РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р. Справа № 918/283/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Тимошенко О.М.

судді Коломис В.В. ,

судді Дужич С.П.

при секретарі Саган І.О.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - Манджаюк Д.Л.

від третьої особи - не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача ПАТ "Рівнеобленерго" на рішення господарського суду Рівненської області від 19.05.15 р. у справі № 918/283/15

за позовом Фізична особа - підприємець ОСОБА_3

до Публічне акціонерне товариство "Рівнеобленерго"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Кузнецовське міське комунальне підприємство

про скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 19.05.2015 року у справі № 918/283/15 (судді Павленко Є.В) позов задоволено. Скасовано рішення комісії Володимирецької дільниці публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" по розгляду актів про порушення Правил користування електроенергією, оформлене протоколом від 26 березня 2012 року № 53, про нарахування фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 вартості не облікованої електроенергії. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ПАТ "Рівнеобленерго" подав апеляційну скаргу, в якій просить останнє скасувати з підстав не повністю досліджених доказів та порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що судом не було встановлено наявності чи відсутності факту порушення Правил, встановлених в акті № 001891 від 01 березня 2012 року відповідно до наявних доказів, оскільки саме факт крадіжки є підставою для складання акту та здійснення розрахунку збитків, не залежно від того на підставі чого така особа користується майном. Вважає, що визнаючи вищевказаний акт неналежним доказом, місцевий суд порушив вимоги ст. 43 ГПК України. Зазначає, що акт № 001891 від 01.03.2012 року був підписаний трьома представниками Енергопостачальника, що згідно положення п.6.41 підтверджує дійсність даного акту.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив. Відзначає, що рішення господарського суду було винесено з урахуванням всіх обставин справи, а твердження апелянта не відповідають дійсності. Зокрема зазначив, що ФОП ОСОБА_3 чи її представник на місці виявлення порушення під час складення акту присутні не були, акт не підписували та не отримували, а тому суд дійшов вірного висновку про його скасування. З огляду на вказане просить відмовити в задоволенні скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги викладені у запереченні.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будь-яких письмових пояснень по суті спору до суду не надіслав.

Розпорядженням голови Рівненського апеляційного господарського суду від 15.05.2015 року внесено зміни до складу колегії суддів у справі № 918/283/15 в зв'язку з відрядженням судді Мамченко Ю.А. та визначено наступний її склад: головуючий суддя Тимошенко О.М., судді, Коломис В.В., Дужич С.П.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, відзив на неї, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду Рівненської області від 19.05.2015 року у справі № 918/283/15 залишити без змін виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Кузнецовської міської ради від 27 квітня 2007 року № 161 розпорядженням міського голови Кузнецовська від 7 липня 2008 року № 180-р (а.с. 71) приміщення їдальні № 1, розташованої на Будівельній базі № 1 та № 2 Промислової зони № 49 а-1 у місті Кузнецовську, було передане на баланс Підприємства. Дане приміщення перебуває на балансі третьої особи з 30 грудня 2008 року, що підтверджується довідкою Підприємства від 17 квітня 2015 року № 761 (а.с. 70).

1 березня 2012 року працівниками Володимирецької дільниці Товариства було складено акт № Р 001891 про порушення позивачем Правил (а.с. 84-85), відповідно до якого за результатами перевірки при обстеженні точки обліку в приміщення вищезазначеної їдальні було виявлено порушення Правил, яке полягало у безобліковому споживанні електроенергії та самовільному підключенні до електромережі вищезазначеної їдальні № 1 без дозволу енергопостачальної та енергопередавальної організації, тобто без укладення договору. Вказаний акт був підписаний трьома представниками Товариства. У той же час цей документ містить відомості про те, що під час проведення даної перевірки був присутній представник позивача - ОСОБА_7 Сам же Підприємець під час складення вказаного акту був відсутній.

У даному акті також було зазначено, що об'єкт, на якому проводилася перевірка, використовувався Підприємцем для виробництва меблів.

26 березня 2012 року комісією відповідача з розгляду актів про порушення Правил було прийнято рішення, оформлене протоколом № 53 (а.с. 11), про нарахування позивачу згідно з пунктом 2.6 Методики по пропускній здатності електромережі (тобто по перерізу провідника) за період з 1 березня 2011 року по 29 лютого 2012 року обсягу електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил.

28 березня 2012 року Товариство направило на адресу позивача акт про порушення від 1 березня 2012 року № Р 001891, протокол від 26 березня 2012 року № 53, а також рахунок від 27 березня 2012 року по вищезазначеному акту на суму 13 064 грн. 27 коп., що підтверджується наявним в матеріалах справи описом вкладення в цінний лист (а.с. 45).

Відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі регулюються Законом України "Про електроенергетику" (далі - Закон), згідно статі 27 якого передбачена відповідальність за порушення законодавства в сфері електроенергетики.

Відповідно до статті 26 вказаного Закону споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

Пунктом 1.3 Правил передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 10.2 Правил споживач електричної енергії зобов'язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів).

Відповідно до пункту 5.1 Правил договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без дозволу не допускається.

Відповідно до пункту 6.40 Правил обсяг електричної енергії, спожитої внаслідок порушення Правил, розраховується відповідно до Методики, яка застосовується енергопостачальником при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Правил та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Крім того, пунктом 6.41 Правил визначено, що у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень Правил.

Згідно із пунктом 6.42 Правил на підставі акту порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії під час засідання комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг не облікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформлюється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати не облікованої електричної енергії та/або збитків.

Згідно із пунктом 2.1 Методики остання застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог Правил та в разі виявлення таких порушень Правил, зокрема, як самовільне підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника.

Відповідно до підпункту "б" пункту 3.3 Методики розрахунок вартості не облікованої електричної енергії здійснюється у разі самовільного підключення споживачем електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника - із дня набуття споживачем права власності на електроустановку чи права користування електроустановкою або із дня здійснення останньої технічної перевірки електричної мережі, до якої було здійснене самовільне підключення, але не більше сумарної кількості днів за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, та до дня усунення порушення.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 16 травня 2011 року у справі № 3-38гс11, термін "споживач електричної енергії", який наведено в пункті 1.2.Правил, необхідно застосовувати в значно ширшому значенні, оскільки він, окрім осіб, що використовують електричну енергію для забезпечення потреб власних електроустановок на підставі договору, також розповсюджується і на осіб, які використовують електричну енергію без укладення договору на електропостачання.

Акт про порушення Правил від 1 березня 2012 року № Р 001891 та протокол засідання комісії Товариства по розгляду цього акту від 26 березня 2012 року № 53 були складені відповідачем відносно Підприємця, як споживача електричної енергії, а тому він, у разі незгоди з рішенням комісії постачальника електроенергії, яке оформлене цим протоколом, не позбавлений права на їх оскарження в судовому порядку на підставі пункту 6.42 Правил.

Колегія суддів погоджується з твердженням місцевого суду, що рішення комісії електропостачальника про нарахування обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або проводів до електричних мереж енергопостачальника, може прийматись лише щодо власників або користувачів електроустановок, що також узгоджується з правовою позицією Вищого господарського суду України викладеною у постанові від 26 травня 2014 року у справі № 914/4296/13.

З матеріалів справи вбачається, що приміщення їдальні № 1, яке знаходиться на Будівельній базі № 1 та № 2 Промислової зони № 49 а-1 у місті Кузнецовську, де Товариством було виявлене порушення Правил, перебуває на балансі Підприємства з 30 грудня 2008 року. Водночас зі змісту довідок третьої особи від 22 липня 2014 року № 1233 (а.с. 9) та від 17 квітня 2015 року № 761 (а.с. 70) вбачається, що дане приміщення в оренду Підприємцю не передавалося. Так, у своїх письмових поясненнях від 20 квітня 2015 року № 779 Підприємство повідомило, що згідно протоколів засідання комісії по проведенню конкурсу на право укладення договору оренди комунального майна від 28 грудня 2011 року та від 26 січня 2012 року Підприємцю було надано дозвіл на оренду приміщень № 5, 9-33, 42-49 їдальні № 1, яка знаходиться за вищезазначеною адресою, для виробничої діяльності та побутового обслуговування населення. З огляду на наведені обставини, 22 червня 2012 року Підприємство направило на адресу позивача проект договору оренди вказаного нерухомого майна. Проте листом від 14 серпня 2012 року Підприємець повідомив третю особу про відмову в акцептуванні даної пропозиції, у зв'язку з чим договір оренди вищезазначених приміщень з даним суб'єктом господарювання укладений не був. У той же час за результатами проведення повторного конкурсу на право оренди даного комунального майна відповідний правочин був укладений між Підприємством та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_8 Докази перебування даного приміщення в оренді, у власності, або у фактичному користуванні позивача, зокрема, на час складення акту про порушення Правил від 1 березня 2012 року № Р 001891 та прийняття відповідачем оспорюваного рішення, відсутні і в матеріалах даної справи.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 7 квітня 2015 року у відповідача були витребувані докази, які свідчать про приналежність позивачу спірних електроустановок, встановлених у приміщенні їдальні № 1, або наявність в останнього інших речових прав на такі електроустановки, які як вбачається з матеріалів справи не були надані суду.

З огляду на вищевикладене вбачається, що позивач на момент складання відповідачем вищезазначеного акту про порушення Правил та прийняття за результатами його розгляду оскаржуваного рішення не був власником чи орендарем приміщення їдальні № 1, яке знаходиться на Будівельній базі № 1 та № 2 Промислової зони № 49 а-1 у місті Кузнецовську, а також електроустановок, розташованих у зазначеному приміщенні.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що відсутні підстави вважати, що саме Підприємець здійснив самовільне підключення до електричних мереж енергопостачальника.

З вищезазначеного акту вбачається, що під час проведення перевірки точки обліку в спірному приміщення їдальні № 1 був присутній громадянин ОСОБА_7, який назвався представником позивача.

Відповідно до абзаців 3, 4 пункту 6.41 Правил акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача.

У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (абзац 5 даного пункту).

Згідно з абзацом 6 пункту 6.41 Правил споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

Абзацом 7 пункту 6.41 Правил передбачено, що акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Таким чином, згідно норм чинного законодавства акт порушень у сфері енергопостачання оформляється із залученням повноважного представника споживача, якому надано право, крім участі в процесі перевірки, подавати пояснення і зауваження стосовно тексту акта та дій посадових осіб енергопостачальної організації.

У той же час з матеріалів справи вбачається, що на час складення акту про порушення від 1 березня 2012 року № Р 001891 громадянин ОСОБА_7 не перебував з Підприємцем, зокрема, у трудових відносинах. Так, зі змісту наявної у матеріалах справи копії довідки Кузнецовського міського центру зайнятості від 3 лютого 2015 року № 04-11/321 (а.с. 16) вбачається, що у період з 1 лютого 2012 року по 1 червня 2012 року позивачем був укладений лише один трудовий договір між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, зареєстрований у Кузнецовському міському центрі зайнятості 8 квітня 2011 року за № 7 та знятий з реєстрації 5 жовтня 2012 року. Судом першої інстанції встановлено, що зазначений договір був укладений між Підприємцем та ОСОБА_9, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією вказаної угоди (а.с. 17). Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які докази перебування Підприємця у трудових відносинах з громадянином ОСОБА_7

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач не подав суду жодних доказів на підтвердження того, що громадянин ОСОБА_7 на час проведення перевірки та прийняття оскаржуваного рішення був уповноважений представляти позивача у правовідносинах з третіми особами, зокрема, з енергопостачальною організацією.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що в акті від 29 лютого 2012 року де працівниками Підприємства було зафіксовано перебування у спірному приміщенні ОСОБА_7 відсутні будь-які відомості про наявність у цієї особи повноважень на представництво Підприємця у правовідносинах з енергопостачальною організацією, відтак вищезазначений акт не може слугувати належним доказом наявності у громадянина ОСОБА_7 повноважень на представництво позивача, оскільки цей акт не містить посилань на конкретні документи, які підтверджують такі повноваження.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що в порушення приписів пункту 6.41 Правил Товариством було проведено перевірку та складено відповідний акт про порушення від 1 березня 2012 року № Р 001891 за відсутності уповноваженого представника споживача.

Також, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про присутність під час проведення зазначеної перевірки та складення відповідного акту інших уповноважених осіб, зокрема, представників балансоутримувача даного приміщення.

Як вже зазначалося, в акті про порушення повинні зазначатися, зокрема, зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. Водночас у акті від 1 березня 2012 року № Р 001891, зокрема, відсутні посилання на конкретні пункти Правил, які порушив позивач.

Крім того, у даному акті було зазначено про те, що спірне приміщення, в якому проводилася перевірка, використовувалося для виробництва меблів. У зв'язку з наведеними обставинами, рішенням комісії Володимирецької комісії відповідача по розгляду актів про порушення Правил від 26 березня 2012 року, оформленого протоколом № 53, було вирішено нарахувати Підприємцю суму вартості електроенергії по пропускній здатності електромережі за дванадцять календарних місяців, що передували дню виявлення порушення, тобто з 1 березня 2011 року по 29 лютого 2012 року. Проте з наявної у матеріалах справи копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 18) вбачається, що станом на 21 березня 2011 року позивач не здійснював підприємницьку діяльність з виробництва меблів, а проводив лише роздрібну торгівлю одягом та іншими товарами для дому. Крім того, дозвіл на оренду спірних приміщень № 5, 9-33, 42-49 їдальні № 1 був наданий позивачу згідно протоколів засідання комісії по проведенню конкурсу на право укладення договору оренди комунального майна від 28 грудня 2011 року та від 26 січня 2012 року, що додатково спростовує обґрунтованість проведених Товариством нарахувань вартості електроенергії по пропускній здатності електромережі у період з 1 березня 2011 року по 29 лютого 2012 року.

Водночас у матеріалах справи відсутні докази використання, зокрема, фактичного, Підприємцем приміщення їдальні № 1 на Будівельній базі № 1 та № 2 Промислової зони № 49 а-1 у місті Кузнецовську протягом вказаного в оспорюваному рішенні періоду, що додатково свідчить про необґрунтованість оскаржуваного рішення відповідача.

З системного аналізу вищезазначених законодавчих приписів вбачається, що тільки належно оформлений акт відповідно до пункту 6.42 Правил є підставою для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії згідно зазначеної Методики.

З огляду на вищевикладене, місцевий суд дійшов вірного висновку про те, що акт від 1 березня 2012 року № Р 001891 не відповідає вимогам пункту 6.41 Правил, а відтак не може бути належним доказом наявності порушення цих Правил позивачем.

Відповідно до пункту 6.42 Правил споживач має бути повідомлений про час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 5 робочих днів до призначеного дня засідання і має право бути присутнім на засіданні комісії.

Місцевим судом встановлено, що листом від 19 березня 2012 року № 303 відповідач звернувся до позивача із запрошенням на засідання комісії Володимирецької дільниці Товариства по розгляду актів про порушення Правил, яке повинно було відбутися 20 березня 2012 року об 11 год. 30 хв. за адресою: м. Кузнецовськ, м-н Будівельників, 25/5. Копія зазначеного листа міститься у матеріалах даної справи (а.с. 41). Водночас у матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про факт отримання даного листа Підприємцем, а також документи, що підтверджують дату такого отримання.

Крім того, 21 березня 2012 року Товариство направило на адресу Підприємця лист № 315 (а.с. 42), в якому повторно повідомило про проведення засідання комісії Володимирецької дільниці Товариства по розгляду актів про порушення Правил 26 березня 2012 року об 11 год. 30 хв. за вищезазначеною адресою. Це поштове відправлення було отримане позивачем 22 березня 2012 року, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією повідомлення про його вручення (а.с. 43).

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відмітив, що в порушення пункту 6.42 Правил, Підприємець у встановлений строк не був повідомлений про час і дату засідання комісії, оскільки отримав таке повідомлення за 3 дні до прийняття оскаржуваного рішення, а не за 5 днів, як це прямо передбачено приписами цього пункту Правил.

Згідно з пунктом 6.42 Правил на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Проте з матеріалів справи вбачається, що виставлений позивачу рахунок, яким було визначено обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків, датований 27 березня 2012 року, в той час як оспорюване рішення відповідача було прийнято 26 березня 2012 року, що також є порушенням Правил з боку Товариства. У той же час зі змісту самого спірного протоколу вбачається, що останній не містить відомостей про суму завданих Підприємцем збитків та обсяг недоврахованої електричної енергії, що також є порушенням пункту 6.42 Правил.

Відповідно до частини 2 статті 20 ГК України кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом: визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом.

Статтею 235 ГК України передбачено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Частиною 1 статті 236 ГК встановлено види господарсько-оперативних санкцій, серед яких, зокрема, передбачено встановлення в односторонньому порядку на майбутнє додаткових гарантій належного виконання зобов'язань стороною, яка порушила зобов'язання: зміна порядку оплати продукції (робіт, послуг), переведення платника на попередню оплату продукції (робіт, послуг) або на оплату після перевірки їх якості тощо.

Згідно з частиною 2 вищезазначеної статті перелік оперативно-господарських санкцій, встановлений у її першій частині, не є вичерпним. Сторони можуть передбачити у договорі також інші оперативно-господарські санкції.

Пунктом 6.42 Правил встановлено, що споживач має право оскаржити рішення комісії в суді.

Отже, зі змісту вказаних положень чинного законодавства вбачається, що рішення постачальника електричної енергії про нарахування споживачу не облікованої електроенергії в розмірі 13 064 грн. 27 коп. є саме оперативно-господарською санкцією.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29 листопада 2009 року у справі № 2-15/1783-2009 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Сан-Маріно" до відкритого акціонерного товариства "Крименерго" про визнання дій незаконними та скасування акта.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що рішення комісії Товариства по розгляду актів про порушення Правил, щодо застосування до позивача оперативно-господарської санкції про нарахування вартості не облікованої електроенергії, оформлене протоколом від 26 березня 2012 року № 53, прийнято з порушенням вимог Правил, а отже є незаконним.

Отже, з огляду на викладене вище, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Рівненської області від 19.05.2015 року відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає. Зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Рівнеобленерго" №25-15/882 від 28.05.2015р. залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 19.05.2015 року у справі № 918/283/15 залишити без змін.

3. Постанову може бути оскаржено в касаційному порядку.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.