ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 р. Справа №910/12135/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Віта Поштова", юридична адреса: вул. Краківська, 15/17 к. 110, м. Київ, 02094; фактична адреса: вул. Срібнокільська, 1, м. Київ, 02095

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрканц", вул. Будька, буд. 3, м. Гадяч, Полтавська область, 37300

про стягнення суми основного боргу та пені

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Горбачова О.А., довіреність №10 від 03.06.2015 р.

від відповідача: не з'явився

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: розглядається позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрканц" 5 063,28 грн заборгованості по договору про надання аудиторських послуг від 11 квітня 2014 року, з яких: 4 400,00 грн - сума основного боргу, 663,28 грн - пеня.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав. Ухвали господарського суду про порушення провадження у справі, направлена відповідачу рекомендованим листом за адресою, зазначеною в позовній заяві, повернулася до суду з відміткою поштового відділення: "за закінченням терміну зберігання".

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (п. 3.9.1.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Зокрема, відповідно до ст. 64 ГПК України, в разі якщо ухвалу було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеному в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом від 17.07.97р. гарантує кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Оскільки, необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо, і господарський суд повідомив належним чином позивача та відповідача про час, дату і місце проведення судового засідання, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, тому справа розглядається за наявними матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, суд встановив:

10 квітня 2014 року між товариства з обмеженою відповідальністю "Укрканц" (надалі - Замовник) та товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Віта Поштова" (надалі - Виконавець) укладено договір про надання аудиторських послуг (а.с. 13 -16).

Відповідно до п. 1.2. Договору відповідач (Замовник) доручає, а Позивач (Виконавець) бере на себе зобов'язання по наданню послуг з ведення бухгалтерського обліку і формування звітності за період надання послуг.

Відповідно до п. 3.1. Договору вартість послуг за Договором розраховується наступним чином: звітність без діяльності до 10 господарських операцій - 1 000,00 грн на місяць, у т.ч. ПДВ 166,67 грн; від 11 господарських операцій до 20 господарських операцій - 1 800,00 грн на місяць, у т.ч. ПДВ 300,00 грн; від 21 господарської операції - за попередньою домовленістю сторін.

Вартість послуг за цим договором зазначена з урахуванням ПДВ 20% (п. 3.2).

Відповідно до умов п. 3.3. Договору відповідач (Замовник) сплачує вартість послуг у строк не пізніше ніж протягом 2-х робочих днів після надання рахунку.

Згідно з п. 5.2. Договору на підтвердження надання послуг Позивачем (Виконавцем) складається акт.

На виконання умов Договору в період з квітня по листопад 2014 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Віта Поштова" надав відповідач (Замовнику) - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрканц" бухгалтерські послуги, що підтверджується Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг): Акт № ОУ-0000144 за серпень 2014 року на сум 1 800,00 грн, Акт № ОУ-0000153 за вересень 2014 року на суму 1 800,00 грн, на суму 1 500,00 грн, Акт № ОУ-0000168 за жовтень 2014 року на суму 1 800,00 грн, Акт № ОУ-0000181 за листопад 2014 року на суму 1 800,00 грн (а.с. 17-20).

Проте, як зазначає позивач, з серпня 2014 року оплата послуг припинилася, остання сплата здійснена відповідачем 23.10.2014 р. за серпень 2014 року в сумі 1 000,00 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача по договору про надання аудиторських послуг від 10 квітня 2014 року складає 4 400,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи 20 січня 2015 року позивачем направлено відповідачу листа з проханням сплатити заборгованість в сумі 4 400,00 грн (а.с. 21-22).

Однак, як зазначає позивач, відповідач не здійснив розрахунків за надані послуги, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов'язань з боку відповідача щодо оплати наданих послуг і позовні вимоги в частині стягнення боргу в сумі 4 400,00 грн є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Пункт 3 статті 549 ЦК України визначає, що пенею є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч. 2 ст. 551 ЦК України).

Згідно ст. 1 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочу платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Проте, як досліджено судом, умовами договору про надання аудиторських послуг 10 квітня 2014 року сторони не передбачили відповідальність за порушення грошового зобов'язання у вигляді пені.

За таких обставин, суд відмовляє в позові в частині стягнення пені в сумі 663,28 грн.

Керуючись ст.ст. 32 - 33, 43 - 44, 49, 82 - 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрканц", вул. Будька, б. 3, м. Гадяч, Полтавська область, 37300 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аудиторська фірма "Віта Поштова", юридична адреса: вул. Краківська, 15/17, к. 110, м. Київ, 02094; фактична адреса: вул. Срібнокільська, 1, оф. 251, м. Київ, 02095 () 4400,00 грн основного боргу, 1827,00 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в позові в частині стягнення пені в сумі 663,28 грн.

Повне рішення складено 18.06.2015 р.

Суддя Сірош Д.М.