ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р.Справа № 922/3169/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез", м. Харків
до Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, с. Гонтарівка
про стягнення 10 651,26грн.
за участю представників сторін:

позивача - Мойсеєва І.Ю., дов. б/н від 02.06.2015р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу в розмірі 6 911,50грн., пеню в розмірі 1 046,38грн., штраф в розмірі 691,15грн., збитки від інфляції в розмірі 1 818,55грн., 10% річних в розмірі 183,68грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 157 від 30.01.2015р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Представник позивач в судовому засіданні звернувся до суду з заявою, відповідно до якої частково відмовився від позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6 911,50грн., у зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача пеню в розмірі 1 046,38грн., штраф в розмірі 691,15грн., збитки від інфляції в розмірі 1 818,55грн., 10% річних в розмірі 183,68грн. за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором поставки № 157 від 30.01.2015р., а також покласти на відповідача понесені витрати зі сплати судового збору.

Відповідно до ст.22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову. Приписи частини 4 даної статті не виключають можливості часткової відмови. Така відмова можлива лише у випадках, коли позивачем заявлено дві чи більше вимог, і позивач відмовляється не від усіх цих вимог. У разі такої відмови та її прийняття судом, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п.4 ч.1 ст.80 Господарського процесуального кодексу України у частині тих вимог, стосовно яких заявлено відмову, а решта вимог розглядається судом у загальному порядку.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що часткова відмова позивача не суперечить законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, дана відмова приймається судом, у зв'язку з чим провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 6 911,50грн. підлягає припиненню.

Представник позивача позовні вимоги в частині стягнення пені, штрафу, 10% річних та збитків від інфляції підтримує, просить позов в цій частині задовольнити повністю.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився, витребуваних судом документів не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, проте відповідач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

30.01.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез" (позивач) та Державним підприємством "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України укладено договір поставки № 157 (далі договір), відповідно до умов якого позивач зобов'язався в порядку та на умовах, визначених даним договором, передати, а відповідач прийняти та своєчасно оплатити медикаменти та препарати ветеринарного призначення (далі товар).

Ціна, асортимент та кількість (об'єм) кожної партії товару вказуються в рахунках, видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного договору (п.1.2 договору).

За умовами п.1.3 договору факт поставки товару підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними.

Пунктом 3.3 договору сторони погодили порядок здійснення розрахунків, а саме: відповідач зобов'язався здійснити оплату поставленого товару наступним чином:

- 20% від суми замовленого товару сплачується відповідачем на умовах передплати протягом одного робочого дня з дати отримання рахунку на оплату;

- 80% від суми замовленого товару сплачується відповідачем на умовах відстрочення платежу, але не більш ніж на 14 календарних днів з дати отримання товару.

Датою отримання товару є дата видаткової накладної (п.3.4 договору).

Оскільки відповідач взяті на себе договірні зобов'язання по оплаті товару в строк, передбачений умовами договору не виконав, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача пені, штрафу, 10% річних та збитків від інфляції.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд встановив наступне.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.265 Господарського кодексу України).

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 6 911,50грн. та виставив відповідачу рахунок на оплату товару № 389 від 03.02.2015р.

Факт отримання товару відповідачем підтверджується видатковою накладною № 439 від 03.02.2015р. та довіреністю на отримання товарно-матеріальних цінностей, оформленими належним чином та наявними у справі.

Як зазначив позивач, відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, за отриманий товар в строк, передбачений умовами договору, не розрахувався.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За приписами ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Як було зазначено вище, остаточний розрахунок, відповідно до п.3.3 договору, відповідач зобов'язався здійснити на умовах відстрочення платежу, але не більше ніж на 14 календарних днів з дати отримання товару.

Оскільки відповідач за видатковою накладною № 439 отримав товар 03.02.2015р., то останнім днем здійснення оплати цього товару є 17.02.2015р.

Відповідач доказів належного виконання зобов'язання щодо своєчасного здійснення оплати за отриманий товар у строк, передбачений договором, суду не надав, в матеріалах справи такі докази також відсутні.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку про порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за спірним договором.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.2 договору сторони погодили, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день такого прострочення.

У випадку несплати або несвоєчасної сплати за товар у строк, що перевищує 30 календарних днів з дати кінцевого розрахунку, визначеного п.3.3 даного договору, відповідач виплачує позивачу штраф у розмірі 10% від несплаченої суми (п.7.3 договору).

На підставі зазначеного позивач за період з 18.02.2015р. по 25.05.2015р. нарахував відповідачу пеню в розмірі 1 046,38грн. та 10% штрафу в розмірі 691,15грн.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши наданий розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.4 сторони погодили, що у випадку несплати, неповної або несвоєчасної сплати за товар відповідач на вимогу позивача сплачує суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення платежу, а також 10% річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України.

На підставі зазначеного позивач нарахував відповідачу за період з 18.02.2015р. по 25.05.2015р. 10% річних в розмірі 183,68грн. та за період з березня 2015р. по квітень 2015р. збитки від інфляції в розмірі 1 818,55грн.

Перевіривши правомірність даного нарахування, суд дійшов висновку, що позивач вірно розрахував 10% річних та збитки від інфляції, дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, нарахування 10% річних передбачено умовами договору, воно відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат за подання позову до суду, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. ст.49 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову частково судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, згідно із ч. 2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Виходячи із викладеного та враховуючи те, що спір доведено до суду з вини відповідача, на час звернення позивача до суду з позовом існувала заборгованість за спірним договором, суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати позивачу суму судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1 827,00грн.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 610, 611, 612, 625 Цивільного кодексу України, статтями 193, 265 статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, пунктом 4 частини 1 статті 80, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дослідне господарство "Гонтарівка" Інституту тваринництва Національної академії аграрних наук України, (62570, Харківська область, Вовчанський район, с. Гонтарівка, вул. Дмитрівська, 102, п/р 260067036 в ПАТ "Мегабанк" м. Харків, МФО 351629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ветсинтез", (61001, м. Харків, вул. Смольна, 30, р/р 7900 в АТ "УкрСиббанк" м. Харків, МФО 351005) - 1 046,38грн. пені, 691,15грн. штрафу, 1 818,55грн. збитків від інфляції, 183,68грн. 10% річних, 1 827,00грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення суми основного боргу в розмірі 6 911,50грн. провадження у справі припинити.

Повне рішення складено 18.06.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк