ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р.Справа № 922/2643/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Золоті ворота", м. Харків;
до Комунального підприємства "Шляхрембуд", м. Харків; треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: - ОСОБА_2, м. Харків; - ОСОБА_3, м. Київ; - ОСОБА_4, м. Київ; - ОСОБА_5, м. Київ; - ОСОБА_6, м. Київ; - ОСОБА_7, м. Київ;
про визнання недійсним договору
за участю представників:

відповідача - Підвербна І.В., довіреність № 733/01 від 06.10.2015 р.;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 - Горшкова Г.І. (адвокат), решта учасників судового процесу своїх представників не направили.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Золоті Ворота" 23.04.2015 р. звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства "Шляхрембуд" про визнання недійсним нікчемний договір про зміни № 1 від 26.07.2013р. до договору № 138 від 26.07.2013 р.; стягнення недоотриманої суми відсотків за договором № 138 на кредитну лінію від 26.07.2013 року за період з 10.06.2014 по 29.12.2014 у розмірі 320.986,30 дол. США (гривневий еквівалент 7.480.521,20 грн.) та суми пені за прострочення виконання кредитних зобов'язань в розмірі 209.035,60 грн.

В обґрунтування позову вказує на те, що спірний правочин вчинено без наміру створення наслідків, які обумовлювалися цим правочином, та просить стягнути з відповідачу пеню, не стягнення якої є наслідком укладення спірного правочину; в якості правових підстав позову вказує на норми ст.ст. 26, 38, 52 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ч. 3, ч. 5 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Представник позивача у судове засідання 15.06.2015 р. не з"явився, у попередньому судовому засіданні позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні з підстав вказаних у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечує та просить суд відмовити в позові, з підстав вказаних у відзиві на позовну заяву (вх. № 24349 від 15.06.2015 р.), де в обгрунтування своїх заперечень вказує, що позовні вимоги не грунтуються на нормах ЦК України та не підтверджуються фактичними обставинами справи, разом із відзивом надав докази для долучення до матеріалів справи.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2, у судовому засіданні 15.06.2015 р. проти позову заперечує та просить відмовити у його задоволенні, з підстав вказаних у поясненнях (вх. № 24202 від 15.06.2015 р.).

Решта учасників судового процесу своїх представників у судове засідання 15.06.2015 р. не направили, доказів витребуваних ухвалою суду від 04.06.2015 р. не надали.

Розглянувши клопотанням відповідача від 04.06.2015 р., у якому останній просить зупинити провадження у справі № 922/2643/15 до набрання законної сили постановою Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. по справі № 820/3699/15 за позовом Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА" ОСОБА_11, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання дій протиправними, суд відмовляє у його задоволенні з наступних підстав.

Стаття 79 ГПК України передбачає, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

Відповідач не надав до суду доказів на підтвердження того, що існує провадження з перегляду постанови Харківського окружного адміністративного суду від 28.05.2015 р. по справі № 820/3699/15, а саме відповідних судових документів: ухвал, постанов судів, скарг тощо, а тому клопотання є необгрунтованим та не підтвердженим належними доказами, що має наслідком відмову у його задоволенні.

Крім того, враховуючи те, що господарський суд може самостійно встановити обставини у даній справі, що стосуються предмету спору, а також приймаючи до уваги закінчення строку вирішення спору, встановленого ст. 69 ГПК України, господарський суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі N 922/2643/15 та вважає, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, в зв"язку з чим справа розглядається відповідно до ст. 75 ГПК України, - за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно дослідивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд установив наступне.

Між КП "Шляхрембуд" (позичальник) та АТ "Банк "Золоті Ворота" (банк) було укладено Договір на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013 р. № 138 (т. І а.с. 11-12), згідно п.1.1. якого, у період з 26.07.2013р. по 29.12.2014р. банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 4.000.000 (чотири мільйони) дол. США (ліміт) без додаткових спеціальних переговорів, а позичальник зобов'язується повернути кредит у строк не пізніше 29.12.2014 р. та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 14,5% річних на визначених Договором умовах.

Відповідно до п.3.1 Договору № 138, проценти є, платою за користування кредитом і сплачуються за весь час користування кредитом до дня його фактичного повернення, у тому числі і після закінчення строку, на який було надано кредит.

Згідно п.3.2 Договору, за користування кредитом банк, не рідше одного разу на місяць, нараховує проценти на рахунок № 5381, а позичальник у строк до 25 числа (включно) кожного поточного місяця (включаючи місяць надання кредиту, якщо кредит було надано до 20 числа включно), а також на день закінчення строку дії Договору, сплачує проценти банку за період з 21 числа попереднього місяця (у місяці надання кредиту - з дня фактичного надання кредиту) по 20 число поточного місяця включно (або по день, що передує дню повного погашення кредиту) на рахунок № 5381.

06.06.2014р. відповідач уклав з банком Договір про зміни до Договору № 138 на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013 р. від 06.06.2014 р. № 1 (т. І а.с. 13), згідно п.1.1. якого у період з 26.07.2013 р. по 06.06.2014р. банк, за наявності вільних кредитних ресурсів, зобов'язується надати Позичальникові кредит у рамках кредитної лінії у розмірі, що не перевищує 4.000.000,00 (чотири мільйони) дол. США (ліміт) без додаткових спеціальних переговорів, а Позичальник зобов'язується повернути кредит у строк не пізніше 06.06.2014 р. 17:00 та сплачувати проценти за користування ним за ставкою 14,5% річних на визначених Договором умовах.

У визначений Договором про зміни № 1 термін, відповідач зобов'язання по поверненню кредиту, отриманого за Договором № 138, не виконав, у зв'язку з чим, банком 10.06.2014р. було списано:

- за договором застави № 138/8 майнових прав від 10.06.2014р. (т. І а.с. 38), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) суму у розмірі 106 714,62 (сто шість тисяч сімсот чотирнадцять дол. США 62 центів) дол. США в рахунок погашення прострочених процентів за кредитом;

- за договором застави № 138/8 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 38), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) суму у розмірі 375 655,68 (триста сімдесят п'ять тисяч шістсот п'ятдесят п'ять дол.США 68 центів) дол. США в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави № 138/9 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 40), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) суму у розмірі 158 885, 00 (сто п'ятдесят вісім тисяч вісімсот вісімдесят п'ять) грн., в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором поруки 138/13 від 10.06.2014, укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) суму у розмірі 23 401,49 (двадцять три тисячі чотириста одна грн. 79) грн., в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором поруки 138/13 від 10.06.2014 (т. І а.с. 42), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_1) суму у розмірі 46 474,52 (сорок шість тисяч чотириста сімдесят чотири дол.США 52 центів) дол.США, в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави № 138/12 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 48), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_2), суму у розмірі 100 000,00 (сто тисяч) дол.США, в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором поруки № 138/16 від 10.06.2014 (т. І а.с. 50), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_6 (ІН НОМЕР_2), суму у розмірі 184,93 (сто вісімдесят чотири дол.США 93 центи) дол. США, в рахунок погашення кредиту;

- за договором застави 138/10 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 43), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_3), суму у розмірі 173 369,00 (сто сімдесят гри тисячі триста шістдесят дев'ять) дол.США, в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/11 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 45), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_3), суму у розмірі 54 217,00 (п'ятдесят чотири тисячі двісті сімнадцять) дол.США, в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором поруки 138/15 від 10.06.2014 (т. І а.с. 47), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_4 (ІН НОМЕР_3), суму у розмірі 5 100,71 (п'ять тисяч сто грн. 71 коп.) грн., в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором поруки 138/15 від 10.06.2014 (т. І а.с. 47), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_4І, (ІН НОМЕР_3), суму у розмірі 9 157,44 (дев'ять тисяч сто п'ятдесят сім дол.США 44 цента) дол. США, в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/6 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 31), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_7 (ІН НОМЕР_4) суму у розмірі 800 000,00 (вісімсот тисяч) грн. в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/7 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 34), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_7 (ІН НОМЕР_4) суму у розмірі 6 500 000,00 (шість мільйонів п'ятсот тисяч) грн.., в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором поруки 138/13 від 10.06.2014 (т. І а.с. 42), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_7 (ІН НОМЕР_4) суму у розмірі 205 559,90 (двісті п'ять тисяч п'ятсот дев'ять грн.. 99 коп.) грн. в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/5 майнових прав від 06.06.2014 (т. І а.с. 27), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_5), суму у розмірі 1 007 000,00 (один мільйон сім тисяч) дол. США, в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/17 майнових прав від 10.06.2014 (т. І а.с. 29), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_3 (ІН НОМЕР_5), суму у розмірі 82 191,21 (вісімдесят дві тисячі сто дев'яносто один дол.США 21 цент) дол. США, в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/1 майнових прав від 05.06.2014 (т. І а.с. 15), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_2 суму у розмірі 450 000,00 (чотириста п'ятдесят тисяч) дол.США в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/2 майнових прав від 05.06.2014 (т. І а.с. 18), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_2 суму у розмірі 450 000,00 (чотириста п'ятдесят тисяч) дол.США в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/3 майнових прав від 05.06.2014 (т. І а.с. 21), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_2 суму у розмірі 450 000,00 (чотириста п'ятдесят тисяч) дол.США в рахунок погашення простроченого кредиту;

- за договором застави 138/4 майнових прав від 05.06.2014 (т. І а.с. 24), укладеним між АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та ОСОБА_2 суму у розмірі 150 000,00 (сто п'ятдесят тисяч) дол. США в рахунок погашення простроченого кредиту.

Після списання перелічених вище грошових сум, зобов'язання відповідача перед банком за договором № 138 були виконані у повному обсязі.

Водночас до ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2, як до осіб, що виконали зобов'язання відповідача за Договором № 138, перейшли усі права Кредитора у цьому зобов'язанні.

Як стверджує позивач у позовній заяві, спірний правочин вчинено без наміру створення наслідків, які обумовлювалися цим правочином і внаслідок скорочення терміну користування кредитними коштами та укладення вказаного договору, банк відмовився від власних майнових вимог на суму 320.986,30 дол. США - відсотки, які мали бути сплачені позичальником, у разі відсутності спірного правочину, а також пені, що становить 209.035,60 дол. США.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку шляхом визнання недійсним нікчемного договору про зміни № 1 від 26.07.2013р. до договору № 138 від 26.07.2013 р. та стягнення недоотриманої суми відсотків за договором № 138 на кредитну лінію від 26.07.2013 року за період з 10.06.2014 по 29.12.2014 у розмірі 320.986,30 дол. США (гривневий еквівалент 7.480.521,20 грн.) та суми пені за прострочення виконання кредитних зобов'язань в розмірі 209.035,60 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст. 173-175 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, договір укладений (підписаний сторонами) є обов'язковим для виконання кожної із сторін.

Відповідно до ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину (або його окремої частини) є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Пунктом 7 та п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", передбачено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

З урахуванням ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень) суд зазначає, що обов'язок по доведенню факту укладення спірного правочину із порушенням норм чинного законодавства покладається на позивача.

Так в обгрунтування позову позивач вказує на те, що оспорюваний правочин є нікчемним у відповідності до норм ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Перелік підстав, з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є вичерпним і визначений означеною вище нормою.

Водночас, жодної з підстав для визнання правочину нікчемним, відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" позивач не довів.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено обставин, на які він посилається в обгрунтування позову про визнання договору недійсним, та те, що жодна норма чинного законодавства України не забороняє змінювати строк повернення кредиту на підставі згоди між кредитором та позивальником, суд відмовляє в позові про визнання недійсним договору про зміни № 1 від 26.07.2013р. до договору № 138 від 26.07.2013 р.

Враховуючи відмову в позові про визнання про визнання недійсним договору про зміни № 1 від 26.07.2013р. до договору № 138 від 26.07.2013 р. відсутні підстави для стягнення недоотриманої за договором № 138 на кредитну лінію від 26.07.2013 року суми відсотків за період з 10.06.2014 по 29.12.2014 у розмірі 320.986,30 дол. США (гривневий еквівалент 7.480.521,20 грн.) та суми пені за прострочення виконання кредитних зобов'язань в розмірі 209.035,60 грн.

Крім того, щодо вимог у цій частині суд зазначає наступне.

Згідно приписів постанови Пленуму ВГСУ "Про судове рішення" від 23.03.2012 № 6, рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі. Судове рішення не може грунтуватися на припущеннях.

Між тим розрахунок позивача про розмір заявлених до стягнення відсотків за користування кредитними коштами та пені за за несвоєчасне повернення кредитних коштів повністю грунтуються на припущеннях щодо можливого строку користування відповідними грошовими коштами (умовами договору на кредитну лінію (невідновлювальну) від 26.07.2013 р. № 138 вказано граничну дату погашення кредиту - до 29.12.2014 р., та не міститься заборони на його дострокове погашення) та на припущеннях про порушення відповідачем строків виконання своїх зобов"язань.

Таким чином, навіть до підписання Договору про зміни № 1, у банку не було жодної підтвердженої вимоги по сплаті процентів та пені саме за період до 29.12.2014 р.

Судові витрати у даній справі, що складаються з 74.298,00 грн. судового збору (1.218,00 грн. за вимогу немайнового характеру та 73.080,00 грн. за майнову вимогу), у відповідності до п. 4.5. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 р. № 7, з позивача не стягуються.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 203, 215, 627, 629 Цивільного кодексу України , статтями 180, 181 Господарського кодексу України, ст. 38 ЗУ "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Повне рішення складено 17.06.2015 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/2643/15/