КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Справа№ 925/100/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Пантелієнка В.О.

Гарник Л.Л.

при секретарі судового засідання Волошиній З.В.

та представників:

від ПАТ "Перший український міжнародний банк": не з'явився;

від ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії": Кошлій Р.В. (за дов. від 22.10.2014);

від боржника: Мухінський В.О. (за дов. від 05.11.2014 № 05/11);

розпорядник майна: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Сван"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 30.04.2015

у справі № 925/100/15 (суддя Чевгуз О.В.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" та публічного акціонерного товариства "Дочірній банк Сбербанку Росії"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сван"

про порушення справи про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 30.04.2015 порушено провадження у справі № 925/100/15 про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Сван"; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Ушача Юрія Володимировича та вирішено інші процесуальні питання.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ТОВ "Торговий дім "Сван" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 30.04.2015 у даній справі та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні спільної заяви ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про порушення справи про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Сван".

В обґрунтування апеляційної скарги ТОВ "Торговий дім "Сван" посилається на те, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм матеріального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 вказану апеляційну скаргу було прийнято до провадження та призначено її розгляд на 08.06.2015.

05.06.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" надійшла заява про технічну фіксацію процесу. Дана заява була задоволена судовою колегією.

05.06.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" надійшли заяви про відвід суддів Гарник Л.Л. та Пантелієнко В.О. з посиланням на їх упередженість.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 08.06.2015 відмовлено у задоволенні вказаних заяв ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" про відвід суддів Гарник Л.Л. та Пантелієнко В.О.

Відзиви на апеляційну скаргу не надходили.

В судове засідання 08.06.2015 розпорядник майна та представник ПАТ "Перший український міжнародний банк" не з'явились. Про день і час розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статті 64 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Судова колегія обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності розпорядника майна та представників ПАТ "Перший український міжнародний банк", за наявними у справі матеріалами.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 08.06.2015 представник боржника апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, представник ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" проти апеляційної скарги заперечив, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Представником боржника було заявлено усне клопотання про зупинення апеляційного провадження, оскільки боржником оскаржено до Вищого господарського суду України постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 у даній справі.

Судова колегія дослідивши матеріали справи відмовляє у задоволенні вказаного клопотання, оскільки представником боржника не подано доказів прийняття Вищим господарським судом України до розгляду касаційної скарги на постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015.

Згідно з ч. 1 ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 ГПК України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Київський апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 6 ст. 106 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діяла з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Частиною 2 статті 4-1 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом.

Згідно статей 4, 43 ГПК України судове рішення є законним та обґрунтованим лише у випадку всебічного повного та об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" та публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії" звернулись до суду з об'єднаною заявою про порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальність "Торговий дім "Сван".

Заява вмотивована тим, що боржник неспроможний виконати протягом більш ніж трьох місяців свої грошові зобов'язання перед кредиторами на загальну суму 8 243 122 грн. 82 коп., після встановленого строку для їх виконання, з яких вимоги ПАТ "Перший український міжнародний банк" 8 241 975,82 грн. (8 216 239,82 грн. - боргу, 25 500 грн. -витрат зі сплати державного мита, 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу), вимоги ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" - 1 147 грн. судових витрат.

Вимоги ПАТ "Перший український міжнародний банк" підтверджені рішенням господарського суду міста Києва від 30.03.2012 по справі №13/34-12/304, наказом господарського суду міста Києва про примусове виконання рішення у справі №13/34-12/304 від 17.04.2012, постановою відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в м. Києві про відкриття виконавчого провадження №33009656 від 13.06.2012, постановою відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в м. Києві про повернення виконавчого документу від 30.01.2014.

Вимоги ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" підтверджені постановою Вищого господарського суду України від 05.08.2013 у справі №925/192/13-г, наказом господарського суду Черкаської області від 11.09.2013 про примусове виконання постанови Вищого господарського суду України від 05.08.2013 у справі №925/192/13-г, постановою Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 21.10.2013 про відкриття виконавчого провадження №40364363.

Ухвалою суду першої інстанції від 23.01.2015 прийнято до розгляду вищевказану заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Сван".

Автоматизованою системою з відбору кандидатів на призначення арбітражного керуючого у справах про банкрутство 23.01.2015 надано довідку про кандидатуру для призначення розпорядником майна у справі арбітражного керуючого Ушача Юрія Володимировича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.03.2015 у даній справі було залишено без змін вказану ухвалу господарського суду Черкаської області від 23.01.2015 у даній справі, апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Сван" залишено без задоволення. На даний час вказана вище ухвала від 23.01.2015 набрала законної сили.

Оскаржуваною ухвалою від 30.04.2015 суд першої інстанції порушив провадження у справі про банкрутство ТОВ "Торговий дім "Сван"; ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; ввів процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна боржника призначив арбітражного керуючого Ушача Юрія Володимировича та вирішив інші процесуальні питання.

Скаржник в апеляційній скарзі зазначає про те, що при вирішенні судом першої інстанції питання щодо порушення провадження у даній справі про банкрутство останній мав би відмовити у порушенні провадження у справі про банкрутство з тих підстав, що ініціюючий кредитор ПАТ "Перший український міжнародний банк" повторно, після повернення управлінням ДВС Головного управління юстиції в м. Києві 30.01.2014 йому виконавчого документу від 11.09.2013, з підстав не виявлення майна, звернувся із заявою до виконавчої служби про відкриття виконавчого провадження, яка була задоволена лише 06.02.2015. Тобто, як зазначає апелянт, суд першої інстанції помилково здійснював відлік тримісячного терміну, як це передбачає Закон, починаючи з 13.06.2012 (постанова про відкриття виконавчого провадження (а.с. 34, т. 1)), оскільки на думку апелянта, цей тримісячний термін повинен відраховуватися з 06.02.2015.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта, з огляду на наступне.

Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, виходив з наявності усіх передбачених Законом підстав для порушення провадження у справі про банкрутство. При цьому суд зазначив, що всі заявлені ініціюючими кредиторами у заяві вимоги до боржника є безспірними та підлягають визнанню у підготовчому засіданні. У суду були відсутні правові підстави для відмови у порушенні провадження у даній справі про банкрутство.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 Закону перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом. У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, а також вирішує інші питання, пов'язані з розглядом справи.

Частиною 3 статті 16 Закону визначено, що якщо справа порушується за заявою кредитора, господарський суд перевіряє обґрунтованість його вимог, їх безспірність, вжиття заходів щодо примусового стягнення за цими вимогами в порядку виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.

Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов'язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Згідно із заявою кредиторів та поданими до неї доказами об'єднані вимоги кредиторів в даному випадку перевищують розмір трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати.

Як вбачається із заяви та доданих до неї документів, сукупні безспірні вимоги ПАТ "Перший український міжнародний банк" та ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії" складають: 8 243 122,82 грн. (8 241 975,82 грн. та 1147 грн. відповідно), що є підставою згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Закону для порушення провадження у справі.

Посилання боржника на те, що в даному випадку не сплив тримісячний термін, передбачений ч. 3 ст. 10 Закону, є безпідставними.

Відлік тримісячного терміну, по закінченні якого може бути порушено справу про банкрутство боржника, починається з дати відкриття виконавчого провадження №33009656, а отже з 13.06.2012. Як вже зазначалося вище, сам апелянт звертає увагу на те, що постанова про відкриття виконавчого провадження від 06.02.2015 прийнята за вже повторно поданим наказом від 17.04.2012.

Посилання апелянта на те, що управлінням ДВС Головного управління юстиції в м. Києві неналежним чином виконувала свої обов'язки, на підставі чого винесена постанова про повернення виконавчого документу від 30.01.2014, не приймається судовою колегією до уваги з огляду на те, що виконавчий документ був повернений з підстав невиявлення майна у боржника. Доводи ж апелянта про те, що у боржника наявне майно з ринковою вартістю понад 50 000 000 млн. грн. не підтверджуються належними доказами у справі.

Разом з тим, апелянт в апеляційній скарзі не зазначив про те, що він сплатив чи має бажання сплатити борг перед заявниками, хоча вже навіть після повторного відкриття відповідного виконавчого провадження від 06.02.2015, сплив тримісячний термін для погашення боргу.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заява про порушення справи про банкрутство від 15.01.2015 подана кредиторами із кредиторськими вимогами до боржника більш, ніж через три місяці після встановленого для їх погашення строку (постанова відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції в м. Києві про відкриття виконавчого провадження №33009656 від 13.06.2012 (а.с. 34, т. 1) та постанова Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 21.10.2013 про відкриття виконавчого провадження №40364363 (а.с. 54, т. 1)). Відповідне виконавче провадження було відкрите органами Державної виконавчої служби, за наслідками проведеного виконавчого провадження відповідна заборгованість погашена не була, виконавчий документ було повернуто заявнику з підстав невиявлення майна боржника більш, ніж через 19 місяців після відкриття цього виконавчого провадження, доказів погашення вказаної заборгованості апелянт не надав, заборгованість на заявлену суму наявна, що апелянт не спростовує, тобто наявні ознаки неплатоспроможності боржника та докази безспірності заявлених ініціюючими кредиторами вимог.

Грошові вимоги ініціюючих кредиторів, які сукупно складають більше 300 мінімальних заробітніх плат (8 243 122,82 грн.), підтверджені вищевказаними судовими рішеннями, що набрали законної сили і постановами про відкриття виконавчого провадження. До матеріалів справи ініціюючими кредиторами долучені належним чином засвідчені копії цих документів.

Статтею 36 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи i матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно з ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, судова колегія відхиляє доводи ТОВ "Торговий дім "Сван", викладені в апеляційній скарзі, за необґрунтованістю.

Відповідно до вимог ст. 16 Закону господарський суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо необхідності вжити заходів щодо забезпечення вимог кредиторів шляхом заборони боржнику та власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби та предмети застави.

Крім того, судовою колегією перевірено та встановлено правомірність оскаржуваної ухвали, у тому числі в тій частині, що стосується визнання безспірності грошових вимог Публічне акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" та публічне акціонерне товариство "Дочірній банк Сбербанку Росії", введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, введення процедури розпорядження майном, призначення арбітражного керуючого Ушача Ю.В. розпорядником майна боржника, встановлення оплати послуг розпорядника майна.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ "Торговий дім "Сван", зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції від 30.04.2015 у справі № 925/100/15. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до зміни чи скасування вказаної ухвали у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 99, 101- 106 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ТОВ "Торговий дім "Сван" залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Черкаської області від 30.04.2015 у справі № 925/100/15 - без змін.

2. Матеріали справи № 925/100/15 повернути до господарського суду Черкаської області для подальшого розгляду.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 15.06.2015.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді В.О. Пантелієнко

Л.Л. Гарник