ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 червня 2015 року Справа № 927/1618/14
Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Палій В.В. і Харченко В.М. (доповідач),

перевіривши матеріали касаційної скарги приватного підприємства "Фірми "Санта-ОДА", Чернігівська обл., смт. Козелець

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015

у справі № 927/1618/14

за позовом прокурора Козелецького району Чернігівської області в інтересах держави в особі Козелецької районної ради, Чернігівська обл., смт. Козелець

до відповідача приватного підприємства "Фірми "Санта-ОДА", Чернігівська обл., смт. Козелець

про стягнення 84 517,36 грн.,

та за зустрічним позовом приватного підприємства "Фірми "Санта-ОДА", Чернігівська обл., смт. Козелець

до Козелецької районної ради, Чернігівська обл., смт. Козелець

про визнання частково недійсним договору оренди нерухомого майна,

В С Т А Н О В И В:

Подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Відповідно до частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Законом України "Про судовий збір" визначені правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22 затверджена Інструкція про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті (далі - Інструкція), якою встановлені загальні правила, види і стандарти розрахунків клієнтів банків та банків у грошовій одиниці України на території України, що здійснюються за участю банків. Нормами Інструкції встановлені вимоги щодо заповнення розрахункових документів.

Відповідно до пункту 3.1. Інструкції платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

З додатків 2, 8 до Інструкції вбачається, що одним із реквізитів платіжного доручення є "Призначення платежу", який заповнюється з урахуванням вимог, установлених главою 3 Інструкції.

Пунктом 3.8. Інструкції визначено, що реквізит "Призначення платежу" платіжного доручення заповнюється платником так, щоб надавати повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів отримувачу. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України. Платник відповідає за дані, що зазначені в реквізиті платіжного доручення "Призначення платежу".

Платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Необхідними реквізитами ідентифікації касаційної скарги є, зокрема, номер справи у межах якої подається відповідна скарга та дата судового акта, що оскаржується.

Проте додані до касаційної скарги оригінали квитанцій від 24.04.2015 № 0.0.378286174.1 про сплату судового збору у розмірі 1 218, 00 грн. та від 24.04.2015 № 0.0.378285900.1 про сплату судового збору у розмірі 1 827,00 грн. не містять відомостей про номер судової справи у межах якої подається касаційна скарга та дати судового рішення, що оскаржується, у зв'язку з чим не можуть бути прийняті як належні докази сплати судового збору.

Пунктом 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Таким чином, додані заявником до касаційної скарги квитанції не є належними доказами сплати судового збору у встановленому законом порядку, а тому касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом на підставі пункту 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 110 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили. Заявлене приватним підприємством "Фірмою "Санта-ОДА" клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку подання касаційної скарги може знайти своє відповідне вирішення після усунення зазначеного недоліку, який став підставою для повернення касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись пунктом 4 частини першої статті 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу приватного підприємства "Фірма "Санта-ОДА" на постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 та на рішення господарського суду Чернігівської області від 10.12.2014 у справі № 927/1618/14 повернути скаржнику, а справу - господарському суду Чернігівської області.

Головуючий суддя Селіваненко В.П.

Суддя Палій В.В.

Суддя Харченко В.М.