УХВАЛА

19.06.2015Справа № 910/14642/15
За заявою Сівакова Леоніда Миколайовича про забезпечення позову

За позовом Сівакова Леоніда Миколайовича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло", Крикунова Володимира Васильовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Океніт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська компанія "Юрінком", Адвокатського бюро "Балабан та партнери" про зобов'язання вчинити діїви

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.06.2015 Сіваков Леонід Миколайович звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково - виробниче підприємство "Світло", Крикунова Володимира Васильовича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Океніт", Товариства з обмеженою відповідальністю "Адвокатська компанія "Юрінком", Адвокатського бюро "Балабан та партнери" про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2015 порушено провадження у справі №910/14642/15 та призначено розгляд справи на 24.06.2015.

Крім того, 09.06.2015 з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи до забезпечення позову та заборонити Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві в особі державних реєстраторів Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про зміну відомостей у складі засновників (учасників) та про зміну відомостей про розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Океніт» (код ЄДПРОУ 38912925) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло» (код ЄДПРОУ 03594342) ; заборонити Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві в особі державних реєстраторів Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві вчиняти дії, пов'язані з видачею свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86) та проводити державну реєстрацію права власності на нього та накласти арешт на нежитлові приміщення на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86).

Заява про забезпечення позову мотивоване тим, що 30.04.2015 Крикунов В.В. прийняв одноособово рішення про відчуження нежитлових приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86), які належить ТОВ «НВП «Світло» на праві власності, шляхом передачі їх до статутного капіталу ТОВ «Океніт», власником якого є ТОВ «АК «Юрінком» та АБ «Балабан та партнери», з якими безпосередньо пов'язані представники Крикунова В.В. та виконавчий орган ТОВ «НВП «Світло».

Вищевказане нерухоме майно ТОВ «НВП «Світло» є основним засобом, який використовується товариством для здійснення основного виду діяльності - надання зазначених приміщень в оренду з метою отримання прибутку - орендної плати.

З огляду на це, на думку позивача, рішення Крикунова В.В. від 30.04.2015 про відчуження нежитлових приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86), не відповідає інтересам ТОВ «НВП «Світло» та порушує права позивача як учасника цього товариства, а саме, право брати участь в управлінні справами товариства та право брати участь у розподілі прибутку товариства та одержувати його частку (дивіденди), оскільки за відсутності у ТОВ «НВП «Світло» нерухомого майна, останнє не зможе здійснювати основний вид своєї підприємницької діяльності щодо передання майна в оренду та не отримає прибутку, як наслідок - позивач не отримає дивідендів.

Крім того, внаслідок відчуження нежитлових приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86), шляхом їх передачі до статутного капіталу ТОВ «Океніт», розмір статутного капіталу останнього (який становить лише 100 грн.) збільшиться.

Згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців», відомості про зміни у статутному капіталі товариства підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно», внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єкта нерухомого майна засновниками (учасниками) товариства з обмеженою відповідальністю є підставою для видачі такому товариству свідоцтва про право власності на нерухоме майно та реєстрації права власності на нього.

Враховуючи вказані вище вимоги чинного законодавства України, проведення державної реєстрації відомостей про зміну статутного капіталу ТОВ «Океніт» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внаслідок передачі до статутного капіталу ТОВ «Океніт» нежитлових приміщень на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86), та видача державним реєстратором свідоцтва про право власності на вказані приміщення ТОВ «Океніт» суттєво утруднить або зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі щодо витребування спірного нерухомого майна від відповідачів у разі задоволення позову, оскільки ТОВ «Океніт» як власник такого нерухомого майна, матиме безперешкодну можливість відчужити його будь-яким третім особам.

В абзаці 1 пункту 1 постанови Вищого Господарського суду України від 26.12.2011 № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» (надалі - Постанова № 16) роз'яснено, що забезпечення позову застосовується господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Розглянувши заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову, дослідивши позовні матеріали в цілому, суд дійшов висновку, що заява про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статті 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

За змістом вищезазначеної статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Відповідно до п. п. 1, 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 16 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також, відповідно до абзацу 1 пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи щодо забезпечення позову обов'язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв'язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до приписів статті 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідно до приписів частини 1 статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Поняття господарської діяльності міститься і в інших законах України, проте на відміну від загального визначення господарської діяльності в ГК України, її визначення, що міститься в спеціальних законах, застосовується лише для цілей цих законів.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що є підстави для застосування заходів до забезпечення позову Сівакова Л.М. шляхом заборони проведення реєстраційних дій у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про зміну відомостей у складі засновників (учасників) та про зміну відомостей про розмір статутного капіталу ТОВ «Океніт» та ТОВ «НВП «Світло» на підставі рішень, прийнятих Крикуновим В.В. чи його представниками, заборони вчинення дій, пов'язаних з видачею свідоцтва про право власності на спірне нерухоме майно та державною реєстрацією права на нього, також накладення арешту на єдине нерухоме майно, що є у власності ТОВ «НВП «Світло».

Наведене свідчить про наявність зв'язку між визначеними заходами до забезпечення позову в частині накладення арешту на грошові кошти і предметом спору, співмірність та адекватність таких заходів із заявленими вимогами. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

При цьому, дослідивши збалансованість інтересів сторін, суд дійшов висновку, що застосування вищезгаданих заходів до забезпечення позову не порушує прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Водночас, беручи до уваги те, що позивачем вказується на фактичне порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку про можливість існування небезпеки в заподіянні шкоди правам, свободам та інтересам позивача до вирішення спору по суті та набрання рішенням законної сили.

З огляду на вищенаведене, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Сівакова Леоніда Миколайовича про вжиття заходів до забезпечення позову - задовольнити.

2. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті заборонити Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві в особі державних реєстраторів Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві проводити реєстраційні дії у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців про зміну відомостей у складі засновників (учасників) та про зміну відомостей про розмір статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю «Океніт» () та Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло» ().

3. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті заборонити Головному територіальному управлінню юстиції у м. Києві в особі державних реєстраторів Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві вчиняти дії, пов'язані з видачею свідоцтва про право власності на нежитлові приміщення на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86) та проводити державну реєстрацію права власності на нього

4. З метою забезпечення позову, до вирішення спору по суті накласти арешт на нежитлові приміщення на 1-му, ІІ-му та мансардних поверхах (в літ. Б) загальною площею 2455,70 кв.м., розташовані за адресою: м. Київ, Голосіївський район, вул. Боженка, 86 (Казимира Малевича, 86).

5. Ухвала про забезпечення позову має силу виконавчого документу відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження ".

6. Стягувачем у виконавчому провадженні за даною ухвалою про забезпечення позову є Сіваков Леонід Миколайович (ідентифікаційний номер: , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. В. Житомирська, 25/2, кв.7)

7. Боржники:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Світло» (, місцезнаходження: 03058, м. Київ, вул.. Гарматна, 39-в );

Товариство з обмеженою відповідальністю «Океніт» (, місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул.. Старокиївська, 26, нежиле приміщення 36);

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юрінком» (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул.. Горького, 3,кв. 3);

Адвокатське бюро «Балабан та партнери» (, місцезнаходження: 01004, м. Київ, вул.. Горького, 3, кв. 3)

Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в особі державних реєстрів Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Солом'янського району Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Музейний, 2-д);

Головне територіальне управління юстиції у м. Києві в особі державних реєстрів Відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Київ (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Музейний, 2-д);

8. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з дати її прийняття 19.06.2015 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

9. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала може бути пред'явлена до виконання протягом року з моменту її прийняття.

Суддя М.О. Лиськов