ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р. Справа №914/307/15

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від ТзОВ «Оліяінтертрейд» - Волошин І.О.

від ПрАТ «Галичина» (скаржника) - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина», вих.№09/04-04 від 09.04.2015 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2015 року (підписане 30.03.2015 року), cуддя Запотічняк О.Д.

у справі № 914/307/15

за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд», м. Київ

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Галичина», м. Радехів Львівської області

про стягнення 3 997 909,12 грн.

та за зустрічним позовом Приватного акціонерного товариства «Галичина», м. Радехів Львівської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд», м. Київ

про визнання недійсним контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року на поставку продукції та Додаткової угоди №1 від 28.01.2013 року

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.03.2015 року по справі №914/307/15 первісний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд» задоволено повністю: присуджено до стягнення на користь останнього з Приватного акціонерного товариства «Галичина» 1 372 395 грн. - основного боргу, 841 936,23 грн. - пені, 1 059 690,46 грн. - 25% річних та 723 887,43 грн. - інфляційних втрат. Разом з тим, суд відмовив у задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Галичина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд» про визнання недійсним контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року на поставку продукції та Додаткової угоди №1 від 28.01.2013 року.

Рішення суду мотивоване тим, що заборгованість ПрАТ «Галичина» перед ТзОВ «Оліяінтертрейд» підставна, обґрунтована та підтверджена матеріалами справи, разом з тим, у зв'язку з неналежним виконанням ПрАТ «Галичина» своїх договірних зобов'язань та прострочення оплати отриманого товару, суд визнав правомірним нарахування останньому пені, 25% річних та інфляційних втрат. Відмовляючи у зустрічному позові, суд виходив із вартості першої партії товару за контрактом, що становила 76500 грн., з огляду на що, під час підписання контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року директор ПрАТ «Галичина» діяв у межах повноважень, передбачених п.12.10.5 статуту товариства, оскільки ціна контракту на момент його укладення не перевищувала 3000000 грн. Поряд з тим, суд зазначив, що в даному випадку мало місце також і наступне схвалення ПрАТ «Галичина» вказаного контракту, оскільки, останнім частково оплачено (7206600 грн.) вартість поставленого товару, а частина зобов'язань в сумі 2280000 грн. погашено шляхом зарахування зустрічних вимог.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Приватне акціонерне товариство «Галичина» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2015 року по справі №914/307/15 в частині задоволення первісних позовних вимог щодо стягнення пені і 25% річних, а також відмови в задоволенні зустрічного позову та прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог про стягнення 841936,23 - пені та 1059690,46 грн. - 25% річних, а зустрічний позов - задоволити. Зокрема, вказує, що генеральний директор ПрАТ «Галичина» вийшов за межі своїх повноважень при підписанні спірного контракту та додаткової угоди, що є підставою для визнання останніх недійсними, оскільки загальна вартість поставленого за контрактом товару становить 10858995 грн., відтак, зазначає, що прийняття рішення про укладення такого, згідно п.10.2.36 статуту товариства, віднесено до компетенції загальних зборів. Крім того, скаржник зазначає, що у зв'язку із визнанням контракту недійсним, відсутні правові підстави для стягнення, передбачених у ньому, пені та 25% річних. Слід зазначити, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення 1372395 грн. - основного боргу та 723887,43 грн. - інфляційних втрат, апелянт не оскаржує.

Представник ТзОВ «Оліяінтертрейд» в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу (вих.№15/05/15-1 від 15.05.2015 року). Зокрема, вказував, що на момент укладення контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року його сума не перевищувала 3000000 грн., оскільки загальна вартість першої партії товару складала 76500 грн. Разом з тим, зазначив, що підписання представником ПрАТ «Галичина» видаткових накладних, копії яких містяться у матеріалах справи, свідчить про прийняття виконання контракту з боку останнього, поряд з тим, вказане підтверджується і частковою оплатою в сумі 7206600 грн. поставленого за контрактом товару та зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 2280000 грн. з підписанням відповідного договору та акту звірки. Наведене, на думку представника ТзОВ «Оліяінтертрейд», свідчить про виконання сторонами умов контракту, а відтак і його дійсність.

Представник ПрАТ «Галичина» в судове засідання втретє не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (арк. справи 49 том ІІ).

Відповідно до п.3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них, справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки, явка представника ПрАТ «Галичина» (скаржника) не визнавалась обов'язковою, а розгляд справи уже неодноразово відкладався, в тому числі і за клопотанням скаржника, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника ТзОВ «Оліяінтертрейд», розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, 05 грудня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд» (в тексті контракту - постачальник) та Приватним акціонерним товариством «Галичина» (в тексті контракту - покупець) укладено контракт №05/12-Ж, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 постачальник зобов'язався передавати у власність покупця товар, а покупець - приймати та оплачувати товар відповідно до умов даного контракту.

Згідно з розділом 3 Контракту товар поставляється партіями. Кількість товару, що поставляється на умовах даного контракту складається з об'єму, вказаного в усіх рахунках-фактурах та видаткових накладних, які були виписані в термін дії даного контракту. Загальна вартість першої партії товару складає 76500 грн. Кількість наступних партій товару визначається згідно кількості, вказаної у довіреності та видатковій накладній на товар. Ціна товару для кожної наступної партії визначається за згодою сторін, яка фіксується в рахунку-фактурі або видатковій накладній та/або податковій накладній. Загальна сума контракту складає загальну суму всіх поставлених партій товару, зазначену в накладних на поставлений товар за строк дії контракту.

Відповідно до п.п.4.1, 4.2 Контракту оплату за товар, який поставляється за даним контрактом, покупець проводить в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів за кожну окрему партію товару на поточний рахунок постачальника на умовах відтермінування платежу в розмірі 100% оплати строком на 30 календарних днів з дати поставки товару. Датою оплати за товар сторони визнають дату фактичного зарахування грошових коштів на відповідний поточний рахунок постачальника.

У п.10.1 Контракту сторони погодили, що останній набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 січня 2013 року, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами зобов'язань, в тому числі і грошових, за даним контрактом.

Контракт №05/12-Ж від 05.12.2011 року підписано представниками сторін, їх підписи скріплено печатками юридичних осіб - сторін договору.

28.01.2013 року сторони Контракту підписали додаткову угоду №1 до Контракту, якою серед іншого, погодили викласти п.4.1 Контракту в наступній редакції: оплату за товар, який поставляється за даним контрактом, покупець проводить в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів за кожну окрему партію товару на поточний рахунок постачальника на умовах відтермінування платежу в розмірі 100% оплати строком на 45 календарних днів з дати поставки товару.

Додаткова угода №1 від 28.01.2013 року підписана представниками сторін та відповідно до п.10.3 Контракту є його невід'ємною частиною.

На виконання умов Контракту позивач в період з 06.03.2013 року по 12.05.2014 року поставив відповідачу товар на загальну суму 10 858 995 грн., що підтверджується видатковими накладними, копії яких містяться у матеріалах справи (арк. арк. справи 16-89 том І).

Однак, відповідач, отриманий від позивача товар оплатив лише частково в сумі 7 206 600 грн., що підтверджується банківською випискою, копія якої знаходиться у матеріалах справи (арк. арк. справи 95-103 том І), з огляду на що, заборгованість відповідача перед позивачем становила 3 652 395 грн.

Судом також встановлено, що 24.11.2014 року між сторонами укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до п.11 якого зобов'язання ПрАТ «Галичина» за контрактом №05/12-Ж від 05.12.2011 року на суму 2 280 000 грн. припинено шляхом зарахування зустрічних вимог, а згідно п.2 вказаного договору решта заборгованості в сумі 1 372 395 грн. сплачується ПрАТ «Галичина» на умовах контракту №05/12-Ж.

З огляду на наведене, ТзОВ «Оліяінтертрейд» звернулось до місцевого господарського суду з позовом про стягнення з ПрАТ «Галичина» 1 372 395 грн. - основного боргу. Разом з тим, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання, позивач просить суд стягнути з ПрАТ «Галичина» 841 936,23 грн. - пені, 1 059 690,46 грн. - 25% річних та 723 887,43 грн. - інфляційних втрат.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).

Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначено вище, у пункті 4.1 контракту (з урахуванням Додаткової угоди №1 від 28.01.2013 року) сторони погодили, що покупець зобов'язався проводити оплату за поставлений товар шляхом перерахування грошових коштів за кожну окрему партію товару на поточний рахунок постачальника, на умовах відтермінування платежу в розмірі 100% оплати строком на 45 календарних днів з дати поставки товару.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

В силу положень ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Слід зазначити, що судом першої інстанції встановлено, що відповідач визнав основну заборгованість в розмірі 1 372 395 грн., що також додатково підтверджується і вимогами апеляційної скарги, оскільки апелянт погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу та в цій частині рішення суду не оскаржує.

Враховуючи наведене, беручи до уваги вказані вище положення законодавства та умови укладеного між сторонами Контракту (з урахуванням додаткової угоди №1 до нього), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про підставність та обґрунтованість первісної вимоги позивача щодо стягнення з відповідача основного боргу за контрактом №05/12-Ж від 05.12.2011 року в розмірі 1 372 395 грн.

Крім того, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язання щодо оплати поставленого товару, позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача 1 059 690,46 грн. - 25% річних, 723 887,43 грн. - інфляційних втрат, а також 841 936,23 грн. - пені.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, у п.8.3 Контракту сторони погодили, що у випадку несвоєчасної оплати фактично поставленої партії товару, покупець сплачує постачальнику 25% річних від простроченої суми (ст.625 ЦК України).

Крім цього, відповідно до ст.216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Забезпечення виконання зобов'язання, зокрема неустойкою, передбачено ч.1 ст.546 ЦК України, а статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У п.8.3 Контракту сторони також погодили, що у випадку несвоєчасної оплати фактично поставленої партії товару, покупець сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент такого прострочення, від загальної вартості не вчасно оплаченої партії товару за кожен день прострочення.

З огляду на наведені вище умови укладеного між сторонами Контракту, а також зазначені положення законодавства, перевіривши розрахунки 25% річних, інфляційних втрат та пені, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про правомірність стягнення з Приватного акціонерного товариства «Галичина» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд» 1 059 690,46 грн. - 25% річних, 723 887,43 грн. - інфляційних втрат а також 841 936,23 грн. - пені.

В апеляційній скарзі ПрАТ «Галичина» не погодилось з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення 25% річних та пені, з огляду на те, що контракт №05/12-Ж від 05.12.2011 року слід визнати недійсним, а відтак, стягнення передбачених ним відсотків річних та пені є безпідставним.

З приводу наведеного, а саме: щодо зустрічного позову ПрАТ «Галичина» до ТзОВ «Оліяінтертрейд» про визнання недійсним контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року на поставку продукції та Додаткової угоди №1 від 28.01.2013 року, колегія суддів зазначає наступне:

Подаючи зустрічний позов, ПрАТ «Галичина» посилається на те, що генеральний директор товариства, при підписанні спірного контракту та додаткової угоди, вийшов за межі своїх повноважень, що є підставою для визнання останніх недійсними, оскільки загальна вартість поставленого за контрактом товару становить 10858995 грн., відтак, зазначає, що прийняття рішення про укладення такого, згідно п.10.2.36 статуту товариства, віднесено до компетенції загальних зборів.

Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Так, статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно з положеннями даної статті: 1) зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В п.2.1 постанови Пленуму Вищого господарського України №11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

У силу припису статті 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, контракт №05/12-Ж від 05.12.2011 року на поставку продукції та додаткова угода №1 від 28.01.2013 року підписані з боку покупця генеральним директором Приватного акціонерного товариства «Галичина» - Петрина В.Б.

Згідно з п.12.10.5 Статуту ПрАТ «Галичина» генеральний директор має право без довіреності від імені товариства приймати рішення про укладення товариством будь-яких правочинів в порядку ведення звичайної господарської діяльності товариством одноразово або декількох правочинів з одним контрагентом чи його афілійованими особами протягом 90 днів поспіль, на суму не більше 3 000 000 грн., а також приймає рішення про зміну, продовження, поновлення та розірвання таких правочинів, якщо така зміна не приводитиме до перевищення в цьому пункті ліміту повноважень.

Відповідно до п.11.2.9 Статуту до виключної компетенції наглядової ради товариства належить прийняття рішення про укладення правочинів під час ведення звичайної господарської діяльності товариством одноразово або декількох правочинів з одним контрагентом чи його афілійованими особами протягом 90 днів поспіль, на суму від 3 000 000 грн. до 10 000 000 грн.

Разом з тим, до виключної компетенції загальних зборів товариства належить прийняття рішення про укладення правочинів одноразово або декількох правочинів з одним контрагентом чи його афілійованими особами протягом 90 днів поспіль, що сумарно перевищує суму 10 000 000 грн. (п.10.2.36 Статуту).

Слід зазначити, що проаналізувавши умови укладеного між сторонами контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року, колегія суддів встановила, що в такому не передбачено його загальної ціни.

Так, розділом 3 Контракту товар поставляється партіями. Кількість товару, що поставляється на умовах даного контракту складається з об'єму, вказаного в усіх рахунках-фактурах та видаткових накладних, які були виписані в термін дії даного контракту. Загальна вартість першої партії товару складає 76500 грн. Кількість наступних партій товару визначається згідно кількості, вказаної у довіреності та видатковій накладній на товар. Ціна товару для кожної наступної партії визначається за згодою сторін, яка фіксується в рахунку-фактурі або видатковій накладній та/або податковій накладній. Загальна сума контракту складає загальну суму всіх поставлених партій товару, зазначену в накладних на поставлений товар за строк дії контракту.

З огляду на наведене, у вказаному контракті сторони передбачили лише загальну вартість першої партії товару, що становить 76500 грн. (п.3.6 Контракту), а встановити точну загальну ціну контракту на момент його підписання не було можливим, оскільки, така мала визначатись з урахуванням сум усіх наступних накладних на поставку товару за період дії контракту (п.3.8 Контракту).

Згідно з ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Як вбачається з розділу 3 Контракту, укладаючи останній, сторони досягли згоди щодо такої істотної умови договору як його ціна та порядку її визначення. Разом з тим, на момент підписання Контракту встановлено лише вартість першої партії товару, що становить 76500 грн. та не перевищує передбачений п.12.10.5 Статуту ПрАТ «Галичина» ліміт.

Відтак, з наведеного вбачається, що станом на момент підписання контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року та додаткової угоди №1 від 28.01.2013 року генеральний директор ПрАТ «Галичина» Петрина Володимир Богданович володів необхідним обсягом цивільної дієздатності, передбаченим для вчинення даних правочинів.

Крім того, згідно ст.241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим, зокрема, у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов'язки з моменту вчинення цього правочину.

Слід зазначити, що в матеріалах справи містяться копії видаткових накладних, що підписані представниками обох сторін в тому числі і ПрАТ «Галичина» (арк. арк. справи 16-89 том І), що свідчить про прийняття останнім виконання контракту.

Більше того, ПрАТ «Галичина» частково оплатило (на загальну суму 7 206 600 грн.), поставлений за контрактом товар, що підтверджується банківською випискою (арк. арк. справи 95-103 том І).

Разом з цим, судом встановлено, що 24.11.2014 року між сторонами укладено договір про зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до п.11 якого зобов'язання ПрАТ «Галичина» за контрактом №05/12-Ж від 05.12.2011 року на суму 2 280 000 грн. припинено шляхом зарахування зустрічних вимог, а згідно п.2 вказаного договору решта заборгованості в сумі 1 372 395 грн. сплачується ПрАТ «Галичина» на умовах контракту №05/12-Ж.

Крім того, ПрАТ «Галичина» визнало основну заборгованість за контрактом в розмірі 1 372 395 грн., що також додатково підтверджується і вимогами апеляційної скарги, оскільки апелянт погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу та в цій частині рішення суду не оскаржує.

Отже наведене вище, свідчить про виконання сторонами умов контракту.

У зв'язку з наведеним вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення зустрічного позову ПрАТ «Галичина» до ТзОВ «Оліяінтертрейд» про визнання недійсним контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року на поставку продукції та Додаткової угоди №1 від 28.01.2013 року.

Статтею 32 ГПК України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно із ст.33 ГПК України, кожна з сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Приватним акціонерним товариством «Галичина» такі обставини не доведено, разом з тим, не спростовано доказів позивача за первісним позовом.

Враховуючи все наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд» про стягнення на користь останнього з Приватного акціонерного товариства «Галичина» 1 372 395 грн. - основного боргу, 841 936,23 грн. - пені, 1 059 690,46 грн. - 25% річних та 723 887,43 грн. - інфляційних втрат та відмови в задоволенні зустрічного позову Приватного акціонерного товариства «Галичина» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оліяінтертрейд» про визнання недійсним контракту №05/12-Ж від 05.12.2011 року на поставку продукції та Додаткової угоди №1 від 28.01.2013 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення місцевий господарський суд повно і всебічно перевірив всі обставини справи, дав належну правову оцінку зібраним у справі доказам та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене, доводи скаржника про скасування рішення місцевого господарського суду є безпідставними.

Рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2015 року по справі №914/307/15 прийняте у відповідності з вимогами діючого законодавства, а тому підстав для його скасування апеляційний господарський суд не вбачає.

Судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення господарського суду, в порядку ст.49 ГПК України, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Рішення Господарського суду Львівської області від 24.03.2015 року по справі №914/307/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Галичина» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/307/15 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 17.06.2015 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

Бонк Т.Б.