ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р.Справа № 922/1999/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Кріциній В.Е.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства Національна енергетична компанія "Укренерго", в ос. "Північна електроенергетична система" ДП НЕК "Укренерго" м. Харків
до Приватного підприємства "Харків-енергостройконтакт", с. Нижній Бишкин, Харківська область
про стягнення коштів
за участю представників:

позивача - Будяк О.М., дов. № 122 від 20.02.2015р.

відповідача - Христова М.М., дов. № б/н від 23.04.2015р.

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "НЕК "Укренерго" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Харків-енергостройконтакт", с. Нижній Бишкин, Харківська область в якій просить суд стягнути з відповідача штрафні санкції в сумі 12706,05грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,0грн., посилаючись на порушення відповідачем строків виконання робіт укладеного між сторонами договору №80-4/4653-13 від 17.10.2013 року, у зв'язку із чим позивач на підставі п.8.2. договору нарахував відповідачеві штраф в сумі 12706,05грн., та звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх порушених прав.

Ухвалою господарського суду від 01.14.2015року порушено провадження у справі №922/5138/14, розгляд справи призначено на 23.04.2015року.

Представник позивача, в судовому засіданні 23.04.2015року підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі, через канцелярію господарського суду (вх.№16461 від 23.04.2015року ) надав документи для долучення до матеріалів справи , вказані документи долучені до матеріалів справи на підставі ст.22ГПК України .

Представник відповідача в судовому засіданні 23.04.2015року заперечував проти заявлених позовних вимог, через канцелярію господарського суду (вх.№16555 від 23.04.2015року) вважає, що позовні вимоги позивача є безпідставними, вважає, що відповідальність відповідача передбачена п.8.3.1. договору від 17.10.2013року та згідно додаткової угоди №1 до договору №80-4/4653-13, просив суд застосувати строк позовної давності до нарахованих штрафних санкцій на підставі ст.258 ЦК України .

Ухвалою господарського суду від 23.04.2015року задоволено клопотання сторін щодо продовження строку розгляду справи, продовжено строк розгляду справи до 14.06.2015 року, розгляд справи відкладено до 09.06.2015року .

Представник позивача в судовому засіданні 09.06.20915року підтримав заявлені позовні вимоги, через канцелярію господарського суду (вх.№23563 від 09.06.2015року надав уточнений розрахунок штрафних санкцій за період з 17.12.2013року по 30.03.2014року.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.06.2015року заперечував проти заявлених позовних вимог, через канцелярію господарського суду (вх. №23013 від 05.06.2015року) надав письмові пояснення стосовно своєї позиції по суті спору , в якій повідомив суд про наявність описки в даті укладення додаткової угоди № 1 від 15.01.2014 року до Договору № 80-4/4653-13 від 17.10.2013 року, вказував на те, що в додатковій угоді № 1 вказано "15". 01. 2013 р.", замість "15". 01. 2014 р.", що є опискою, також зауважив на те, що додаткова угода № 1 від 15.01.2014 року укладалась до договору № 80-4/4653-13, дата укладення якого 17.10.2013 року, тобто додаткова угода укладалась після дати укладення основного договору, тобто відповідальність відповідача, яка передбачена п. 8.3.1. Договору від 17.10.2013 року та згідно Додаткової угоди № 1 від15.01.2014 року до договору № 80-4/4653-13 від 17.10.2013 року, якою розділ 8 було викладено в іншій редакції - п. 8.2 Договору, не настала, тому посилання Позивача при розрахунку пені на п.8.2. договору, з урахування того, що граничний термін виконання робіт, як зазначає позивач 17.12.2013 року, є безпідставними, оскільки на цей час діяла редакція договору від 17.10.2013 року.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надаючи правову оцінку позовним вимогам, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача , суд встановив наступне.

Між державним підприємством «Національна енергетична компанія» в особі директора відокремленого підрозділу «Північна електроенергетична система» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» та Приватним підприємством «Харків - Енергостройконтакт» було укладено договір від 17.10.2013 року № 80-4/4653-13 , за умовами якого останнє зобов'язалося викопати роботи з капітального ремонту: заміна з/б опор на ПЛ 330 кВ «Зміївська ТЕС - Полтава» (інв.№ 3015), згідно з Актом дефектів (Додаток № 1 ло Договору) та Технічними вимогами (Додаток № 2 до Договору).

Згідно п. 3.1 Договору вартість робіт разом з ПДВ 20% становить 980 632,22 гри. та визначається договірною ціною , складеною на підставі локального кошторису 2-1-1 , які є невід'ємними частинами Договору.

Порядок розрахунків визначено п.З Договору, згідно якого розрахунки за виконані роботи проводяться протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № КБ-2в) та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма № КБ-3).

Відповідно до п. 4.1 Договору, роботи повинні бути виконані протягом 26 календарних днів з моменту виведення ПЛ в ремонт. Повітряна лінія 330 кВ «Зміївська ТЕС - Полтава» була виведена в ремонт 21.1 1.2013 року, тобто роботи повинні бути виконані до 17.12.2013 року.

Відповідно п. 10.1 Договір набуває чинності з моменту надання забезпечення виконання Договору та діє до 31.03.2014р., крім гарантійних зобов'язань, які діють до повного їх виконання.

Згідно п.11.2 оплату та приймання робіт здійснюватиме відокремлений підрозділ «Харківські магістральні електричні мережі» державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

Договір із Додатками підписано відповідальними особами сторін та скріплено печатками підприємств.

Роботи за договором прийняті Замовником і Платником та Отримувачем робіт згідно Акту № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 року від 20.12.2013 року та Акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт за березень 2014 року від 31.03.2014 року. Фактично вартість робіт склала 978 215,51 гри.

Замовник свої зобов'язання виконав відповідно до умов Договору, а Підрядник допустив прострочення виконання договірних зобов'язань, а саме: порушив строк виконання робіт, що підтверджується Актом № І приймання виконаних будівельних робіт від 20.12.2013 року па суму 958 963,91 грн. та Актом № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 31.03.2014 року на суму 19251,60 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 15.01.2014 року було укладено Додаткову угоду № 1 до Договору, якою внесено зміни до розділу 8 Договору.

Відповідно до п.8.2 Договору за порушення строку виконання зобов'язань підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,5 % ціни прострочених зобов'язань, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 14 % від вказаної ціни.

З метою досудового врегулювання спору Замовником на адресу підрядника було направлено претензію від 12.09.2014 року № 4293/01-42, яку Відповідач отримав 16.09.2014 року. Відповідь на претензію станом на момент звернення до суду не отримано, вказані обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом

Аналізуючи надані докази, оцінюючи їх у сукупності, судом приймається до уваги наступне.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язань може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею).

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ст. 231 ГК України, законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

Для всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд, повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого позивачем нарахування штрафних санкцій.

Дослідивши поданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що позовні вимоги по пені підлягають частковому задоволенню в суми 7777,65грн., виходячи із наступного.

Згідно акту № 2 приймання виконаних будівельних робіт від 31.03.2014р. позивачем розраховано пеню за період з 17.12.2013року по 31.03.2014 року (19 251,60*0,5%*104) = 10 010,83 грн.

Згідно п.8.3.1 договору , сторонами передбачено, що за порушення терміну виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості робіт за кожний день прострочення, з яких допущено прострочення виконання, а за прострочення більш 30 календарних днів додатково стягується штраф в розмірі 7% від зазначеної вартості.

15.01.2014 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до договору № 80-4/4653-13, якою розділ 8 було викладено в іншій редакції - п. 8.2 Договору, сторонами передбачено, що за порушення терміну виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,5% від вартості робіт за кожний день прострочення , з яких допущено прострочення виконання, а за прострочення більш 30 календарних днів додатково стягується штраф в розмірі 14% від зазначеної вартості.

Таким чином, господарський суд констатує, що додаткова угода укладалась після дати укладення основного договору, отже позивачем при здійсненні розрахунку пені безпідставно проведено нарахування пені за період з 17.12.2013р по 30.03.2014року саме в розмірі 0,5 % , оскільки в даному випадку необхідно окрема враховувати вимоги п.8.3.1. договору та окрема п.8.2. додаткової угоди .

В силу приписів п. 18 Інформаційного листа Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2004 році» № 01-8/344 від 11.04.2005 р. з огляду на вимоги частини 1 статті 47 ГПК України щодо прийняття судового рішення за результатами обговорення усіх обставин справи та частини 1 статті 43 ГПК України стосовно всебічного, повного і об'єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд повинен перевірити обґрунтованість і правильність здійсненого нарахування сум штрафних санкцій, річних, збитків від інфляції, і в разі, якщо їх обчислення помилкове - зобов'язати позивача здійснити перерахунок відповідно до закону чи договору або зробити це самостійно.

Господарський суд, перерахувавши пеню за період з 18.12.2013року по 14.01.2014року встановив, що вона становить 558,30грн.

Господарський суд, перерахувавши пеню за період з 15.01.2014року по 30.03.2014року встановив, що вона становить 7219,35грн.

Отже, загальний розмір пені, який підлягає до стягнення, складає 7777,65грн.

Окрім того позивач просить суд стягнути з відповідача штраф в сумі 2 695,22грн.

Пунктом 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 встановлено, що господарським судам необхідно мати на увазі, що штрафні санкції, передбачені абзацом третім частини другої статті 231 Господарського кодексу України, застосовується за допущене прострочення виконання лише не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товару, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких й вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафних санкцій.

Штраф за прострочення понад тридцять днів складає: (19 251,60 грн..*14%) = 2 695,22 грн.

Господарський суд, перерахувавши штраф, встановив, що він розрахований правильно.

Отже, факт неналежного виконання Відповідачем зобов'язань за Договором, щодо своєчасного виконання робіт встановлено судом та доведено матеріалами справи, у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення грн. штрафу підлягають задоволенню.

Господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, заслухавши пояснення представників сторін дійшов висновку, що таке клопотання не підлягає до задоволення. При цьому, суд виходить з наступних мотивів:

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч.2 ст. 257 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За умовами ч.5 ст.261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач повинен був повністю виконати свої обов'язки по договору до 17.12.2013року.

Відтак, починаючи з 18.12.2013р. у позивача виникло право вимагати від відповідача сплати неустойки.

Так, враховуючи, що законодавець передбачив спеціальну позовну давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), то позивач мав таке право для нарахування пені з 18.12.2013р. до 30.03.2014р. із даним позовом про стягнення неустойки позивач звернувся до господарського суду 30.03.2015р. (штамп канцелярії господарського суду Харківської області ) (а.с. 4), тобто в межах строку позовної давності.

Відповідно до п. 2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 р. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Оскільки, як зазначалось вище, судом встановлено, що позовні вимоги є обґрунтованими, то вони підлягають частковому задоволенню з урахуванням зазначеного.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Харків-Енергостройконтакт"(63453, Харківська область, Зміївський район, село Нижній Бишкін, вул.40-років Перемоги, буд.32, код 33872506) на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укрнерго"(01032, м. Київ, вул. С. Петлюри,25, код 00100227) в особі відокремленого підрозділу "Північна електроенергетична система "Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (61003, м. Харків, вул.Кооперативна,12/14, код 00131624) -7777,65грн. пені, штраф в сумі 2 695,22грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 1 505,89грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили .

Повне рішення складено 11.06.2015 р.

Суддя О.О. Присяжнюк