ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015р. Справа №917/655/15

За позовом державного геофізичного підприємства "Укргеофізика"

до товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Нафтогазекологія"

про стягнення 356 594,98 грн.

Суддя Тимошенко К.В.

Представники в засіданні суду 03.06.2015р.:

від позивача: Арсененко В.В.

від відповідача: Оніщенко А.Ю.

Представники в засіданні суду 09.06.2015р. до перерви:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Оніщенко А.Ю.

Представники в засіданні суду 09.06.2015р. після перерви:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

Рішення прийняте після перерви, оголошеної в засіданні суду 03.06.2015р. до 09.06.2015р. до 09год. 00хв. та 09.06.2015р. до 09.06.2015р. до 16год. 30хв.

Розглядається позов про стягнення з відповідача 340000грн. 00коп. основного боргу, 4352грн. 00коп. пені, 3576грн. 98коп. річних, 8666грн. 00коп. заборгованості, пені, неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідач позов визнав в частині 295617грн. 39коп. основного боргу, 3576грн. 98коп. пені та 4352грн. 00коп. річних (а.с.49). В решті суми позов не визнав посилаючись на часткову сплату боргу та необгрунтованість вимог.

Позивач вимоги ухвал суду від 30.03.2015р. та від 12.05.2015р. виконав частково. Згідно статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

Позивач просить стягнути з відповідача 340000грн. 00коп. основного боргу, 4352грн. 00коп. пені, 3576грн. 98коп. річних, 8666грн. 00коп. заборгованості, пені, неустойки в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між державним геофізичним підприємством "Укргеофізика" (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю науково-виробничим підприємством "Нафгазекологія" (відповідачем) укладено договір №4 від 1.02.2014р. на виконання робіт, відповідно до якого позивач на замовлення відповідача виконав роботи на суму 340000грн. 00коп. Відповідач за виконані позивачем роботи не розрахувався, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 340000грн. 00коп.

Дослідивши надані у справі докази, суд при вирішенні спору виходить з наступного:

Згідно наданої позивачем копії договору №4 від 11.02.2014р. на виконання сейсморозвідувальних робіт у межах Русанівської ділянки Братсько-Яснопольщинської зони структур (далі - договір) (копія договору - а.с.9-11), виконавець (позивач) зобов'язався виконати роботи, а замовник (відповідач) зобов'язався прийняти у власність результати виконаних робіт і оплатити їх вартість на умовах цього договору.

Згідно п. 2.4 договору замовник здійснює у безготівковій формі оплату вартості наданих виконавцем послуг протягом 10 банківських днів з дати підписання обома сторонами без зауважень відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт.

Факт виконання позивачем робіт на суму 340000грн. 00коп. підтверджується копією акту здачі-приймання виконаних робіт №2 від 10.09.2014р. (а.с.60), підписаного представниками сторін та засвідченого печатками сторін, і не заперечується відповідачем.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.193 Господарського кодексу України (далі - ГК), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Представник позивача в засіданні суду 03.06.2015р. повідомив, що відповідач сплатив 44382грн. 61коп. основного боргу.

Відповідач у відзиві на позов та представник відповідача в засіданні суду повідомив, що відповідач після порушення провадження у справі сплатив 44382грн. 61коп. основного боргу та надав копію платіжного доручення від 29.05.2015р. (а.с.50).

В зв'язку з цим провадження у справі в частині стягнення 44382грн. 61коп. основного боргу підлягає припиненню за відсутністю предмета спору.

Відповідач позов в частині 295617грн. 39коп. основного боргу визнав (а.с.49).

Згідно статті 22 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов повністю або частково.

Згідно частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову в частині 295617грн. 39коп. основного боргу суперечить законодавству або порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб, отже, виходячи з матеріалів справи визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить чинному законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З врахуванням викладеного позов в частині стягнення 295617грн. 39коп. основного боргу підлягає задоволенню.

Згідно статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Позивач просить стягнути з відповідача 4352грн. 00коп. пені.

Відповідно до п. 4.3 договору, за порушення строку оплати виконаних робіт відповідач сплачує на користь позивача пеню у розмірі 0,01 відсотка від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3576грн. 98коп. річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначалось вище, згідно п. 2.4 договору замовник здійснює у безготівковій формі оплату вартості наданих виконавцем послуг протягом 10 банківських днів з дати підписання обома сторонами без зауважень відповідного акту здачі-приймання виконаних робіт.

Акт здачі-приймання виконаних робіт сторонами підписаний 10.09.2014р., таким чином, відповідно до п. 2.4 договору, останнім днем строку оплати є 24.09.2014р., отже відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання з 25.09.2014р.

Позивач просить стягнути річні та пеню починаючи з 22.09.2014р.

Оскільки відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання з 25.09.2014р., вимога про стягнення пені та річних за період з 22.09.14р. по 24.09.14р. неправомірна.

Відповідач позов в частині стягнення пені в сумі 3576грн. 98коп. та річних в сумі 4352грн. 00коп. визнав.

Як зазначалось вище, згідно частини 5 статті 78 Господарського процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Законодавством не передбачено нарахування пені та річних до спливу строку, визначеного для виконання зобов'язання (до порушення зобов'язань).

Виходячи з наведеного вимога позивача про стягнення пені в сумі 102грн. 00коп. за період з 22.09.2014р. по 24.09.2014р. та річних в сумі 83грн. 84коп. за період з 22.09.2014р. по 24.09.2014р. необгрунтована і задоволенню не підлягає.

В решті суми річних - 3493грн. 15коп. та пені в сумі 4250грн. 00коп., нарахованої позивачем відповідно до п. 4.3 договору, позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача подвійну облікову ставку НБУ в сумі 8666грн. 00коп. (яку позивач також називає заборгованістю, пенею, неустойкою). Підстави стягнення 8666грн. 00коп. позивач не обгрунтував.

Відповідно до пункту четвертого частини третьої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Аналогічні положення закріплено в статті 43 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач у позовній заяві та його представник в судових засіданнях будь-якого обгрунтування вимоги про стягнення 8666грн. 00коп. не навели.

У зв'язку з цим вимога про стягнення 8666грн. 00коп. необґрунтована і задоволенню не підлягає.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. ст. 43, 49, 78, 80 (1-1), 82 - 85 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "Нафтогазекологія" (36020, м.Полтава, вул. Паризької Комуни,18, к.23; 36008, м.Полтава, вул. Кагамлика, 66, р/р 0 в АБ «Полтава-Банк», МФО 331489 ідентифікаційний код 33964958, свідоцтво ПДВ №23480938 ІПН 10) на користь державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" (03057, м. Київ, вул. С.Перовської, 10, р/р 5 в ВАТ «КСГ Банк» м.Києва, МФО 380292, ідентифікаційний код 01432761) 295617грн. 39коп. основного боргу, 4250грн. 00коп. пені, 3493грн. 15коп. річних, 6954грн. 86коп. судового збору.

3. Припинити провадження у справі в частині стягнення 44382грн. 61коп. основного боргу.

4.В іншій частині в позові відмовити.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Суддя Тимошенко К.В.

Повне рішення складено 15.06.2015р.