ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 р. Справа № 909/459/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Кавлак І.П., при секретарі судового засідання: Манів-Головецькій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро"

вул. Велика Московська, 143, м. Миколаїв, 54000

адреса для листування: вул. Ямська, 8, м. Київ, 03038

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

АДРЕСА_1

про стягнення 34 587 грн. 05 грн., з яких: 29 516 грн. 85 коп. курсової різниці,

2 992 грн. 24 коп. - 36% річних, 2 077 грн. 96 коп. - пеня

За участю представників:

від позивача: Бонтлаба В.В. - представник, (довіреність б/н від 29.01.15);

від відповідача:Кавецький А.С. - адвокат, (свідоцтво № 657 від 01.10.2008р.,

договір про надання послуг адвоката від 20.05.15)

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 34 587 грн. 05 грн., з яких: 29 516 грн. 85 коп. курсової різниці, 2 992 грн. 24 коп. - 36% річних, 2 077 грн. 96 коп. - пеня.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 29.04.15 прийнято позовну заяву до розгляду, задоволено клопотання позивача - ТзОВ "Імперія-Агро" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, порушено провадження у справі та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 28.05.15.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 28.05.15, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено на 09.06.15.

09.06.15 представник позивача позовні вимоги підтримує, вважаючи їх обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з підстав, викладених у позові.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 3Р-89/14 від 25 березня 2014 року. З огляду на прострочку виконання відповідачем грошового зобов"язання, а саме порушення строків оплати за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 29 516 грн. 85 коп. курсової різниці, 36% річних в сумі 2 992 грн. 24 коп. та пеню в сумі 2 077 грн. 96 коп.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі, письмового відзиву на позов суду не подав.

Згідно вимог ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів. Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно дослідивши фактичні обставини справи, об"єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 березня 2014 року між позивачем (надалі - постачальник) та відповідачем (надалі - покупець) укладено договір поставки № 3Р-89/14 (надалі - Договір; а.с. 15-19).

Зазначений вище Договір укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками сторін, підписи засвідчено печатками сторін, що відповідає приписам статей 207, 208 ЦК України. Згідно приписів ст. 204 ЦК України, договір поставки № 3Р-89/14 від 25 березня 2014 року є правомірним правочином, так як іншого (розірвання, припинення, скасування цього договору) сторонами суду не представлено; сторонами погоджено всі умови договору та досягнуто згоди щодо виконання умов останнього, дотримання положень такого Договору є обов'язковими як для позивача, так і для відповідача.

Пунктом 11.2. договору встановлено, що договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків.

Пунктом 2.1. Договору сторони погодили, що за даним Договором постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначається Додатками та/або накладними рахунками-фактури, що є невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 2.2. Договору визначено, що ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у Додатках в національній валюті та визначається в залежності від виду Товару ( Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Насіння Вітчизняного виробництва, Міндобрива та Мікродобривадобрива). Для товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрива) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США.

Загальна сума Договору визначається сукупністю додатків та /або накладних та/або накладних та/або рахунків-фактур, що зазначені в п. 2.1. Договору та які є невід'ємною частиною цього договору. У випадку розбіжностей даних у Додатках щодо кількості і ціни товару в порівнянні з даними у відповідній видатковій накладній, перевагу має видаткова накладна (п. 2.3. Договору).

На виконання умов договору позивач протягом квітня - травня, липня-вересня 2014 року передав у власність відповідача товар на загальну суму 182 019 грн. 37 коп. Даний факт підтверджується, наявними в матеріалах видатковими накладними (а.с. 27-36) :

№ 901 від 1 квітня 2014 року на суму 2 308 грн. 80 коп.;

№ 902 від 1 квітня 2014 року на суму 21 723 грн. 70 коп.;

№ 3060 від 5 травня 2014 року на суму 17 907 грн. 41 коп.;

№ 4066 від 21 травня 2014 року на суму 84 632 грн. 26 коп.;

№ 4065 від 21 травня 2014 року на суму 9 326 грн. 40 коп.;

№ 5938 від 3 липня 2014 року на суму 4 952 грн. 16 коп.;

№ 5939 від 3 липня 2014 року на суму 8 325 грн. 60 коп.;

№ 6374 від 6 серпня 2014 року на суму 1 328 грн. 40 коп.;

№ 6377 від 6 серпня 2014 року на суму 12 052 грн. 80 коп.;

№ 7102 від 10 вересня 2014 року на суму 19 461 грн. 84 коп.

При дослідженні зазначених вище видаткових накладних судом встановлено факт поставки відповідачу товару на суму 182 019 грн. 37 коп.; отримання відповідачем товару відбулося в рамках договору поставки № 3Р-89/14 від 25 березня 2014 року.

Умови оплати визначені в розділі 3 Договору.

Пунктом 3.1. Договору сторони погодили, що порядок розрахунків за поставлений товар визначається в додатках до даного договору.

В матеріалах справи наявні додатки до договору поставки № 3Р-89/14 від 25 березня 2014 року: №1 від 26 березня 2014 р. (а.с. 20), №2 від 28 квітня 2014 р. (а.с. 21), №3 від 20 травня 2014 р. (а.с. 22), №4 від 2 липня 2014 р. (а.с. 23), №5 від 2 липня 2014 р. (а.с. 24), №6 від 4 серпня 2014 р. (а.с. 25), №7 від 10 вересня 2014 р. (а.с. 26), відповідно до умов яких кінцевою датою розрахунку за поставлений товар є 20.10.2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що вартість отриманого товару відповідачем сплачено повністю, однак з порушенням строків, встановлених умовами договору (додатками до договору).

Порушення строку виконання грошового зобов"язання підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 37- 45):

від 27 березня 2014 року на суму 2 308 грн. 80 коп.;

від 30 квітня 2014 року на суму 3 550 грн. 86 коп.;

від 21 травня 2014 року на суму 9 326 грн. 40 коп.;

від 8 липня 2014 року на суму 1 327 грн. 78 коп.;

від 5 серпня 2014 року на суму 1 328 грн. 40 коп.;

від 15 вересня 2014 року на суму 194 грн. 61 коп.;

від 7 листопада 2014 року на суму 81 982 грн. 52 коп.;

від 11 листопада 2014 року на суму 81 982 грн. 52 коп.;

від 17 листопада 2014 року на суму 17 грн. 48 коп.

З огляду на вищевикладене, покупець прийняті на себе договірні зобов"язання щодо проведення вчасного розрахунку за отриманий товар належним чином не виконав, порушивши договірні строки оплати.

Відповідно до ст. ст. 173, 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із приписами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного .законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ч.1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться у строк (термін) визначений у зобов'язанні (ч. 1 ст. 530 ЦК України), оскільки зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні приписи містяться у ст. 712 ЦК України, яка наведена вище.

Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відтак, в силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Положеннями ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Згідно ч.1 ст. 35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Факт прострочки виконання грошового зобов'язання за договором поставки № 3Р-89/14 від 25 березня 2014 року підтверджується матеріалами справи та визнається представником відповідача.

Згідно приписів ч.1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Приписами ст.546, ст.549 ЦК України, ст.ст. 230-232 ГК України визначено, що одним із видів забезпечення виконання зобов'язання є неустойка у формі пені, штрафу, яка сплачується боржником у разі порушення зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, п.4 ст.231 ГК України, якщо предметом неустойки є грошова сума і її розмір законом не визначений, розмір неустойки встановлюється договором.

Пунктом 7.1.1. договору передбачено, що за несвоєчасну оплату продукції відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми боргу за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 вказаного Закону встановлює, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 7.9. Договору сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за даним договором відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов'язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій, у відповідності до ст. 259 ЦК України, продовжується до 3 (трьох) років.

Суд, в порядку ст. 55 ГПК України, перевірив розрахунок позивача щодо нарахування пені; наявний в матеріалах справи розрахунок є арифметично вірним (а.с.3). Зважаючи на те, що факт прострочки виконання грошового зобов"язання за договором поставки № 3Р-89/14 від 25 березня 2014 року підтверджується матеріалами справи, визнається відповідачем, вимога позивача щодо пені в сумі 2 077 грн. 96 коп. обґрунтована та підлягає задоволенню.

З огляду на прострочку виконання відповідачем грошового зобов"язання, а саме порушення строків оплати за отриманий товар, позивач просить суд стягнути з відповідача 36% річних в сумі 2 992 грн. 24 коп.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 7.8. Договору сторони погодили, що в разі невиконання Покупцем зобов'язань щодо оплати отриманого товару та невиконання збов'язань передбачених розділом 3 цього договору Покупець, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника, крім суми заборгованості 36 % річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідним Додатком до Договору.

Суд перевірив нарахування позивачем 36 % річних в сумі 2 992 грн. 24 коп. та дійшов висновку про задоволення зазначених вимог за розрахунком позивача, який наявний в матеріалах справи та є арифметично вірним .

З посиланням на п. 3.3. Договору, позивачем заявлено до стягнення 29 516 грн. 85 коп. курсової різниці.

Умови оплати визначені в розділі 3 договору.

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що в тому випадку коли курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу долара США до гривні на день проведення розрахунків (перерахування коштів) та/обо відвантаження товару є вищим за курс відповідної іноземної валюти на день укладення Додатку, Сторони для визначення суми належної до оплати використовують таку формулу: С = А1/А2 х В, де С - сума належна до оплати, В - ціна товару на момент підписання додатку, А1 - (курс на міжбанківській валютній (біржі, щодо продажу дол. США до гривні) на день перерахування коштів, А2 - (курс на міжбанківській валютній біржі, щодо продажу дол. США до гривні) на день підписання відповідного додатку. При проведенні розрахунків, сума в гривнях, яку Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику, як належну оплату повної вартості товару, визначається з врахуванням умов ч. 1 цього пункту шляхом множення грошового еквівалента вартості неоплаченого товару в доларах США на курс на міжбанківській валютній біржі щодо продажу дол. США до гривні на день проведення оплати.

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що всі платежі за цим договором здійснюються покупцем з урахуванням п. 3.3. Договору.

Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зазначена норма кореспондується з положеннями частини другої статті 198 ГК України.

Відповідно до приписів ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Суд, в порядку ст. 55 ГПК України, перевірив розрахунок позивача щодо нарахування курсової різниці; наявний в матеріалах справи розрахунок є арифметично вірним (а.с. 7).

За наведених обставин та правових норм, суд вважає за доцільне задоволити вимогу позивача щодо стягнення з відповідача курсової різниці в сумі 29 516 грн. 85 коп.

Судовий збір за правилами ст. 49 ГПК України слід покласти на відповідача.

На підставі вищевикладеного, у відповідності до ст.124 Конституції України, ст.ст. 173, 175, 193, 198, 216, 230-232, 265 ГК України, ст.ст. 509, 524, 526, 533, 546, 549, 551, 610-612, 625, 627- 629, 632, 712 ЦК України, керуючись ст.ст. 4-3, 33, 43, 55, 79, ст. 82, ст.ст. 83-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 34 587 грн. 05 грн., з яких: 29 516 грн. 85 коп. курсової різниці, 2 992 грн. 24 коп. - 36% річних, 2 077 грн. 96 коп. - пеня задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2 Богородчанський район, Івано-Франківська область, 77772; ід. номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія-Агро" (вул. Велика Московська, 143, м. Миколаїв, 54000; адреса для листування: вул. Ямська, 8, м. Київ, 03038; код 35472893) - 29 516 (двадцять дев"ять тисяч п"ятсот шістнадцять)грн. 85 коп. курсової різниці, 36% річних в сумі 2 992(дві тисячі дев"ятсот дев"яносто дві) грн. 24 коп., 2 077(дві тисячі сімдесят сім) грн. 96 коп. пені та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.15

Суддя І.П. Кавлак

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Кавлак І. П. 15.06.15