ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 Справа № 920/676/15

Господарський суд Сумської області у складі: головуючого - судді Рунової В.В.,

при секретарі Осокіній А.М.,

за участю представників:

позивача - Олійник В.О.,

відповідача - не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/676/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Міськсумиліфт, м. Суми

до відповідача Комунального підприємства Сумижитло Сумської міської ради, м. Суми

про стягнення 103345,63 грн.,

встановив:

До господарського суду звернулось ТОВ "Міськсумиліфт" з позовом до Комунального підприємства "Сумижитло" про стягнення заборгованості у розмірі 103345 грн. 63 коп., що виникла в результаті порушення договірних зобовязань за технічне обслуговування та ремонт ліфтів і диспетчерської системи.

Ухвалою суду від 21.05.2015р. розгляд справи було відкладено на 15.06.2015р. Вдруге зобов'язано відповідача надати суду відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування обставин викладених у відзиві.

Відповідач вимог ухвал суду від 05.05.2015р. та від 21.05.2015р. не виконав та не надав суду відзиву на позовну заяву. Представник відповідача 15.06.2015р. в судове засідання не з'явився, хоча про судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням з підписом уповноваженої особи КП "Сумижитло" про отримання судової кореспонденції (ухвали від 21.05.2015р.).

Враховуючи невиконання відповідачем вимог суду щодо надання відзиву на позовну заяву, а також враховуючи неявку представника відповідача в судове засідання в умовах належного його повідомлення про час та дату проведення засідання, суд дійшов висновку про продовження розгляду справи у відсутності представника відповідача та за наявними у справі матеріалами, відповідно до вимог статті 75 ГПК України.

11.06.2015р. від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог на 50000 грн. до 53345,63 грн. у зв'язку зі сплатою відповідачем 50000 грн. у добровільному порядку. В частині 50000 грн. позивачем просить суд припинити провадження у справі.

Відповідно до вимог ч.4 статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відтак, суд приймає зменшення позивачем позовних вимог до 53345,63 грн.

У пункті 17 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 20.05.2006 № 01-8/2351 "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в першому півріччі 2006 року" зазначалося, зокрема, що в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Факт зменшення ціни позову обовязково відображається господарським судом в описовій частині рішення зі справи. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Така ж правова позиція викладена в п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2008 року" №01-8/482 від 13.08.2008 року роз'яснено, що в разі зменшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір. Факт зменшення ціни позову обов'язково відображається господарським судом в описовій частині рішення зі справи. При цьому будь-які підстави для припинення провадження у справі в частині зменшення позовних вимог у господарського суду відсутні.

Отже, на момент розгляду справи ціна позову складає 53345,63 грн.

Крім того, суд наголошує, що підстави для припинення провадження у справі в частині сплачених відповідачем 50000 грн. відсутні, оскільки має місце нова ціна позову - 53345,63 грн., а відтак суд позбавлений права ухвалювати рішення (в тому числі щодо припинення провадження) щодо неіснуючих позовних вимогу розмірі 50000 грн., як таких, що на розгляд суду не передані та перестали бути предметом спору внаслідок зменшення розміру позовних вимог.

В судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міськсумиліфт» (позивач) та Комунальним підприємством «Сумижитло» Сумської міської ради (відповідач) 25.12.2013 р. було укладено Договір підряду № 25/12/13 (далі Договір).

Згідно п. 1.1 Договору № 25/12/13 від 25.12.2013 р. відповідач (замовник) доручає і оплачує, а позивач (підрядник) приймає на себе організацію і виконання робіт по технічному обслуговуванню ліфтів та систем диспетчеризації на об'єктах відповідача (замовника), визначених додатком № 1 та додатком № 2 до договору, які є його невід'ємними частинами.

Термін дії договору, з урахуванням додаткової угоди №5 від 27.06.2014 р., визначений з 01.01.2014 р. до 31.12.2014 р. (п. 7.2 Договору).

У відповідності до п. 2.1 Договору розмір щомісячної оплати за обслуговування кожного ліфта визначений додатком № 1, а за обслуговування систем диспетчеризації - додатком № 2 до цього договору.

Пунктом 5.1 Договору визначений наступний порядок здачі - приймання виконаних робіт: до двадцять дев'ятого числа поточного місяця позивач (підрядник) надає попередній реєстр по нарахуванням за поточний місяць до планово-економічного відділу відповідача (замовника), який перевіряє врахування підрядником днів простою ліфтів, фактичного виконання технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, та здійснює відповідні коригування відповідно до п. З ч. 2 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Дні простою ліфтів та систем диспетчеризації з вини підрядника враховуються в акті виконаних робіт і оплаті не підлягають.

Підрядник повинен надати замовнику акти виконаних робіт побудинково із зазначенням їх вартості, відкоригованої на дні простою ліфтів з врахуванням фактичного здійснення технічного обслуговування ліфтів та систем диспетчеризації, не пізніше п'ятого числа місяця, наступного за звітним.

При цьому акти виконаних робіт на об'єктах (будинках) де створені будинкові комітети, житлово-будівельні кооперативи та об'єднання співвласників багатоквартирних будинків (далі - органи самоорганізації населення, ОСН) подаються Підрядником виключно за наявності їх погодження з головами (уповноваженими представниками) цих ОСН.

Відповідно до п. 5.2 Договору відповідач (замовник) до десятого числа місяця, наступного за звітним, направляє позивачу (підряднику) акт виконаних робіт, поданий з дотриманням вимог, встановлених п. 5.1. цього Договору, оформлений належним чином (підписаний уповноваженою особою та засвідчений печаткою) або обґрунтовану відмову від приймання виконаних робіт. Якщо відмова в підписанні акту не надіслана замовником в обумовлений термін, виконані роботи вважаються прийнятими і підлягають оплаті.

Згідно п. 5.3 Договору відповідач (замовник) здійснює повний розрахунок за виконані позивачем (підрядником) роботи згідно підписаного сторонами акту виконаних робіт до 30 (тридцятого) числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з актами приймання виконаних робіт по техобслуговуванню ліфтів, а також актом звірки взаємних розрахунків позивачем для відповідача за період дії Договору з січня 2014 р. по грудень 2014 р. були виконані роботи по технічному обслуговуванню та ремонту ліфтів і диспетчерської системи на загальну суму 2407553,95 грн.

В порушення вказаних зобов'язань за договором, відповідач оплату за технічне обслуговування ліфтів і ОДС здійснював нерегулярно і не в повному обсязі.

За вказаний період виконані позивачем роботи відповідач оплатив у загальному розмірі 2304208,32 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за роботи, виконані за період з січня 2014 р. по грудень 2014 р. згідно Договору № 25/12/13 від 25.12.2013 р., на момент порушення провадження у справі становила: 2407553,95 грн. - 2304208,32 грн. = 103345,63 грн.

Після добровільної сплати відповідачем 50000 грн. і відповідного зменшення розміру позовних вимог, сума заявлена до стягнення становить 53345,63 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) - частина 1 статті 530 Цивільного кодексу України.

У відповідності до вимог статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна надати докази в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідач не надав суду доказів погашення заявленої до стягнення позивачем суми боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача перед позивачем за договором № 25/12/13 від 25.12.2013р. на суму 53345,63 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною 7 статті 84 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що в резолютивній частині рішення вказується про розподіл господарських витрат між сторонами, про повернення судового збору з бюджету.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Стороні, на користь якої відбулося рішення, господарський суд відшкодовує мито за рахунок другої сторони і в тому разі, коли друга сторона звільнена від сплати судового збору.

В абзаці 5 підпункту 4.6 пункту 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» з наступними змінами та доповненнями господарським судам розяснено, що зменшення розміру позовних вимог згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" є підставою для повернення відповідної суми судового збору; що ж до інших судових витрат, то в такому разі вони у відповідній частині покладаються на позивача. Якщо ж таке зменшення пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині з урахуванням припису частини другої статті 49 ГПК може бути покладений на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у повному розмірі у сумі 2066,91 грн. з урахуванням припису частини другої статті 49 ГПК України.

Керуючись статтями 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Комунального підприємства "Сумижитло" Сумської міської ради (40000, Сумська область, м.Суми, вул.Горького, 21; ід. код 37654796) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Міськсумиліфт" (40021, м.Суми, пров. Громадянський, 7; ід. код 34743322) заборгованість за договором підряду № 25/12/13 від 25.12.2013 р. у розмірі 53345,63 грн.; а також витрати по сплаті судового збору у даній справі у сумі 2066,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 16.06.2015р.

Суддя (підпис) В.В. Рунова