РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/7397/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Матімекс-Україна"
доПублічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"
прозобов'язання перерахувати кошти та стягнення 16 831, 61 евро (421 961, 21 грн.)
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Бондаренко Д.М. - адвокат; Хоменко М.П. - представник за довіреністю;
від відповідача:Мухін М.М. - представник за довіреністю; Луцький М.І. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Матімекс-Україна" (надалі - ТОВ "Матімекс-Україна") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (надалі - ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит") про зобов'язання перерахувати кошти та стягнення 16 831, 61 евро (421 961, 21 грн.).

Крім того, в прохальній частині позовної заяви позивачем викладено клопотання про вжиття на підставі ст. ст. 66, 67 ГПК України заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача в межах ціни позову.

Розглянувши вказане клопотання суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 66 Господарського процесуального кодексу України, господарський за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з п. 1.1 Інформаційного листа Вищого господарського суду України №01-8/2776 від 12.12.2006 р. "Про деякі питання практики застосування забезпечення позову", заявник повинен обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

При цьому, відповідно до п. 1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову", особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Разом з тим, згідно з п. 3 вказаної постанови, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, питання задоволення заяви сторони у справі про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити припущення про утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у випадку невжиття заходів забезпечення позову. Вказана правова позиція була підтримана й Вищим господарським судом України при винесенні постанови у справі №6/166 від 13.08.2008 р.

Дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд виходить з того, що необхідність накладення арешту на грошові кошти чи майно відповідача не підтверджується жодними належними та допустимими доказами. Таким чином, заявником не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення суду, а тому заява позивача про вжиття заходів до забезпечення позову є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. в частині виконання платіжних доручень №3 від 12.01.2015 р., №4/1 від 14.01.2015 р., №4/2 від 14.01.2015 р., №4/3 від 14.01.2015 р., №2/2 від 15.01.2015 р., №5/1 від 19.01.2015 р., №5/2 від 19.01.2015 р., №6 від 23.01.2015 р., №7/1 від 26.01.2015 р., №8/1 від 30.01.2015 р. та №7/2 від 04.02.2015 р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. порушено провадження у справі 910/7397/15-г, розгляд справи призначено на 24.04.2015 р.

20.04.2015 р. представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 27.03.2015 р. через загальний відділ суду було подано витребувані документи та пояснення.

23.04.2015 р. представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 27.03.2015 р. через загальний відділ суду було подано витребувані документи, а також додаткові документи для долучення їх до матеріалів справи.

Представник позивача в судове засідання 24.04.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 24.04.2015 р. з'явився, подав відзив на позовну заяву згідно змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні вказуючи на те, що спірні платіжні доручення було виконано банком в повному обсязі.

В судовому засіданні 24.04.2015 р. у зв'язку із необхідністю дослідження поданих сторонами доказів, на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 20.05.2015 р.

Представник позивача в судове засідання 20.05.2015 р. з'явився, подав заперечення на відзив на позовну заяву згідно змісту якого вважає твердження відповідача безпідставними та необгрутованими у зв'язку із чим підтримує заявлені позовні вимоги та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 20.05.2015 р. з'явився, проти позовних вимог заперечив та надав усні пояснення по справі.

В судовому засіданні 20.05.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву на 22.05.2015 р.

В судовому засіданні 22.05.2015 р. представником відповідача було подано клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.05.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 09.06.2015 р. та у зв'язку із необхідністю витребування додаткових доказів, розгляд справи відкладено на 03.06.2015 р.

03.06.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано клопотання про долучення документів до матеріалів справи.

Представники позивача в судове засідання 03.06.2015 р. з'явились, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити.

Представники відповідача в судове засідання 03.06.2015 р. з'явились, проти позовних вимог заперечують та просять відмовити в їх задоволенні з підстави викладених у позовній заяві.

В судовому засіданні 03.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст. 11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком (ч. 1 ст. 1066 Цивільного кодексу України).

23.07.2014 р. між АТ "Банк "Фінанси та Кредит" (банк) та ТОВ "Матімекс-Україна" (клієнт) було укладено Договір на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ, відповідно до умов якого банк відкрив клієнту поточний рахунок у національній валюті №2401 і (або) поточний (поточні) рахунок (и) в іноземній валюті №2401 в (USD/UAH/EUR) та зобов'язався здійснювати його (їх) розрахунково-касове обслуговування, а клієнт - оплачувати послуги банку відповідно до Тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків (далі - тарифи) в порядку і на умовах, визначених договором (п. 1.1 Договору).

Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування Рахунків клієнта на умовах тарифного пакету "Базовий" (п. 1.2 Договору).

За умовами п.п. 2.1, 2.2 Договору банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами, а списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Пунктами 3.3.3, 3.3.4 Договору визначено, що банк зобов'язується здійснити розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банка робочий час крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів. Забезпечувати своєчасне зарахування грошових коштів на рахунки.

Відповідно до п. 3.4.2 Договору клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку за виконання операцій по рахунку в порядку, строки і розмірах, встановлених договором і діючими тарифами банку.

Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, і діє протягом невизначеного строку (п. 8.1 Договору).

23.07.2014 р сторонами було укладено Додатковій договір №001 про обслуговування клієнта з використанням системи дистанційного обслуговування "Клієнт-банк" до Договору на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. згідно з п. 1.1 якого, банк зобов'язується здійснювати обслуговування клієнта з використанням системи дистанційного обслуговування "Клієнт-банк", тобто здійснювати розрахункові операції за дорученням клієнта з використанням розрахункових документів в електронній формі та приймати такі документи, що передаються по каналах електронного зв'язку на умовах, які передбачені Договором на розрахунково-касове обслуговування і цим Додатковим договором, діючим законодавством України і внутрішніми правовими актами банку (далі - дистанційне обслуговування).

Крім того, 30.07.2014 р. сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору №027-14/АНВ на розрахунково-касове обслуговування від 23.07.2014 р., відповідно до умов якої п. 1.2 Договору №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. було викладено в наступній редакції: "1.2. Банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунків клієнта на умовах тарифного пакету "Оптимальний плюс індивідуальний", починаючи з 01.08.2014 року.".

З огляду на встановлений ст. 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір №027-14/АНВ від 23.07.2014 р., Додатковій договір №001 про обслуговування клієнта з використанням системи дистанційного обслуговування "Клієнт-банк" до Договору на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. та Додаткову угоду б/н від 30.07.2014 р. до Договору №027-14/АНВ на розрахунково-касове обслуговування від 23.07.2014 р., як належні підстави, у розумінні норм ст. 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 Цивільного кодексу України).

За приписами ст.ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

У статті 1068 Цивільного кодексу зазначено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом (ст. 1071 Цивільного кодексу України).

Банки виконують розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку коштів на рахунках платників, крім випадків надання платнику обслуговуючим його банком кредиту. Ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер. Клієнт банку має право самостійно обирати види розрахункового документа (крім платіжної вимоги), які визначені цим Законом, для ініціювання переказу (ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження, а у разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів (п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні").

Відповідно до п. 1.9 постанови правління Національного банку України "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" №22 від 21.01.2004 р. доручення платників про списання коштів зі своїх рахунків банки приймають до виконання виключно в межах залишку коштів на цих рахунках або якщо договором між банком та платником передбачено їх приймання та виконання в разі відсутності/недостатності коштів на цих рахунках. Аналогічні положення закріплено стосовно виконання платіжних вимог в іноземній валюті в п. 3.5 Постанови Правління Національного банку України "Про затвердження Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України" №216 від 28.07.2008 р.

Договором передбачено, що банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами. Списання банком грошових коштів з рахунків здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п.п. 2.1, 2.2 Договору).

Згідно п. 3.3.2 Договору банк зобов'язався вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для цього виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

Банк зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами банку робочий час. крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів (п. 3.3.3 Договору).

Одночасно, п. 2.1 Додаткового договору від 23.07.2014 р. передбачено, що дистанційне обслуговування клієнта здійснюється з використанням документів в електронній формі, в тому числі, платіжних доручень, заявок на купівлю-продаж валюти, виписок по рахунках клієнта, зведених відомостей сум заробітної плати для зарахування на поточні рахунки працівників клієнта, інших документів клієнта.

Банк здійснює дистанційне обслуговування клієнта в системі "клієнт-банк" в операційні дні (крім вихідних, святкових і неробочих днів). Операції за розрахунковими документами, що надійшли від клієнта протягом операційного дня, але не пізніше 17:00, здійснюється банком в день надходження цих документів. Операції по розрахунковим документам, що надійшли після 17:00 годин, банк виконує не пізніше наступного операційного дня (п.5.2 додаткового договору від 08.04.2014р.).

Як встановлено судом ТОВ "Матімекс-Україна" було подано на виконання відповідачу платіжні доручення: №3 від 12.01.2015 р. на суму 49 558,28 євро; №4/1 від 14.01.2015 р. на суму 30 441,72 євро; №4/2 від 14.01.2015 р. на суму 35 000,00 євро; №4/3 від 14.01.2015 р. на суму 34 463,75 євро; №2/2 від 15.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №5/1 від 19.01.2015 р. на суму 44 000, 00 євро; №5/2 від 19.01.2015 р. на суму 45 000,00 євро; №6 від 23.01.2015 р. на суму 8 867,88 євро; №7/1 від 26.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №8/1 від 30.01.2015 р. на суму 4 735,67 євро та №7/2 від 04.02.2015 р. на суму 55 264,00 євро.

Зазначені платіжні доручення були зареєстровані банком, про що свідчить печатка та підпис представника ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

До того ж, господарським судом прийнято до уваги, що у відзиві на позовну заяву №3-131100/7467 від 23.04.2015 р. відповідачем факт отримання наведених вище розрахункових документів було підтверджено.

Господарським судом встановлено, що станом на момент звернення до банку з переліченими вище платіжними дорученнями, на рахунку ТОВ "Матімекс-Україна" було достатньо грошових коштів для їх перерахування визначеному клієнтом отримувачу. Вказані обставини підтверджуються представленими до матеріалів справи банківськими виписками з рахунку заявника станом на: 12.01.2015 р., 14.01.2015 р.; 15.01.2015 р.; 19.01.2015 р.; 23.01.2015 р.; 26.01.2015 р.; 30.01.2015 р.; 04.02.2015 р. Одночасно, відповідачем у відзиві вказані обставини не заперечувались.

Проте, всупереч приписам чинного законодавства та умовам укладеного між сторонами правочину щодо строків виконання платіжних доручень клієнта, банком у визначені терміни перерахування грошових коштів виконано не було.

Одночасно, не погоджуючись з заявленими позовними вимогами, відповідач стверджує, що банком були виконані спірні платіжні доручення №3 від 12.01.2015 р. на суму 49 558,28 євро; №4/1 від 14.01.2015 р. на суму 30 441,72 євро; №4/2 від 14.01.2015 р. на суму 35 000,00 євро; №4/3 від 14.01.2015 р. на суму 34 463,75 євро; №2/2 від 15.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №5/1 від 19.01.2015 р. на суму 44 000, 00 євро; №5/2 від 19.01.2015 р. на суму 45 000,00 євро; №6 від 23.01.2015 р. на суму 8 867,88 євро; №7/1 від 26.01.2015 р. на суму 50 000,00 євро; №8/1 від 30.01.2015 р. на суму 4 735,67 євро та №7/2 від 04.02.2015 р. на суму 55 264,00 євро., що підтверджується Довідкою №9-713522/219 від 21.04.2015 р., виданою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит". Крім того, відповідно до приписів п. 5.4 Договору на розрахунково-касове обслуговування №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. банк не несе відповідальності за затримку платежу або несовєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта, якщо це було викликано збоями в роботі системи електронних платежів Національного банку України (СЕП НБУ) або за іншими причинами, які не залежать від банку.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, не приймає дані доводи відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як визначено п. 3.3.4 Договору банк зобов'язаний забезпечити своєчасне зарахування грошових коштів на рахунки.

Проте, як вбачається з листа "Bank Austria" б/н від 10.04.2015 р. за період з 10.01.2015 р. по 09.04.2015 р. на рахунок фірми МАТІМЕКС ГмбХ та філіалу Хагенбрунн не надходило жодних грошових переказів, зокрема за спірними платіжними дорученнями.

Під час судового розгляду, відповідачем жодними належними та допустимими доказами не було спростовано наведеної обставини.

При цьому, відповідачем також не було надано жодних належних та допустимих у розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України доказів мотивованого повернення без виконання платіжних доручень, як і не було надано доказів збою в роботі системи електронних платежів Національного банку України (СЕП НБУ) чи доказів інших причин, які стали підставою невиконання спірних платіжних доручень.

Наразі, господарським судом прийнято до уваги, що на рахунку ТОВ "Матімек-Україна" достатньо грошових коштів для виконання представлених банку платіжних доручень, що підтверджується Довідкою №9-713522/219 від 21.04.2015 р., виданою ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит".

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, з огляду на відсутність в матеріалах справи доказів виконання відповідачем спірних платіжних доручень, господарський суд дійшов висновку, що ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було порушено умови Договору №027-14/АНВ від 23.07.2014 р. в частині розрахунково-касового обслуговування ТОВ "Матімекс-Україна", а тому позовні вимоги ТОВ "Матімекс-Україна" зобов'язання перерахувати кошти є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача пені за невиконання платіжних доручень, у розмірі 16 831,61 Євро, що еквівалентно 427 961,21 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України також встановлено, що у разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, він зобов'язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, пеня, штраф).

При цьому, частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1 Договору на розрахунково-касове обслуговування визначено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

В той час, як відповідно до п. 32.2. статті 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Оскільки відповідачем допущено порушення договірних зобов'язань щодо виконання платіжних доручень ТОВ "Матімекс-Україна" та враховуючи, що відповідачем не надано суду доказів вжиття заходів для уникнення порушення умов Договору, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення пені з відповідача.

При цьому, відповідач, з посиланням на положення п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України просить суд відмовити в стягненні пені, оскільки своє зобов'язання за Договором виконав, крім того, просить врахувати скрутне фінансове становище та наявність досить великої дебіторської заборгованості позичальників.

Відповідно до частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає достатніх підстав вважати випадок відповідача винятковим, а тому перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із заявленим до стягнення розміром пені - 16 831,61 Євро (427 961, 21 грн.) та задовольняє позовні вимоги в цій частині.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, виходячи з відсутності та неспростовності з боку відповідача належними та допустимими доказами встановлених в ході судового розгляду справи обставин, позовні вимоги ТОВ "Матімекс-Україна" визнані судом такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Матімекс-Україна" задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) перерахувати кошти в іноземній валюті за наступними реквізитими:

- 49 558,28 (сорок дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят вісім євро 28 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 8 1210 Wien Austria, рахунок АТ 46 121207, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-12 від 09.10.2012 року;

- 30 441,72 (тридцять тисяч чотириста сорок один євро 72 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 1 1210 Wien Austria, рахунок АТ 73 121206, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-13 від 23.09.2013 року;

- 35 000,00 (тридцять п'ять тисяч євро 00 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 1 1210 Wien Austria, рахунок АТ 73 121206, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-13 від 23.09.2013 року;

- 34 463,75 (тридцять чотири тисячі шістсот три євро 75 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 1 1210 Wien Austria, рахунок АТ 73 121206, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-13 від 23.09.2013 року;

- 50 000,00 (п'ятдесят тисяч євро 00 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 8 1210 Wien Austria, рахунок АТ 46 121207, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №11-14 від 25.07.2014 року;

- 44 000,00 (сорок чотири тисячі євро 00 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 1 1210 Wien Austria, рахунок АТ 73 121206, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-13 від 23.09.2013 року;

- 45 000,00 (сорок п'ять тисяч євро 00 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 1 1210 Wien Austria, рахунок АТ 73 121206, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-13 від 23.09.2013 року;

- 8 867,88 (вісім тисяч вісімсот шістдесят сім тисяч євро 88 євроцентів). Отримувач платежу - PAKRA GmbH, Germany Otto-Hann-Str.85521 Riemerling, germany HBR 149125, рахунок DE, банк-бенефіціар Commercbank Ottobrunn Am Bogen 2, 85521 Ottobrunn Deutschland, оплата за контрактом №PU-14-ET001 від 30.01.2014 року та за транспортні послуги;

- 50 000,00 (п'ятдесят тисяч євро 00 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 1 1210 Wien Austria, рахунок АТ 73 121206, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-13 від 23.09.2013 року;

- 4 735,67 (чотири тисячі сімсот тридцять п'ять євро 67 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 8 1210 Wien Austria, рахунок АТ 46 121207, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-12 від 09.10.2012 року;

- 55 264,00 (п'ятдесят п'ять тисяч двісті шістдесят чотири євро 00 євроцентів). Отримувач платежу - Matimex GmbH Grossbauerstrasse 1 1210 Wien Austria, рахунок АТ 73 121206, банк-бенефіціар UniCredit Bank Austria AG, Zwiegstelle 2058, Brunnerstrasse 138, 1210 Wien, оплата за контрактом №16-13 від 23.09.2013 року. Видати наказ.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60; ідентифікаційний код 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Матімекс-Україна" (01001, м. Київ, вул. Софіївська, 4, кв. 26; ідентифікаційний код 25389499) пеню у розмірі 16 831 (шістнадцять тисяч вісімсот тридцять один) євро 61 євроцентів, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 25.03.2015 р. становить 427 961 (чотириста двадцять сім тисяч дев'ятсот шістдесят одина) грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 70 030 (сімдесят тисяч тридцять) грн. 80 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 08.06.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко