ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа № 909/155/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого-судді: Данко Л.С.,

Суддів: Галушко Н.А.,

Орищин Г.В.,

При секретарі судового засідання: Кіт М.В.,

Розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою Приватного підприємства Фірма «Назіс» за Вих. № 41 від 08.05.2015 р. (вх. № 01-05/2300/15 від 20.05.2015 р.),

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року

у справі № 909/155/15 (суддя Калашник В.О.),

порушеній за позовом Заступника Коломийського міжрайонного прокурора (м. Коломия) в інтересах держави в особі:

Позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, м. Івано-Франківськ,

До відповідача: Приватного підприємства Фірма "Назіс", м. Коломия,

Про: усунення перешкод у користуванні державним майном шляхом демонтажу обладнання, а саме: металевого контейнера (кабельної будки), кабелів, антен, що знаходиться за адресою: вул. Фабрична, 10, м. Коломия.

За участю представників сторін:

від апелянта/відповідача: Святненко С.В. - п/к за довіреністю від 17 квітня 2015 р.;

від позивача: Чернов Р.М. - п/к за довіреністю від 25.12.2-14 р. № 01/14-36;

від прокуратури: представник не прибув.

Права та обов'язки сторін визначені ст. ст. 20, 22, 28, 29 ГПК України представникам роз'яснені та зрозумілі. Заяв та клопотань про відвід суддів - не надходило.

За клопотанням представника апелянта від 10.06.2015 р. вхідний № 01-04/3674/15 здійснюється технічна фіксація судового процесу.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Львівського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року, справу № 909/155/15 Господарського суду Івано-Франківської області розподілено колегії суддів: Данко Л.С. (суддя-доповідач), суддям: Кузь В.Л., Галушко Н.А. (а.с. 97).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 року апеляційну скаргу Приватного підприємства Фірма «Назіс» за Вих. № 41 від 08.05.2015 р. (вх. № 01-05/2300/15 від 20.05.2015 р.) прийнято до провадження та розгляд скарги призначено на 10 червня 2015 року, про що сторони та Прокурор були належним чином повідомлені рекомендованою поштою (докази - оригінали повідомлень про вручення знаходяться в матеріалах справи) (а. с. 99, 100, 101, 102).

Розпорядженням Голови Львівського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 р. у справі № 909/155/15 замість судді Кузь В.Л. (перебування у відпустці) введено суддю Орищин Г.В.

В судове засідання представник апелянта/відповідача прибув, через канцелярію суду подав клопотання від 10.06.2015 р.: вх. № 01-04/3674/15 про здійснення технічної фіксації судового процесу; вх. № 01-04/3673/15 про долучення до матеріалів справи копій: листа ФДМУ «Щодо інформації про майно Коломийської паперової фабрики» від 30.04.2015 р. № 10-15-8320, конверта, у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні викладеним в апеляційній скарзі, просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року у справі № 909/155/15 скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача в судове засідання прибув, через канцелярію Львівського апеляційного господарського суду подав Заперечення на апеляційну скаргу вх. № 01-04/3670/15 від 10.06.2015 р., у судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у запереченні на апеляційну скаргу, просить рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Представник прокуратури не прибув, про причини неприбуття суд не повідомив, по-пошті надіслав Відзив на апеляційну скаргу від 29.05.2015 р. № 81-46-15 (вх. № 01-04/3474/15 від 02.06.2015 р. (а.с. 112-115), просить з підстав зазначених у Відзиві на апеляційну скаргу рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 98 ГПК України, про прийняття апеляційної скарги до провадження господарський суд виносить ухвалу, в якій повідомляється про час і місце розгляду скарги. Питання про прийняття апеляційної скарги до провадження або відмову у прийнятті до провадження апеляційний господарський суд вирішує не пізніше трьох днів з дня надходження апеляційної скарги.

Частиною першою ст. 102 ГПК України визначено, що апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду розглядається у двомісячний строк з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Як уже було зазначено вище у цій постанові, ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 року прийнято апеляційну скаргу ПП Фірма «Назіс» до провадження та розгляд справи № 909/155/15 призначено на 10.06.2015 р., про що сторін та Прокурора було належним чином, під розписку, повідомлено про день, час та місце розгляду справи, а саме: Прокуратуру Львівської області - 27.05.2015 р. рекомендованою кореспонденцією № 799 (а.с. 99), Заступника Коломийського міжрайонного прокурора - 27.05.2015 р. рекомендованою поштою № 790 (а.с. 101), Позивача - 28.05.2015 р., рекомендованим листом № 796 (а.с. 100), Апелянта/відповідача - 28.05.2015 р. рекомендованою кореспонденцією № 798 (а.с. 102).

Заслухавши думку представників апелянта/відповідача та позивача, колегія суддів приходить до висновку подані Скаржником документи долучити до матеріалів справи, розглядати дану справу без участі представника Прокуратури, виходячи з такого.

Позов до Господарського суду Івано-Франківської області подано Заступником Коломийського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області.

Статтею 29 ГПК України передбачено, що у разі прийняття господарським судом позовної заяви, поданої прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

Господарський суд Івано-Франківської області 11.02.2015 р. прийняв позовну заяву Заступника Коломийського міжрайонного прокурора подану в інтересах держави в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області, що підтверджується ухвалою суду про порушення провадження у справі (а.с. 1) та призначив розгляд справи у судовому засіданні на 03.03.2015 р.

Отже Регіональне відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області набуло статусу Позивача по даній справі.

Позивач участь повноважного представника у судовому засіданні забезпечив.

Нормами чинного законодавства України не обмежено коло осіб, які можуть представляти особу в судовому процесі. Тому неможливість представника позивача та відповідача бути присутнім у судовому засіданні не перешкоджає реалізації права учасника можливості скористатися правами ст. 28 ГПК України та ст. 244 ЦК України.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки, явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до приписів ст.ст. 67 та 77 ГПК України, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 15 липня 2013 року по справі № 6/175(2010).

Згідно статті 99 ГПК України, апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення (ухвали) в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Коломийською міжрайонною прокуратурою по-пошті надіслано Відзив на апеляційну скаргу від 29.05.2015 р. № 81-46-15 (вх. № 01-04/3474/15 від 02.06.2015 р. (а.с. 112-115), у Відзиві Прокурор просить рішення місцевого суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

З огляду на наведене відсутність у судовому засіданні представника прокуратури не перешкоджає розгляду справи № 909/155/15 по суті.

Відповідно до приписів ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування матеріального та процесуального законодавства, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення місцевого суду слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 р. по справі № 909/155/15 (суддя Калашник В.О.) позов задоволено (абзац 1-й резолютивної частини судового рішення). Відповідачу, Фірма "Назіс" (вул. Яворницького, 22/67, м. Коломия, Івано-Франківська область, код 22174887) усунути перешкоди у користуванні Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області державним майном шляхом демонтажу встановленого на території колишнього Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" (вул. Фабрична, 10, м. Коломия) обладнання, а саме: металевого контейнера (кабельної будки), кабелів, антен (абзац 2-й резолютивної частини судового рішення). Стягнуто з відповідача, Фірма "Назіс" в дохід державного бюджету 1218,00 грн. судового збору (абзац 4-й резолютивної частини рішення)(а.с. 89, 90-92).

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду Апелянт/відповідач (Приватне підприємство Фірма "Назіс") звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28.04.2015 р. у справі № 909/155/15 скасувати, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 103-107).

Апеляційну скаргу мотивує тим, що місцевим господарським судом при прийнятті рішення, порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки місцевим судом не повно досліджено обставин справи та не правильно зроблено висновки, які призвели до прийняття незаконного рішення.

Так, апелянт покликається на те, що 01.08.2007 р. між ЗАТ «Колопапір» та ПП Фірма «Назіс» було укладено Договір суборенди державного майна № 1 з метою встановлення антени для стільникового зв'язку GSM, на виконання умов якого, ЗАТ «Колопапір» передав, а ПП Фірма «Назіс» прийняв у строкове платне користування 1/25 димової труби (8 куб.м.), що розташована за адресою: вул. Фабрична, 10, м. Коломия, термін дії договору - 2 роки 11 місяців, тобто до 30.06.2010 р. Пунктом 11.6. цього Договору передбачено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або внесення змін до цього Договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, Договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим Договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору. Оскільки заява орендодавця про припинення дії цього договору відсутня, вважає, що зазначений Договір продовжено на такий самий термін, тобто 2 роки 11 місяців, з 01.07.2010 р. по 31.05.2013 р., та ще на 2 роки 11 місяців, з 31.05.2013 р. по 31.04.2016 р. , а оскільки апелянт регулярно проводить оплату згідно розрахунків наданих РВ ФДМУ по Івано-Франківській області, вважає Договір суборенди державного майна № 1 від 01.08.2007 р. чинним, а позовні вимоги Прокурора - безпідставними.

Скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що майно належне ПП Фірма «Назіс», а саме: металевий контейнер (кабельна будка), кабелі, антени, які використовуються підприємством у господарській діяльності знаходяться за адресою: вул. Фабрична, 10, м. Коломия, Івано-Франківської області знаходиться на земельній ділянці та на димовій трубі, відноситься до категорії нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість), переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни призначення, право власності на яке підлягає державній реєстрації, при цьому Апелянт покликається на ч. 1 ст. 181, ст. 182 ЦК України та зазначає, що відповідно до ст.ст. 316, 317, 318, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, що відповідно до ст. 761 ЦК України право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права, що згідно ст.ст. 78,90 Земельного кодексу України право власності на землю підтверджується відповідними документами, а так як РВ ФДМУ по Івано-Франківській області не надано суду жодних доказів права власності на нерухоме майно і споруди, що розміщені на земельній ділянці за адресою: вул. Фабрична, 10, у м. Коломия, та на земельну ділянку під цими спорудами, не надано доказів, що «Коломийська паперова фабрика» є державним підприємством, а подані ним документи не підтверджують право власності чи розпорядження позивача на нерухоме майно, яке є предметом спору, відтак, на думку Апелянта, РВ ФДМУ по Івано-Франківській області є неналежним позивачем у даній справі.

Як вбачається з матеріалів даної справи та встановлено місцевим господарським судом, Заступник Коломийського міжрайонного прокурора, звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області до Приватного підприємства Фірма "Назіс" про усунення перешкод у користуванні державним майном шляхом демонтажу обладнання, а саме: металевого контейнера (кабельної будки), кабелів, антен, яке змонтоване на димовій трубі, що перебувала в оренді разом з цілісним майновим комплексом у ЗАТ "Колопапір" і знаходиться за адресою: вул. Фабрична, 10, м. Коломия. Підставу звернення до господарського суду прокурор обгрунтовує відповідно до ст. 36-1 Закону України "Про прокуратуру" та вказав, що в листопаді 2014 року до Коломийської міжрайонної прокуратури надійшло звернення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській області з приводу порушення ПП Фірма "Назіс" законодавства про оренду державного та комунального майна та незаконного використання державного майна колишнього Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика".

Львівським апеляційним господарським судом за участю представників сторін оглядалася архівна КНИГА з оригіналами документів Коломийської паперової фабрики (том 1, прошито та пронумеровано на 134 аркушах), наданих РВ ФДМУ по Івано-Франківській області для огляду у судовому засіданні, копії з яких в матеріалах справи (а.с. 21- 30, 73-80).

Колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що оскільки правовідносини суборенди виникли з Договору оренди державного майна № 5, який було укладено 28.11.2000 р., тобто до набрання чинності ГК і ЦК України (набрали чинності з 01.01.2004 р.) і відносини продовжують існувати після набрання ними чинності, суд постановляючи судові рішення керувався законодавством, яке було чинним у зазначений період, а також нормами ЦК України і ГК України, відповідно до ч. 2 ст. 4 Розділу ІХ Прикінцеві положення Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 4 Прикінцеві та перехідні положення Цивільного кодексу України.

З матеріалів даної справи вбачається, що між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Івано-Франківській області (Орендодавець) та Закритим акціонерним товариством "Колопапір" (Орендар), 28.11.2000 року було укладено Договір оренди державного майна № 5 (а.с. 21 -22)(далі за текстом - Договір оренди).

Згідно умов Договору оренди (п. 1.1.) Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" (крім оборотних матеріальних засобів), склад і вартість якого визначено відповідно до інвентарних описів, які є невід'ємною частиною цього Договору, передаточного балансу та Акту оцінки, затвердженого наказом регіонального відділення від 17.11.2000 р. № 480, складеного станом на 01.10.2000 р. і становлять 3 516 900, 50 грн.

У розділі 2 Договору оренди визначено умови передачі та повернення орендованого майна; орендна плата - у розділі 3 Договору оренди, обов'язки та права Орендаря та Орендодавця визначені у розділах 5, 6, 7, 8 Договору оренди, відповідальність - у розділі 8 цього Договору.

Зазначений Договір оренди був укладений з 01.12.2000 р. до 01.12.2010 р. (п. 10.1. Договору).

Згідно Акта прийому - передачі державного майна від 28.11.2000 р. Орендодавець передав, а Орендар прийняв в строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" (а.с. 23/зворот).

26.02.2001 р. Сторонами до Договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" № 5 було внесено зміни, щодо Акту оцінки майна та розміру орендної плати (а.с. 24), які є його невід'ємною частиною. Інші умови договору залишено без змін. 29.10.2002 р. до Договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" № 5 від 28.11.2000 р., зі змінами від 26.02.2001 р. було внесено зміни, щодо Акту оцінки майна (а.с. 25). Інші умови договору залишено без змін. 25.06.2004 р. сторонами до Договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" № 5 від 28.11.2000 р. внесено зміни та доповнення № 3 щодо амортизаційних відрахувань (а.с. 25/зворот). Інші умови договору залишено без змін. Зміни до договору є його невід'ємною частиною. 17.05.2005 р. (а.с. 26-28) до Договору оренди Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" № 5 від 28.11.2000 р. із змінами, у зв'язку із введенням в експлуатацію основних засобів, переданих в оренду за Договором оренди № 5 внесено зміни, згідно яких, Договір оренди № 5 від 28.11.2000 р., зі змінами від 26.02.2001 р., від 29.10.2002 р., від 25.04.2004 р. викладено у новій редакції (п. 1 Змін від 17.05.2005 р.).

Так, сторони, зокрема, передбачили, що РВ ФДМУ по Івано-Франківській області (Орендодавець) передає, а Закрите акціонерне товариство «Колопапір» приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" (надалі - Майно), склад і вартість якого визначено відповідно до: - інвентаризаційних описів, протоколу про результати інвентаризації, передавального балансу (додаток 1), складених станом на 31.03.2005 р.; - змін до Акта оцінки (додаток 20, затверджених наказом № 82 від 12.05.2005 р. і становить 3 513 600,50 грн. У п. 1.2. Змін до договору вказано, що після укладення цього Договору, Орендар приєднує орендоване Майно до свого майна в установленому порядку. Орендар виступає правонаступником прав та обов'язків Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика", цілісний майновий комплекс якого передається йому в оренду (п. 1.3. Змін від 17.05.2005 р.).

У розділі 2 Договору оренди в редакції Змін від 17.05.2005 р. визначено умови передачі та повернення орендованого Майна; орендна плата - у розділі 3 Змін до Договору оренди, обов'язки та права Орендаря та обов'язки Орендодавця визначені у розділах 5, 6, 7, 8 Змін до Договору оренди, відповідальність сторін - у розділі 8 Змін до цього Договору.

Пунктом 10.1. Змін до Договору оренди від 17.05.2005 р. передбачено, що цей договір діє з 01.12.2000 р. до 01.12.2010 р., які є його невід'ємною частиною (п. ІІ розділу 12 Змін від 17.05.2005 р.).

02.04.2007 р. до Договору оренди № 5 (із змінами) внесено зміни у п. 1.1. та п. 3.1. (а.с. 29), які є його невід'ємною частиною. Інші умови договору залишено без змін.

Термін дії Договору оренди Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" № 5 від 28.11.2000 р. (із змінами і доповненнями) закінчився - 01.12.2010 року і не був продовжений на новий термін.

Факт припинення дії Договору оренди Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" № 5 від 28.11.2000 р. (із наступними змінами і доповненнями) підтверджується матеріалами справи, постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2011 у справі № 5010/597/2011-16/25 (а.с. 31-32) за позовом ЗАТ "Колопапір" до РВ ФДМУ по Івано-Франківській області про визнання продовженим договору оренди.

Згідно з Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу "Коломийська паперова фабрика" від 26.06.2012 р. орендоване державне Майно повернуто Орендарем Регіональному відділенню ФДМУ по Івано-Франківській області (а.с. 33-34).

Регіональне відділення ФДМУ по Івано-Франківській області, як Орендодавець цілісного майнового комплексу колишнього Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика", листом від 17.08.2007 р. за № 08/2236 надав ЗАТ "Колопапір" дозвіл на передачу в суборенду ПП Фірма "Назіс" 1/25 частини димової труби (8м3), переданої в оренду в складі ЦМК (а.с. 35), а також погодив умови Договору суборенди державного майна від 01.08.2007 р. (а.с. 36-37) та Розрахунок суборендної плати (а.с. 38).

Місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів даної стави, що 01.08.2007 р. між ЗАТ "Колопапір" (Орендар) та ПП Фірмою «Назіс» (Суборендар), за погодженням 17.08.2007 р. РВ ФДМУ по Івано-Франківській області, було укладено Договір суборенди державного майна № /далі за текстом - Договір суборенди/(а.с. 36-37).

Згідно п. 1.1. Договору суборенди, Орендар передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування державне майно - 1/25 димової труби (8м3)(далі за текстом - «Об'єкт суборенди»), що розташоване за адресою: м. Коломия, вул. Фабрична, 10 та перебуває на балансі ЗАТ «Колопапір» вартість якої згідно Звіту про оцінку майна, виконаного станом на 30.06.2007 р. становить 6130,00 грн.

Майно передається в суборенду з метою встановлення антени для стільникового зв'язку GSМ.

У розділі 2 Договору суборенди визначено умови передачі та повернення суборендованого майна; суборендна плата визначена у розділі 3 Договору суборенди; обов'язки та права Суборендаря, обов'язки і права Орендодавця - у розділах 5, 6, 7, 8 Договору суборенди, відповідальність сторін - у розділі 8 Договору суборенди.

Пунктом 11.1. Договору суборенди від 01.08.2007 р. сторони передбачили, що цей Договір укладений строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 01.08.2007 р. по 30.06.2010 р.

Пунктом 11.6 Договору суборенди встановлено, що у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або внесення змін до цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір підлягає продовженню на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором, з урахуванням змін у законодавстві на дату продовження цього договору.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що таким чином, термін дії Договору суборенди було фактично продовжено без дозволу (без погодження) з Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області на такий самий термін, тобто 2 роки 11 місяців, з 01.07.2010 р. по 31.05.2013 р.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є ЦК України, яким і регламентовано загальні положення про найм (оренду), піднайм. В свою чергу, беручи до уваги норми ч. 2 ст. 9 ЦК України та ч. 2 ст. 4, ч. 6 ст. 283 ГК України, майнові відносини в сфері оренди підлягають особливому регулюванню нормами ГК України та Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Слід зазначити, що з метою регулювання відносин оренди певного майна, зокрема, державного, та передача в оренду цілісних майнових комплексів, що є державною власністю, регулюються Законом України «Про оренду державного та комунального майна».

Відповідно до п. 2 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", строк надання майна в суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Як зазначено вище у цій постанові, термін дії Договору оренди цілісного майнового комплексу № 5 від 28.11.2000 р (з наступними змінами і доповненнями) закінчився 01.12.2010 р. і не продовжений на новий термін.

Зважаючи на те, що ЗАТ "Колопапір" втратив статус Орендаря, оскільки Договір оренди від 28.11.2000 р. № 5 (із змінами і доповненнями) припинив свою дію 01.12.2010 р., а в силу п. 2 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", правочин щодо продовження дії Договору суборенди від 01.08.2007 р. є недійсним. Вказане також свідчить про те, що Договір суборенди припинив свою дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 774 ЦК України строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму.

Регіональне відділення ФДМУ по Івано-Франківській області, неодноразово, листами № 11-08-00623 від 12.03.2011 р., № 11-08-01011 від 18.05.2013 р., № 11-08-01554 від 31.07.2014 р. повідомляло ПП Фірму "Назіс" про припинення Договору суборенди та зобов'язувало провести демонтаж встановленого обладнання.

Відповідно до п. 5.9 Договору суборенди у разі припинення або розірвання договору оренди Суборендар зобов'язаний повернути Орендарю майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду.

Такий же обов'язок передбачено і статтею 785 ЦК України, якою встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Аналогічна норма міститься і в ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Однак, Відповідачем обладнання для стільникового зв'язку до цього часу не демонтоване та продовжує перебувати в експлуатації, а ПП Фірма "Назіс" до Державного бюджету періодично проводиться сплата самостійно нарахованих сум суборендної плати.

Місцевим господарським судом встановлено, не заперечується Апелянтом, що ПП Фірма "Назіс" на території колишнього Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" (м. Коломия, вул. Фабрична, 10) самовільно встановлено та фактично використовується обладнання для стільникового зв'язку, а саме: технологічна площадка площею 12м2, на якій встановлено металевий контейнер (кабельна будка), частина димової труби площею 35м2, на якій розміщені антени і кабелі.

Не зважаючи на те, що Договір суборенди припинив свою дію з 01.12.2010 р., Приватне підприємство Фірма "Назіс" користується державним майном без належних правових підстав, чим створює перешкоди у користуванні державним майном Регіональному відділенню Фонду державного майна по Івано-Франківській області.

З врахуванням положень ст. 391 ЦК України та викладених обставин, прокурор в позовній заяві поставив вимогу про зобов'язання Відповідача усунути перешкоди у користуванні Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській області державним майном шляхом демонтажу встановленого на території колишнього Державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" (вул. Фабрична, 10, м. Коломия) обладнання, а саме: металевого контейнера (кабельної будки), кабелів, антен.

Все вищенаведене в сукупності спростовує твердження Апелянта про те, що Договір суборенди укладений між ЗАТ "Колопапір" та ПП Фірма "Назіс" є чинним, та, що Відповідач/апелянт користується орендованим майном на законних підставах.

Крім того, Апелянт/відповідач в апеляційній скарзі та представник апелянта у судовому засіданні покликаються, зокрема на те, що Позивач не є власником орендованого майна, а тому відповідно і не має права ним розпоряджатися як власник.

Дослідивши в цій частині доказову базу зібрану місцевим господарським судом, колегія суддів приходить до висновку, що зазначені твердження є безпідставними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 74, 77, 78-79) та архівної КНИГИ з оригіналами документів Коломийської паперової фабрики (том 1, на 134 аркушах), яка досліджувалася та оглядалася у судовому засіданні Львівським апеляційним господарським судом за участю представників Позивача та Апелянта/відповідача, "Коломийська паперова фабрика" заснована наказом Українського виробничого об'єднання целюлозно-паперової промисловості № 26-К від 09.04.1984 р. і згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 24.09.1993 р. № 763-р передана до сфери управління Міністерства фінансів України. Фабрика є державним підприємством заснованим на загальнодержавній власності, підпорядкована Міністерству фінансів України, яке здійснює державні обов'язки по управлінню майном та функціональному управлінню.

Аналогічне викладено у п. 1.1. Статуту Коломийської паперової фабрики, який 07.06.1995 р. затверджено Міністерством фінансів України за № 98 (а.с. 77), державна реєстрація Статуту проведення на підставі чинного на той час законодавства, 26.06.1995 р. за № 228р (а.с. 78-79) та видано Свідоцтво № 00276764 про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності Коломийська паперова фабрика, організаційно - правова форма якої: державна, місцезнаходження: Івано-Франківська обл., м. Коломия, вул. Фабрична, 10 (а.с. 74).

Із Свідоцтва № 00276764 про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності вбачається, що первинна реєстрація проведена 25.12.1991 року за № 442.

Як вбачається із Статуту Коломийської паперової фабрики, вона є юридичною особою і не має в своєму складі інших юридичних осіб. Права та обов'язки юридичної особи набуває з дня її державної реєстрації (п. 3.1. Статуту), веде самостійний баланс, має розрахунковий рахунок та інші рахунки в установах банку, печатку з своїм найменуванням (п. 3.4. Статуту).

Статтею 2 чинного на той час Закону України «Про підприємства в Україні» від 27.03.1991 р. № 887-ХІІ було передбачено, що в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, засноване на власності фізичної особи; колективне підприємство, засноване на власності трудового колективу підприємства; господарське товариство; підприємство, яке засноване на власності відповідної територіальної громади; державне підприємство, засноване на державній власності, в т.ч. казенне. Частиною 3 ст. 10 цього Закону було передбачено, що майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством (крім казенного), належить йому на праві повного господарського відання. Форми власності у зазначений період були: приватна, колективна, державна. До державної власності в Україні належали загальнодержавна власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність). У зв'язку з покладенням на Кабінет Міністрів України згідно з Постановою Верховної Ради УРСР від 15.10.1990 р. «Про управління державним майном Української РСР» повноважень по управлінню державним майном, що є у загальнодержавній власності, і створенням для здійснення цих повноважень Фонду державного майна України було заборонено передачу функцій щодо управління майном підприємств, установ і організацій, що є у загальнодержавній власності, іншим органам державного управління, а також корпораціям, концернам, асоціаціям та іншим об'єднанням (Постанова Верховної Ради країни від 14.02.1992 р. № 2116-ХІІ «Про управління майном підприємств, установ та організацій, що є у загальнодержавній власності»). Відповідно до Декрету КМ України від 15.12.1992 р. № 8-92 «Про управління майном, що є у загальнодержавній власності» управління майном, що є у загальнодержавній власності було покладено на міністерства виконавчої влади та інші підвідомчі КМ України органи державної виконавчої влади, крім майнових комплексів підприємств, установ, організацій. Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 р. № 2558-ХІІ було затверджено Тимчасове положення про Фонд державного майна України, який здійснює державну політику в сфері приватизації державного майна, виступає орендодавцем майнових комплексів, що є загальнодержавною власністю. В Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі Фонд створює регіональні відділення.

Відтак, орендодавцями щодо державного майна заснованого на загальнодержавній власності виступав (на час укладення Договору оренди цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Коломийська паперова фабрика» № 5), і виступає на даний час, Фонд державного майна України, його регіональні відділення.

Отже, об'єкт є державним підприємством заснованим на загальнодержавній власності, орендодавцями щодо державного майна є Фонд державного майна України, його регіональні відділення, в нашому випадку - РВ ФДМУ по Івано-Франківській області, а тому позивачу належить право користування та розпоряджання цим майном.

Як вбачається з матеріалів даної справи, РВ ФДМУ листом № 10-16-8206 від 10.06.2000 р. доручив РВ ФДМУ по Івано-Франківській області розглянути відповідно до чинного законодавства питання передачі в оренду цілісного майнового комплексу Державного підприємства «Коломийська паперова фабрика», яке в свою чергу, листом № 08-1923 від 14.07.2000 р. повідомило про це Міністерство фінансів України (а.с. 74, 75), яке надало відповідь від 14.09.2000 р. за № 084-07/878, що не заперечує проти передачі в оренду ЦМК (а.с. 76).

З 01.01.2004 р., відповідно до п. 1 частини 1 ст. 287 ГК України, орендодавцями щодо державного та комунального майна є: 1) Фонд державного майна України, його регіональні відділення - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке є державною власністю, а також іншого майна у випадках, передбачених законом, а відповідно до ст. 288 ГК України, орендар має право передати окремі об'єкти оренди в суборенду, якщо інше не передбачено законом або договором оренди.

Договір суборенди державного майна від 01.08.2007 р., згідно умов якого, в суборенду Апелянту/відповідачу було передано державне майно - 1/25 димової труби (8 м. куб), що розташована за адресою: м. Коломия, вул. Фабрична, 10, та перебуває на балансі ЗАТ «Колопапір» теж укладено, як зазначено вище у цій постанові, за згоди РВ ФДМУ по Івано-Франківській області (а.с. 36), а також погодило умови договору суборенди та розрахунок суборендної плати, з метою встановлення антени для стільникового зв'язку GSМ.

З огляду на вищенаведене, твердження Апелянта, що РВ ФДМУ по Івано-Франківській області є неналежним позивачем по даній справі є безпідставними.

Орендою, в розумінні ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як зазначено вище у цій постанові, Договір оренди державного майна № 5, укладений між РВ ФДМУ по Івано-Франківській області та Закритим акціонерним товариством "Колопапір", за умовами якого РВ ФДМУ по Івано-Франківській області передав ЗАТ "Колопапір" у строкове платне володіння та користування цілісний майновий комплекс державного підприємства "Коломийська паперова фабрика" припинив свою чинність 01.12.2010 року і не продовжений на новий термін, відтак припинив свою дію і Договір суборенди державного майна від 01.08.2007 р., відповідно до п.2 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", яким передбачено, що строк надання майна в суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди.

Статтею 35 ГПК України визначені підстави звільнення від доказування, зокрема, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.11.2011 р. у справі № 5010/597/2011-16/25 за позовом ЗАТ "Колопапір" до РВ ФДМУ по Івано-Франківській області про визнання продовженим вказаного вище Договору оренди встановлено, що у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди, даний договір припинив свою дію 01.12.2010 р. Вказаною постановою також відмовлено ЗАТ "Колопапір" у продовженні дії спірного Договору оренди.

На виконання вказаного судового рішення, Актом приймання-передачі цілісного майнового комплексу "Коломийська паперова фабрика" від 26.06.2012 року, орендоване державне майно повернуто РВ ФДМУ по Іванно-Франківській області.

Відповідно до п. 5.9 Договору суборенди, у разі припинення або розірвання договору Суборендар зобов'язаний повернути Орендарю майно у належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду. Такий же обов'язок передбачено і ст. 785 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна".

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що оскільки Договір оренди від 28.11.2000 року № 5 припинив свою дію 01.12.2010 року, а в силу п. 2 ст.22 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" строк надання майна в суборенду не може перевищувати терміну дії договору оренди, то припинив свою дію і договір суборенди.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як вбачається з матеріалів справи, "Коломийська паперова фабрика" є державним підприємством заснованим на загальнодержавній власності, орендодавцем щодо державного нерухомого майна є ФДМУ, його регіональні відділення, а тому позивачу належить право користування та розпоряджання цим майном.

Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Непорушність права власності полягає в його недоторканності, а водночас і в недоторканості самого майна власника. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Не допускається також протиправне позбавлення права власності або обмеження в його здійсненні. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи викладені обставини та на підставі наведених норм закону, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що Прокурором вірно обрано спосіб захисту порушеного права, що позовні вимоги є належними і обгрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Доводи Апелянта/відповідача, які стосуються земельних правовідносин, що не є предметом спору у даній справі, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, тому колегією суддів до уваги не приймаються.

Не може слугувати підставою для скасування судового рішення копія листа Фонду державного майна України «Щодо інформації про майно Коломийської паперової фабрики» від 30.04.2015 року № 10-15-8320, яке подано Апелянтом суду апеляційної інстанції, оскільки викладена у цьому листі інформація не спростовує висновків місцевого господарського суду, які викладені у судовому рішенні по даній справі, висновків постанови ВГС України від 23.11.2011 р. у справі № 5010/597/1011-16/25. Крім того викладена у цьому листі інформація не містить покликання на Договори оренди державного майна № 5 від 28.11.2000 р. та суборенди державного майна від 01.08.2007 р., які є предметом спору у даній справі.

Разом з тим, Скаржник не позбавлений права захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів в частині, що стосуються земельних правовідносини, об'єктів, розташованих на земельній ділянці, тощо, у спосіб та у порядку визначеному ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Інші доводи апелянта до уваги не приймаються, оскільки вони не доведені належними та допустимими доказами.

Згідно ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, належними та допустимими доказами (ст. 34 ГПК України).

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

Керуючись ст. ст. 29, 32, 33, 34, 35, 43, 44, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 28 квітня 2015 року у справі № 909/155/15 - залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Витрати зі сплати судового збору за перегляд судового рішення в апеляційному порядку покласти на апелянта/відповідача.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.

4.Матеріали справи повернути господарському суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Данко Л.С.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Орищин Г.В.

В судовому засіданні 10.06.2015 р. оголошено вступну і резолютивну часини постанови. Повний текст постанови складено та підписано - 12.06.2015 р.