ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 916/4169/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого Остапенка М.І.
суддів Гончарука П.А Стратієнко Л.В. (доповідач)
за участі представників: позивача: відповідача: не з'явився не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу малого підприємства "КВИ"
на рішення та постановуГосподарського суду Одеської області від 15 грудня 2014 року Одеського апеляційного господарського суду від 05 березня 2015 року
у справі№ 916/4169/14
за позовоммалого підприємства "КВИ"
допублічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго"
про стягнення 25 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до господарського суду із позовом про стягнення з відповідача 25 000,00 грн збитків в порядку регресу.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 15.12.2014 (суддя - Гуляк Г.І.), залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 05.03.2015 (головуючий - Лисенко В.А., судді - Ліпчанська Н.В., Ярош А.І.), у позові відмовлено.

В касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить скасувати постановлені у справі судові рішення та постановити нове рішення, яким позов задовольнити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, 09.02.2009 між публічним акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Одесаобленерго" (постачальник) та малим підприємством "КВИ" (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 3722, за умовами якого відповідач продає електричну енергію позивачу для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії", а позивач оплачує відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Додатком № 10.2 "Перелік об'єктів споживача" до договору про постачання електричної енергії № 3722 від 09.02.2009 сторони погодили перелік об'єктів споживача на які здійснюється постачання електричної енергії, в тому числі на об'єкт - столярний цех, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська, 38.

Відповідно до п. 6.1.7. договору постачальник електричної енергії повідомляє споживача не менше ніж за 10 днів для проведення планових ремонтних робіт в електроустановках постачальника електричної енергії або для приєднання нових споживачів, у разі відсутності резервного живлення споживача.

01.07.2009 між МП "КВИ" та фізичною особою - підприємцем Петренко А.Л. було укладено договір оренди виробничо-складських приміщень, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська, 38, загальною площею 820,5 кв.м.

Як встановлено судами, ФОП Петренко А.Л. до ПАТ "Одесаобленерго" щодо укладення договору про постачання електричної енергії на вказаний об'єкт не звертався, у договірних відносинах із відповідачем не перебував.

29.04.2014, 23.06.2014, 02.07.2014, 07.07.2014 та 22.07.2014 було тимчасово припинено постачання електричної енергії на об'єкт позивача у зв'язку з проведенням планових ремонтних робіт.

Як вбачається із матеріалів справи, на web-сторінках офіційного сайту міста Одеса (http://www.odessa.ua) та офіційного сайту ПАТ "Одесаобленерго" (http://www.oblenergo.odessa.ua) відповідач здійснював повідомлення всіх споживачів про заплановані відключення від електричної енергії у зв'язку з проведенням планово - ремонтних робіт на РП "Житомирському" 29.04.2014, 23.06.2014, 02.07.2014, 07.07.2014 та 22.07.2014.

23.07.2014 ФОП Петренко А.Л. звернувся до МП "КВИ" з претензією, в якій вказав на те, що у зв'язку із відключеннями електричної енергії 29.04.2014, 23.06.2014, 02.07.2014, 07.07.2014 та 22.07.2014 вся робоча техніка відключилась, робочий процес порушився, а працівники не мали змоги виконувати свої обов'язки. Результатом простою виробництва, викликаного відсутністю електроенергії, стало отримання ФОП Петренко А.Л. матеріальних збитків на загальну суму 25 000,00 грн.

04.08.2014 між МП "КВИ" та ФОП Петренко А.Л. було підписано акт погодження порядку виплат грошових коштів, за яким позивач зобов'язувався сплатити на користь ФОП Петренко А.Л. 25 000,00 грн, завдані раптовим припиненням електроенергії 29.04.2014, 23.06.2014, 02.07.2014, 07.07.2014, 22.07.2014.

На виконання акту, Коцюба В'ячеслав Іванович сплатив на користь ФОП Петренко А.Л. 25 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 18DK45714 від 08.10.2014.

Частиною 1 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 1 ст. 225 ГК України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, суду необхідно з'ясувати наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності), шкідливих наслідків у вигляді заподіяння позивачу збитків, причинно-наслідкового зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими позивачу збитками, а також вини правопорушника.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як встановлено судами, збитки, завдані ФОП Петренку А.Л., полягають у виплаті працівникам останнього заробітної плати у дні, коли здійснювалось припинення постачання електричної енергії, а отже, господарські суди прийшли до правильного висновку, що за своєю природою витрати, яких зазнав ФОП Петренко А.Л. у зв'язку із відключенням електричної енергії 29.04.2014, 23.06.2014, 02.07.2014, 07.07.2014, 22.07.2014, не є збитками у розумінні положень ст. 22 ЦК України та взявши до уваги відсутність у діях відповідача складу цивільного правопорушення, обґрунтовано відмовили у задоволенні позову.

Щодо доводів позивача в касаційній скарзі проте, що відповідач належним чином не повідомив позивача про проведення планових ремонтних робіт, то вони є безпідставними та були предметом розгляду господарських судів, які прийшли до правильного висновку, що відповідач, на виконання умов договору, повідомив позивача про проведення планових ремонтних робіт згідно з п. 6.1.7. договору № 3722 від 09.02.2009.

Інші посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги також не підтверджуються матеріалами справи, спростовуються висновками судів та не доведені відповідно до вимог ст. 33 ГПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи фактичні її обставини були встановлені господарськими судами на підставі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих сторонами доказів, висновки судів відповідають цим обставинам і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального права.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119- 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

касаційну скаргу малого підприємства "КВИ" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 15 грудня 2014 року та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 05 березня 2015 року у справі за № 916/4169/14 - без змін.

Головуючий, суддя М. Остапенко
Суддя П. Гончарук
Суддя Л. Стратієнко