КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа№ 911/5484/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Суліма В.В.

суддів: Гаврилюка О.М.

Коротун О.М.

за участю представників сторін

від позивача: Храпаль М.В. - представник за дов. б/н від 05.01.2015 року, Кононов В.В. представник за дов. б/н від 06.01.2015 року;

від відповідача: Бабенко С.С. представник за дов. б/н від 09.02.2015 року,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна"

на рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2015 року

у справі № 911/5484/14 (суддя: Лутак Т.В.)

за позовом Фермерського господарства "Мрія"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна"

про усунення перешкод у здійсненні права користування земельними ділянками

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство "Мрія" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" (далі - відповідач) про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" усунути перешкоди в користуванні Фермерському господарству "Мрія" земельними ділянками шляхом звільнення самостійно зайнятих земельних ділянок загальною площею 10,335 га, а саме, частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:5007 площею 2,933 га, та земельних ділянок з кадастровими номерами :03:008:0075 (площею 0,9211га), :03:008:0076 (площею 4,3659га), :03:008:0077 (площею 2,115 га), що розташовані в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, а також зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" привести земельні ділянки загальною площею 10,335 га, а саме, частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:5007 площею 2,933 га, та земельні ділянки з кадастровими номерами :03:008:0075 (площею 0,9211 га), :03:008:0076 (площею 4,3659 га), :03:008:0077 (площею 2,115 га), що розташовані в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, у відповідний придатний для використання стан за цільовим призначенням, звільнивши від належного йому майна, в тому числі споруд та будівель шляхом їх знесення за власний кошт.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно перебуває на земельних ділянках позивача та проводить на них незаконну власну господарську діяльність.

Рішенням господарського суду Київської області від 05.03.2015 року у справі №911/5484/14 позовні вимоги Фермерського господарства "Мрія" задоволено повністю. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" усунути перешкоди в користуванні Фермерському господарству "Мрія" земельними ділянками шляхом звільнення самостійно зайнятих земельних ділянок загальною площею 10,335 га, а саме, частини земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:5007 площею 2,933 га, та земельних ділянок з кадастровими номерами :03:008:0075 (площею 0,9211 га), :03:008:0076 (площею 4,3659 га), :03:008:0077 (площею 2,115 га), що розташовані в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" привести земельні ділянки загальною площею 10,335 га, а саме, частину земельної ділянки з кадастровим номером :03:008:5007 площею 2,933 га, та земельні ділянки з кадастровими номерами :03:008:0075 (площею 0,9211 га), :03:008:0076 (площею 4,3659 га), :03:008:0077 (площею 2,115 га), що розташовані в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, у відповідний придатний для використання стан за цільовим призначенням, звільнивши від належного йому майна, в тому числі споруд та будівель шляхом їх знесення за власний кошт. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" на користь Фермерському господарству "Мрія" 2 436,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 05.03.2015 року у справі № 911/5484/14, прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Господарський суд Київської області неповно з'ясував обставини справи, визнав обставини встановленими, які є недоведеними і мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, зокрема ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України.

Також, скаржник зазначав, що при розміщенні тимчасових споруд відповідач керувався чинними дозволами на розміщення тимчасових споруд, а вимоги позивача щодо самочинного будівництва були безпідставними, оскільки стосувалися лише нерухомого майна.

Крім того, скаржник вказав, що йому не було відомо про проведення Державною інспекцією сільського господарства в Київській області перевірки та складання за її результатами акта від 08.05.2014 року №04-19/23.

Ухвалою Київського апеляційного Господарського суду від 01.04.2015 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" було прийнято до провадження.

21.05.2015 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Окружним адміністративним судом м. Києва пов'язаної справи №826/4054/15 за позовом ТОВ «Норвік Україна» до Державної інспекції сільського господарства в Київській області, Держаного інспектора сільського господарства в Київській області - головного спеціаліста відділу оперативного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства Управління контролю за використанням та охороною земель Держсільгоспінспекції в Київській області Борецького Олександра Петровича про визнання дій протиправними та скасування акту обстеження земельної ділянки.

21.05.2015 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею справи №369/13110/14-а Києво-Святошинського районного суду Київської області за позовом Фермерського господарства «Нива» до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправним та скасування рішення.

21.05.2015 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Святошинським районним судом м. Києва пов'язаної справи №759/21533/14-а за позовом ТОВ «Зелена Аквахвиля» про визнання незаконним та скасування розпорядження Києво-Святошинської районної ради Київської області, визнання недійсним та скасування державного акта на право постійного користування.

За результатом розгляду справи Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що немає підстав для задоволення даних клопотань, оскільки розгляд даної справи на підставі зібраних доказів та їх аналізу в сукупності є можливим без зупинення розгляду справи до прийняття рішення у Окружному адміністративному суді міста Києва №826/4054/15, справи №369/13110/14-а Києво-Святошинського районного суду Київської області та Святошинського районного суду м. Києва №759/21533/14-а.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Отже, Київський апеляційний господарський суд зазначає, що розумність тривалості провадження по судовій справі повинна бути оцінена в світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору. Відповідно до аналізу приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні суди.

Так, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки їх задоволення призведе лише до затягування розгляду справи, що є неприпустимим.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що скаржник не позбавлений права в разі задоволення позовних вимог по справах №826/4054/15, №369/13110/14-а, №759/21533/14-а звернутися до суду на підставі ст. 112 Господарського процесуального кодексу України.

21.05.2015 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про витребування оригіналів всіх доданих до позовної заяви документів.

Дане клопотання було задоволено судом, оригінали оглянуті в судовому засіданні.

21.05.2015 року через відділ діловодства Київського апеляційного господарського суду від Компанії «СІТІ Ф ЕНД П ЛТД» COMPANY CITY F&P LTD надійшло клопотання про залучення компанії до участі у справі №911/5484/14 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Колегія суддів розглянувши дане клопотання дійшла висновку, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 28 господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище.

Так, дане клопотання було підписано особою повноваження якої невстановлені та непідтверджені належними доказами, додатки до заяви не засвідчені належним чином та не можуть вважатися належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що Компанією «СІТІ Ф ЕНД П ЛТД» COMPANY CITY F&P LTD та відповідачем не було надано суду першої та апеляційної інстанції належних та допустимих доказів переходу права власності тимчасових споруд розташованих на спірній земельній ділянці до Компанії «СІТІ Ф ЕНД П ЛТД» COMPANY CITY F&P LTD.

Розглянувши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2015 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" - без задоволення, з наступних підстав.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами наданими суду першої інстанції.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи. 16.02.1999 року Фермерському господарству "Мрія" в особі голови Ніколаєвої Світлани Дмитрівни для ведення селянського фермерського господарства рішенням Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області було надано у постійне користування земельну ділянку площею 50 га, на підставі чого видано Державний акт на право постійного користування землею ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року.

Розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 2019 від 18.03.2010 "Про передачу у власність земельних ділянок 5-ти громадянам України - членам Фермерського господарства "Мрія" для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Горенської сільської ради" вирішено: припинити право постійного користування Фермерського господарства "Мрія" в адміністративних межах Горенської сільської ради на земельну ділянку загальною площею 22,4117,05 га, що перебувала в постійному користуванні Фермерського господарства "Мрія"; передати земельні ділянки загальною площею 22,4117 га безоплатно у власність 5-ти громадянам України - членам Фермерського господарства "Мрія" для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району; виготовити державні акти 5-ти громадянам України - членам Фермерського господарства "Мрія", на право власності на землю для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Горенської сільської ради.

На підставі вищезазначеного розпорядження, членами Фермерського господарства "Мрія" було отримано у власність земельні ділянки для ведення фермерського господарства, зокрема, Ніколаєвою Світланою Дмитрівною отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,9211 га Серія ЯЛ № 123146 від 15.06.2010 року, Ананьєвою (Храпаль) Маріанною Вікторівною отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 4,3659 га Серія ЯЛ № 123145 від 15.06.2010 року, Ніколаєвим Віктором Васильовичем отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,1150 га Серія ЯЛ № 123144 від 15.06.2010 року.

В свою чергу, до Державного акту на право постійного користування землею ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року було внесено зміни, а саме в розділ "Зміни в землекористуванні" внесено запис про розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 2019 від 18.03.2010 року.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Державний акт на право постійного користування землею ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року, розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 2019 від 18.03.2010 року "Про передачу у власність земельних ділянок 5-ти громадянам України - членам Фермерського господарства "Мрія" для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Горенської сільської ради", а також державні акти на право власності на земельні ділянки, які були видані на підставі вказаного розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 2019 від 18.03.2010 року оскаржувалися у судовому порядку. Так, судовими рішеннями у справі № 910/6076/14 у задоволені позовних вимог про визнання незаконним та скасування вищезазначених актів відмовлено, а тому на день розгляду даного спору вони є чинними.

Відповідно до наявних у матеріалах справи витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку:

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:5007, розташована в Київській області, Києво-Святошинського район, Горенська сільська рада, площею 25,5422 га, перебуває на праві постійного користування у Фермерського господарства "Мрія" в особі голови Ніколаєвої Світлани Дмитрівни згідно Державного акту ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0075, розташована в Київській області, Києво-Святошинського район, Горенська сільська рада, площею 0,9211 га, перебуває на праві власності у Ніколаєвої Світлани Дмитрівни згідно Державного акту Серія ЯЛ № 123146 від 15.06.2010 року;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:0076, розташована в Київській області, Києво-Святошинського район, Горенська сільська рада, площею 4,3659, перебуває на праві власності у Ананьєвої (Храпаль) Маріанни Вікторівни згідно Державного акту Серія ЯЛ № 123145 від 15.06.2010 року;

- земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:007, розташована в Київській області, Києво-Святошинського район, Горенська сільська рада, площею 2,1150 га, перебуває на праві власності у Ніколаєва Віктора Васильовича згідно Державного акту Серія ЯЛ № 123144 від 15.06.2010 року.

Згідно статуту Фермерського господарства "Мрія" вищезазначені особи, які набули земельні ділянки на праві власності для ведення фермерського господарства є членами Фермерського господарства "Мрія".

Пунктом 6.1 статуту Фермерського господарства "Мрія" передбачено, що господарство здійснює свою діяльність на земельній ділянці, наданій голові господарства згідно з Державним актом на право постійного користування землею ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001 року, а відповідно до п. 6.2 статуту - землі господарства можуть складатися із земельних ділянок, що належать голові господарства, іншим членам господарства на праві приватної власності або оренди.

Таким чином приватизовані членами ФГ «Мрія» на підставі норм статей 116, 118, 121 Земельного кодексу України, ч.І та 2 ст. 13 Закону України «Про фермерське господарство», земельні ділянки також належать Фермерському господарству «Мрія» на праві користування.

Таким чином, твердження скаржника, що земельні ділянки членів фермерського господарства не належать фермерському не відповідає законодавству України та статуту Фермерського господарства «Мрія».

При цьому, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що позивач не має права на звернення до суду з даними позовними вимогами, як безпідставні.

Відповідно до положень ст. 31 Земельного кодексу України та ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" правовий статус земельних ділянок, що належать громадянам - членам фермерського господарства на праві приватної власності, визначено як таких, що входять до складу земель фермерського господарства.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство" права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, здійснює фермерське господарство.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що до земельних ділянок, що перебувають у користуванні позивача належать земельна ділянка з кадастровим номером :03:008:5007, площею 25,5422 га, згідно Державного акту ІІІ-КВ № 018998 від 10.09.2001, а також земельні ділянки, які належать згідно Державних актів на право власності його членам загальною площею 7,4020 га з кадастровими номерами :03:008:0075 (площею 0,9211 га), :03:008:0076 (площею 4,3659 га), :03:008:0077 (площею 2,115 га), що розташовані в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Згідно ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач як користувач земельних ділянок має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, а тому твердження відповідача про недоведеність позивачем його права на звернення з позовними вимогами від імені осіб, яким на праві приватної власності належать земельні ділянки, які раніше перебували на праві постійного користування у Фермерського господарства "Мрія", спростовуються вищезазначеним.

Крім того, суд зазначає, що посилання відповідача на те, що земельні ділянки, які належать на праві власності членам Фермерського господарства "Мрія" не були передані до Фермерського господарства "Мрія", оскільки даний факт не був відображений в статуті фермерського господарства та такі зміни установчих документів не були зареєстровані, не може свідчити про відсутність у позивача права володіння та користування земельними ділянками, які знаходяться у власності членів фермерського господарства, передбаченого ст. 12 Закону України "Про фермерське господарство".

21.03.2011 року між Фермерським господарством "Мрія" (довіритель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" (повірений) було укладено договір доручення № 21/03-1Д, відповідно до якого позивач доручив, а відповідач зобов'язався від імені позивача вчинити комплекс необхідних правочинів для облаштування на належній позивачу земельній ділянці зони зеленого відпочинку, а саме: пляжу із повним комплексом зручностей та комунікацій.

Відповідно до п. 2.2 договору доручення в редакції додаткової угоди № 2 від 30.12.2011 року договір укладено строком до 31.12.2013 року.

Статтею 1001 Цивільного кодексу України передбачено, що договором доручення може бути визначений строк, протягом якого повірений має право діяти від імені довірителя.

Згідно з ч. 1 ст. 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ч. 7 ст. 180 Господарського кодексу України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Таким чином, припинення договору має наслідком припинення існування прав і обов'язків його учасників та умов, які складають зміст договору.

При цьому, Київський апеляційний господарський суд відзначає, що строк дії договору доручення № 21/03-1Д від 21.03.2011 року закінчився 31.12.2013 року, а тому визначені вказаним договором права та обов'язки сторін припинилися.

Відповідно до матеріалів справи будь-які договірні відносини між позивачем та відповідачем відсутні, жодних інших договорів, окрім договору доручення № 21/03-1Д від 21.03.2011 року, ані суду першої інстанції ані суду апеляційної інстанції надано не було.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність договірних відносин між сторонами, які б стосувалися предмету спору у даній справі, а тому посилання сторін на неналежне виконання договору доручення № 21/03-1Д від 21.03.2011 року не відповідають обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 15.04.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Київській області було видано наказ № 213 та направлення № 163 про проведення у строк з 23.04.2014 року по 08.05.2014 рік позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні відповідачем земельної ділянки, яка розташована в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області та належить позивачу на праві користування.

З направлення № 163 від 15.04.2014 року на проведення позапланової перевірки вбачається, що його копію було отримано 24.04.2014 року виконавчим директором відповідача Коробовим В.В.

30.04.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Київській області було вручено виконавчому директору відповідача Коробовому В.В. клопотання № 04-21/450 від 29.04.2014 року про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідних для здійснення державного контролю за використання та охоронною земель відповідно до вказаного переліку.

У відповідь на вищезазначене клопотання № 04-21/450 від 29.04.2014 року Державної інспекції сільського господарства в Київській області відповідач надав останній лист вих. № 26/05-14 від 07.05.2014, у якому повідомив, що запитувані документи можуть бути надані лише за ухвалою суду.

В подальшому, Державною інспекцією сільського господарства в Київській області було направлено відповідачу повідомлення № 04-22/50 від 30.04.2014 року про виклик для надання пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства, яким запропоновано йому прибути на 10 год. 08.05.2014 року для надання пояснень у зв'язку з проведенням позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства відповідно до наказу № 213 від 15.04.2014 року на підставі листа-згоди Державної інспекції сільського господарства в Київській області № 1891/6-4/2-14 від 04.04.2014 року за заявою голови Фермерського господарства "Мрія" Ніколаєвої С.Д.

08.05.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Київській області було проведено обстеження земельної ділянки, яка знаходиться у Київській області, Києво-Святошинському районі, в адміністративних межах Горенської сільської ради, про що складено акт № 04-19/23.

В результаті обстеження земельної ділянки встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку площею 10,335 га в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Вказана земельна ділянка огороджена залізобетонним парканом та має двоє металевих воріт для входу/виходу. Документи, що підтверджують державну реєстрацію права власності чи права постійного користування або права оренди земельної ділянки керівником або вповноваженими/довіреними особами відповідача не надано, що є порушенням п. "б" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України. З виїздом на земельну ділянку, яка знаходиться в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району, з представником відповідача виконавчим директором Коробовим В'ячеславом Володимировичем, перевіркою було встановлено, що на вказаній земельній ділянці розміщені: прохідна з вертушкою, будівля Міні-Бар, дерев'яний майданчик біля літнього кафе, навіс над печами (хліб-лаваш), літнє кафе (навіс, кухня, бар), роздягальня з душовим піддоном № 1, будівля Бікіні-Бар (заготовочна, бойлерна, кухня, бар, обідня зала), навіс-шезлонг (6 шт.), роздягальня з душовим піддоном № 2, громадський туалет на 5 місць, металевий склад, огорожа металева з воротами, зовнішнє освітлення, дерев'яні доріжки, стійки під парасольки (165 шт.), вигрібні ями (4 шт.), мобільні будиночки (5 шт.), майданчик для стоянки автомобілів з в'їздом до центрального входу.

14.05.2014 року Державною інспекцією сільського господарства в Київській області було видано припис № П22/79 щодо усунення виявлених в ході перевірки порушення земельного законодавства до 30.05.2014 року .

Як вбачається з матеріалів справи, акт перевірки дотримання суб'єктами господарювання вимог законодавства № 66/79 від 08.05.2014 року, акт обстеження земельної ділянки № 04-19/23 від 08.05.2014 року та припис № П22/79 від 14.05.2014 року про усунення виявлених порушень земельного законодавства, Державною інспекцією сільського господарства в Київській області було направлено на юридичну адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, проте вказаний лист повернуто з відміткою - неправильно зазначено, відсутня адреса одержувача.

З огляду на вищевказане, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника, що йому не було відомо про проведення Державною інспекцією сільського господарства в Київській області перевірки та складання за її результатами акта від 08.05.2014 року №04-19/23.

У зв'язку з тим, що відповідач ухилявся від притягнення до адміністративної відповідальності та усунення порушень земельного законодавства, Державна інспекція сільського господарства в Київській області звернулася до Головного управління МВС України в м. Києві, Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області та прокуратури Київської області з листами № 14-09/3439 від 29.05.2014 року та № 04-12/45 від 29.05.2014 року про вжиття заходів відповідного реагування.

Таким чином, за результатами проведеної позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства при використанні відповідачем земельної ділянки, яка розташована в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, відповідно до наявних у справі матеріалів вказаної перевірки Державною інспекцією сільського господарства в Київській області встановлено, що відповідач самовільно займає земельні ділянки площею 10,335 га (кадастровий номер :03:008:5007 - 25,5422 га, кадастровий номер :03:008:0075 - площею 0,9211 га, кадастровий номер :03:008:0076 - площею 4,3659 га, кадастровий номер :03:008:0077 - площею 2,115 га), що є порушенням статей 125, 126, п. "б" ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України та ч. 1 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 187 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Згідно з ст. 188 Земельного кодексу України державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Законом, яким передбачені правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель, є Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" серед основних завдань державного контролю за використанням та охороною земель є забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

Порядком планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України № 132 від 25.02.2013 (надалі - Порядок), передбачено, що державний нагляд (контроль) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства здійснюється Державною інспекцією сільського господарства України та її територіальними органами (далі - інспекційні органи) відповідно до статей 152 та 188 Земельного кодексу України, статей 5, 6, 9, 10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", статей 181 та 19 Закону України "Про охорону земель", пунктів 4, 5 Положення про Державну інспекцію сільського господарства України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 за № 459, пунктів 4, 6 Положення про державну інспекцію сільського господарства в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 23.12.2011 за № 770, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.01.2012 за № 34/20347.

Цей Порядок визначає процедуру планування та здійснення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, які використовуються ними у процесі ведення господарської діяльності, визначає організаційні заходи, які необхідно здійснити перед початком проведення перевірок, загальні вимоги до їх здійснення, а також вимоги до оформлення матеріалів за результатами проведених перевірок (а. 1.2 Порядку).

Крім того, на відносини, пов'язані із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності поширюється дія Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 1.3 Порядку інспекційні органи здійснюють планові та позапланові заходи державного нагляду (контролю).

Згідно з п. 1.4 Порядку планові та позапланові заходи здійснюються шляхом проведення перевірок, обстежень земельних ділянок.

Пунктами 4.1, 4.2 Порядку передбачено, що для здійснення планового чи позапланового заходу інспекційний орган видає наказ, який підписує керівник інспекційного органу чи посадова особа, що виконує його обов'язки. Наказ має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися відповідний захід, та предмет перевірки. На підставі наказу інспекційний орган оформляє направлення на проведення планової/позапланової перевірки, яке підписується керівником чи заступником керівника інспекційного органу та засвідчується печаткою інспекційного органу.

Аналогічні правові положення викладені у частинах 1 та 2 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відповідно до п. 5.1 Порядку та ч. 5 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державні інспектори, які беруть участь у здійсненні відповідних заходів, зобов'язані пред'явити керівнику суб'єкта господарювання чи уповноваженій ним особі або фізичній особі - підприємцю чи її представнику направлення на проведення планової/позапланової перевірки та службові посвідчення, що засвідчують їх особи, і надати їм копію направлення на проведення планової/позапланової перевірки, яка вручається вищезазначеним особам під підпис.

Відповідно до п. 5.9 Порядку визначено необхідність проведення інспекційними органами під час проведення планових та позапланових заходів обстеження земельних ділянок, які використовуються суб'єктами господарювання, що перевіряються.

Згідно з п. 6.6 Порядку за результатами проведення обстеження земельних ділянок державні інспектори складають акт обстеження земельної ділянки, форма якого наведена у додатку 4 до цього Порядку.

Крім того, частиною 6 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт та зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що Державна інспекція сільського господарства в Київській області при проведенні позапланової перевірки дотримання вимог земельного законодавства діяла в межах повноважень, визначених законом, а матеріали перевірки (наявні в матеріалах справи) підтверджують факт вчинення таких правопорушень як самовільне зайняття земельної ділянки.

Згідно з ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Статтями 123 та 124 Земельного кодексу України визначено умови надання земельних ділянок у користування.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно з ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Тобто, відповідно до вимог чинного законодавства обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, будь-які договірні відносини між позивачем та відповідачем щодо користування земельною ділянкою загальною площею 10,335 га відсутні, рішення органами виконавчої влади чи органами місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) на користь відповідача не приймалося, тобто останній використовує земельну ділянку без відповідних правових підстав, визначених положеннями статей 116, 125, 126 Земельного кодексу України.

Щодо посилання скаржника на рішення виконавчого комітету Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 17/1, № 17/2, № 17/3, № 17/4, № 17/5 та № 17/6 від 18.04.2013 "Про розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності ТОВ "Норвік Україна", якими погоджено відповідачу розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в селі Горенка по вул. Радгоспна б/н (на території Фермерського господарства "Мрія")на 5 років з дати оформлення паспорта прив'язки тимчасової споруди, колегія суддів відзначає наступне.

Відповідно до ст. 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності затверджено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 за № 244, згідно пунктів 2.1 - 2.3 якого підставою для розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності є паспорт прив'язки тимчасової споруди.

Відповідно до наявної у матеріалах справи довідки Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 11 від 28.01.2015 відділом містобудування та архітектури паспорти прив'язки тимчасових споруд в с. Горенка по вул. Радгоспна ТОВ "Норвік Україна" не видавалися.

Крім того, згідно з п. 2.30 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" дозвіл на розміщення зовнішньої реклами, ордер або інші дозвільні документи на право торгівлі не належать до документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Суб'єкти господарської діяльності, яким видано відповідні дозвільні документи, вправі вимагати оформлення їх права користування земельною ділянкою у загальному порядку, визначеному законодавством.

Пунктом 3.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" передбачено, що ордер та інші дозвільні документи на право торгівлі надають суб'єкту господарювання право на здійснення підприємницької діяльності, зокрема, на відповідній території, земельній ділянці або у приміщенні. При цьому такий документ не надає права на відповідну земельну ділянку як частину земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та з визначеними щодо неї правами в розумінні ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України. Отже, розміщення малої архітектурної форми для здійснення підприємницької діяльності за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, може свідчити про самовільне зайняттям земельної ділянки і тягнути за собою наслідки, визначені ст. 212 Земельного кодексу України.

З наведеного вбачається, що особа, якій надано дозвільні документи на розміщення об'єкту торгової точки (тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності) у будь-якому випадку повинна узгодити розміщення тимчасової споруди з власником земельної ділянки, а тому наявність рішення органу місцевого самоврядування про розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності або паспорта прив'язки тимчасової споруд не надає відповідачу право використовувати спірну земельну ділянку без відповідних правовстановлюючих документів.

З огляду на викладене, Київський апеляційний господарський суд не приймає як належне посилання скаржника,що при розміщенні тимчасових споруд відповідач керувався чинними дозволами на розміщення тимчасових споруд, а вимоги позивача щодо самочинного будівництва були безпідставними, оскільки стосувалися лише нерухомого майна.

Таким чином, як правильно встановлено судом першої інстанції зазначені відповідачем рішення органу місцевого самоврядування про розміщення тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності в селі Горенка по вул. Радгоспна б/н (на території Фермерського господарства "Мрія") не є належним та допустимим доказом на підтвердження права користування земельною ділянкою загальною площею 10,335 га, що розташована в адміністративних межах Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

Статтею 212 Земельного кодексу України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Щодо посилання скаржника на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме не задоволення трьох клопотань про зупинення провадження у справі, колегія суддів відзначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом, а також у разі звернення господарського суду із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Стаття 33 Господарського процесуального кодексу передбачає обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглядаючи справу по суті, Господарський суд Київської області дійшов до правомірного висновку, що клопотання Апелянта б/н від 12.02.2015, б/н від 05.03.2015 (вх. № 5152/15 від 05.03.2015, вх. № 5153/15 від 05.03.2015 та вх. № 5154/15 від 05.03.2015) про зупинення провадження у справі не обгрунтовують неможливість розгляду справи до вирішення вказаних позовів та були подані без надання допустимих доказів (зокрема ухвал Святошинського районного суду м. Києва, Києво-Святошинського районного суду Київської області та Окружного адміністративного суду м. Києва про відкриття провадження відповідної справи).

Отже, Київський апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, оскільки як вище встановлено спірна земельна ділянка є самовільно зайнятою і, в силу приписів ст. 212 Земельного кодексу України, підлягає поверненню її користувачу - Фермерському господарству "Мрія".

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевим господарським судом повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи та надано їм належну правову оцінку.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що прийняте господарським судом рішення відповідає ст. ст. 43, 85 Господарського процесуального кодексу України, вимогам щодо законності та обґрунтованості, підстав для скасування чи зміни рішення, в тому числі, з мотивів, наведених в апеляційній скарзі не вбачається.

За таких обставин, рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2015 року у справі №911/5484/14 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" - задоволенню не підлягають.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв'язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 49, 99, 101, 103 -105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Норвік Україна" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2015 року у справі №911/5484/14 - залишити без змін.

3. Матеріали справи №911/5484/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.В. Сулім

Судді О.М. Гаврилюк

О.М. Коротун