02-268-14.

Стягнути з Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (61200, м. Харків, м. Свободи, 5, Держпром, 6 під., 1 пов., ) на користь Фермерського господарства "AURUM" (62214, Харківська обл., Золочівський район, с. Олександрівка, вул. Чадунелі, буд. 21, ) 1 218 одна тисяча двiстi вiсiмнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.06.2015 р.

Суддя Т.О. Пономаренко

справа № 922/2950/15