ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2015 р. Справа № 923/764/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Александрової Л.І. при секретарі Кудак М.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", м. Херсон

до публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд", м. Херсон

про стягнення 54831 грн. 15 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - Ювченко Т.І., представник, дов. № 07/0004-15 від 26.12.2014 року;

від відповідача - не прибув.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (позивач) звернулось до господарського суду Херсонської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" (відповідач), яким просить стягнути 54831 грн. 15 коп., з яких: 53424 грн. 32 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії в липні 2014 року, 850 грн. 22 коп. за реактивну енергію, 210 грн. 65 коп. пені, 330 грн. 35 коп. інфляційні втрати, 15 грн.61 коп. 3 % річних.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст.509, 525, 530, 692 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 2, 22, 64 Господарського процесуального кодексу України та положення договору про постачання електричної енергії № 151 від 13.08.2003 р., п. 6.1, 6.11, пп. 2 п. 10.2, п. 8.1 ПКЕЕ.

Ухвалою господарського суду Херсонської області від 21.05.2015 р. порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 03.06.2015 р. Ухвалою суду від 03.06.2015 р. розгляд справи відкладено на 15.06.2015 р. з метою надання можливості відповідачу скористатись повним обсягом процесуальних прав.

Представник позивача підтримує заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить суд їх задовольнити з зазначених у позовній заяві підстав.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення ухвали від 21.05.2015 р. (а.с.69), але явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, витребувані судом документи не надав.

Неявка представника відповідача у судове засідання господарського суду не перешкоджає розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

13 серпня 2003 року між публічним акціонерним товариством «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» та публічним акціонерним товариством «проектно-будівельна фірма «Херсонбуд» в особі ЛОК "Маяк" було укладено договір про постачання електричної енергії № 151, який на сьогоднішній день діє в редакції додаткової угоди від 20.08.2009 року (далі - Договір).

На момент укладення Договору сторони погодились під час виконання умов Договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Згідно п. 1 додатку № 2 до Договору «Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації» відповідач знімає показання електролічильників, встановлених на своїх об'єктах (передбачених у додатку № 5 Договору), 30 числа у місяці з 31 днем, 28 числа у місяці з 29 днями, 29 числа у місяці з 30 днями та 27 числа у місяці з 28 днями та згідно п. п. 1,3 додатку № 2 оформлює акт про обсяги використаної електроенергії за розрахунковий період, який надає до розрахункового відділу позивача протягом 0,5 доби з моменту зняття цих показників.

Пунктом 6.11 ПКЕЕ передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

Рахунок відповідач повинен сплатити у термін, встановлений умовами договору, а саме протягом 5 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку (передбачено п. 1 додатку № 2 до договору).

Так, на виконання умов Договору позивач в період з 30 серпня 2014 року по 30 вересня 2014 року здійснював поставку електроенергії (реактивної та активної), а відповідач, здійснював її споживання.

Про обсяги спожитої електроенергії відповідач звітував позивачеві за кожний розрахунковий період шляхом надання позивачеві актів про обсяги спожитої електроенергії, які відповідач складав самостійно на підставі показів приладів обліку (п.1, 3 Додатку №2 до Договору).

Ґрунтуючись на отриманих від відповідача даних, позивач надавав відповідачеві рахунки для оплати спожитої активної, реактивної електроенергії. Представник відповідача отримав рахунок № 151 від 30.09.2014 р. на сплату електричної енергії за серпень-вересень 2014 р. особисто в день їх надання, що підтверджуються відмітками про отримання на примірниках рахунків, які залишилися у позивача.

Відповідно до ч.1 п. 8.1 Правил користування електричною енергією постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електроенергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Проте, відповідач, споживаючи електричну енергію, оплачував її несвоєчасно та не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості в сумі 850,22 грн. за реактивну електроенергію. Таким діями відповідач порушував право позивача на отримання коштів за поставлену електроенергію.

Частиною 2 ст. 692 ЦКУ покладено на покупця обов'язок сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Крім порушення обсягу та строків оплати за спожиту протягом серпня-грудня 2014 року електроенергію ПАТ ПБФ "Херсонбуд" також допустив перевищення договірних обсягів споживання електричної енергії в липні 2014 року.

П. 4.1 ПКЕЕ передбачено, що постачання електроенергії всім споживачам здійснюється відповідно до режимів, передбачених договорами.

Відповідно п. 5.1. Договору та п. 4.2. ПКЕЕ споживач до 15 листопада поточного року надає постачальникові відомості про обсяги очікуваного споживання електроенергії в наступному році з їх помісячним розподілом. В разі ненадання зазначених відомостей у встановлений договором термін, розмір очікуваного споживання електроенергії на наступний рік установлюється постачальником електроенергії за фактичними обсягами споживання у відповідних періодах поточного року.

Так, на виконання вимог ПКЕЕ, умов Договору Сторони 15.11.2012 року узгодили та підписали Додаток № 1 до Договору про встановлення договірного обсягу постачання електричної енергії, який вступає в дію починаючи з 01.01.2013 року і вважається щорічно пролонгованим, якщо немає підстав для зміни обсягів відпуску електроенергії. Згідно вказаного додатку запланований відповідачем обсяг споживання електричної енергії в липні місяці 2014 року становить 25 000 кВт* год.

Згідно п. 4.4. ПКЕЕ споживач має право протягом розрахункового періоду звернутися до постачальника електричної енергії за регульованим тарифом із заявою щодо коригування договірної величини споживання електричної енергії. При цьому, пропозиції споживача щодо коригування договірних величин є пріоритетними за умови попередньої оплати додатково заявлених обсягів та отримання постачальником за регульованим тарифом заяви споживача не пізніше ніж за п'ять робочих днів до закінчення розрахункового періоду.

Відповідач 22.07.2014 року звернувся до позивача із заявою №56 про коригування договірних величин споживання електричної енергії на липень 2014 року. ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" листом від 23.07.2014 року за №17/1433-09 погодило збільшення ліміту споживання електричної енергії ПАТ ПБФ "Херсонбуд" на липень 2014 року з 20 000 кВт* год. до 42000 кВт* год.

В той же час, згідно Акту про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії від 31.07.2014 року за розрахунковий період з 30 червня 2014 року по 30 липня 2014 року відповідач спожив 87042 кВт*год. електричної енергії, що на 45042 кВт* год. більше обсягу, узгодженого сторонами на даний період (узгоджений обсяг споживання електричної енергії на липень 2014 року становить - 42000 кВт*год).

Обсяги спожитої відповідачем електричної енергії також підтверджуються підписаними сторонами двосторонніми актами прийому-передачі електроенергії .

Ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживачі сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини аналогічна норма закріплена в п.5 Додатку 2 до Договору).

Так, на підставі наданого відповідачем акту про обсяги спожитої електричної енергії від 31.07.2014р. Позивач склав та надав відповідачеві для сплати рахунок № 151 від 31.07.2014р. за спожиту протягом періоду з 31.07.2014р. по 30.07.2014р електричну енергію. В зазначеному рахунку ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" повідомило ПАТ ПБФ "Херсонбуд" про перевищення договірної величини та про те, що нарахована сума за перевищення обсягу буде включена в рахунок за наступний період (серпень 2014року). В Рахунок № 151 від 29.08.2014 року за спожиту електричну енергію в період з 30.07.2014р. по 30.08.2014 р. позивач включив двократну вартість різниці фактично спожитої в липні 2014 р. та договірної величини електричної енергії на суму 53424 грн. 32 коп. без ПДВ.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до пп. 1 п. 8.1. ПКЕЕ постачальник електроенергії має право на отримання від споживача своєчасної оплати електричної енергії.

Таким чином, обов'язок зі сплати понад договірної величини споживання електричної енергії виник у відповідача з моменту отримання ним рахунку №151 від 29.08.2014р. Проте, станом на момент подання цієї позовної заяви, рахунок так і залишився неоплаченими.

Таким чином, на сьогоднішній день за відповідачем рахується заборгованість за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в липні 2014 року на загальну суму 53424 грн. 32 коп.

Крім несвоєчасної оплати понад договірного обсягу спожитої електричної енергії відповідач також не сплатив рахунок № 151 від 30.09.2014 року за реактивну електроенергію в сумі 850 грн. 22 коп., що призвело до утворення заборгованості, станом на момент подання позовної заяви на загальну суму 54274 грн. 54 коп.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи наведене вимоги про стягнення 850 грн. 22 коп. за реактивну електроенергію та 53424 грн. 32 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії в липні 2014 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вказаної норми позивач обґрунтовано нарахував відповідачу за прострочення виконання грошового зобов'язання з оплати спожитої електроенергії 15 грн. 61 коп. 3% річних та 330 грн. 35 коп. інфляційних втрат.

Суд за допомогою методики визначеної у програмно-технічному комплексі «Ліга-Закон» перевірив розрахунок нарахованих відповідачу збитків від інфляції і 3% річних та встановив, що він здійснений позивачем арифметично та методологічно вірно.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення 15 грн. 61 коп. 3% річних та 330 грн. 35 коп. інфляційних втрат відповідають наведеним нормам, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" (далі - Закон) платники коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 вищезгаданого Закону встановлено, що розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Аналогічна норма міститься в п. 2 ст. 343 ГК України.

У пункті 6 Додатку 2 до Договору сторонами погоджено, що у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства, умов договору та з посиланням на позицію Верховного Суду України, викладену у постанові №910/6379/14/3-53гс15 від 15.04.2015 р., позивач нарахував відповідачу за порушення виконання зобов'язань з оплати спожитої електроенергії 210 грн. 65 коп. пені за період з 08.10.2014 року по 19.05.2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за увесь час прострочення виконання забов'язання.

Суд не може погодитись з даним нарахуванням пені та звертає увагу позивача на таке: дійсно законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання. Однак, у разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України.

Оскільки у даному випадку сторонами не передбачено в Договорі № 151 від 13.08.2003 р. та в додатках до нього стягнення пені за весь період часу, протягом якого не виконано зобов'язання зі сплати, то нарахування штрафних санкцій має припинитись через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, позовна вимога щодо стягнення пені підлягає частковому задоволенню: стягується 153 грн. 35 коп. пені за період з 08.10.2014 року по 08.04.2015 року в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

За правилами ч. 1 ст. 32, ст. 33 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 43 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду зазделегіть встановленої сили.

Таким чином, дослідивши матеріали даної справи, оцінивши відповідно до вимог ст. 43 ГПК України надані сторонами докази та проаналізувавши їх згідно з вимогами діючого законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 53424 грн. 32 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії в липні 2014 року, 850 грн. 22 коп. в т.ч. ПДВ за реактивну енергію, 15 грн. 61 коп. 3% річних, 330 грн. 35 коп. інфляційних втрат, 153 грн. 35 коп. пені, в решті позовних вимог щодо стягнення пені має бути відмовлено.

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 49 ГПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

У пункті 4.7. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року №7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" висловлено правову позицію згідно якої зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною.

У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача. Або у разі коли в позові відмовлено, але з обставин справи вбачається, що спір доведено до судового розгляду внаслідок ухилення відповідача від розгляду претензії позивача, якщо вона пред'являлася (статті 6 - 8 ГПК), то судовий збір також покладається на відповідача.

Згідно вказаної вище правової позиції, суд покладає судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1827 грн. на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

в и р і ш и в:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд"(73000, м. Херсон, вул. Кірова, 24, ) на користь публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул. Пестеля, 5, ідентифікаційний код - 05396638, на рахунок зі спеціальним режимом використання № 0852 в філії Херсонського обласного управління ПАТ "Ощадбанк" № 10021, МФО 352457, код 05396638) - 53424 грн. 32 коп. заборгованості за понаддоговірне споживання електричної енергії в липні 2014 року.

3.Стягнути з публічного акціонерного товариства "Проектно-будівельна фірма "Херсонбуд" (73000, м. Херсон, вул. Кірова, 24, ) на користь публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (73000, м. Херсон, вул. Пестеля, 5, ідентифікаційний код - 05396638, на поточний рахунок № 2 ФХОУ АТ Ощадбанк у м. Херсоні, МФО 352457, код 05396638) - 850 грн. 22 коп. в т.ч. ПДВ за реактивну енергію, 153 грн. 35 коп. пені, 330 грн. 35 коп. інфляційні втрати, 15 грн. 61 коп. 3 % річних та 1827 грн. витрат по сплаті судового збору.

4.В решті позовних вимог відмовити.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22.06.2015 р.

Суддя Л.І. Александрова