номер провадження справи 19/77/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 Справа № 908/2528/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» (87525, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 2)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» (83030, м. Донецьк, вул. Майська, 86)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5, офіс 101)

про витребування майна з чужого незаконного володіння

Суддя Давиденко І.В.

Представники:

Від позивача: не з'явився

Від відповідача: не з'явився

Від третьої особи: Самокиш В.Ю. - представник за довіреністю № 23-12/14-34 від 23.12.14.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 14.04.15. звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» про витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» майна, а саме, - вантажний автомобіль MAN 26413 номер шасі WMAH5ZZZ3G164469, державний номер АА 03-62 СТ з незаконного володіння і передати його у володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ».

Позовні вимоги мотивовані тим, що на думку позивача, відповідачем в порушення умов Договору зберігання та вимог чинного законодавства України незаконно утримано предмет лізингу.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.04.15. порушено провадження у справі № 908/2528/15-г, розгляд справи призначено на 19.05.15. о 10-30.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» через Відділ документального забезпечення господарського суду 12.05.15. на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України надійшла заява про залучення до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 19.05.15. на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль», залучено зазначену особу до участі у розгляді справи № 908/2528/15-г в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача, розгляд справи № 908/2528/15-г на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено на 09.06.15. о 11-30.

Представники позивача та відповідача в судове засідання 09.06.15. не з'явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, про час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Від третьої особи через Відділ документального документообігу господарського суду 08.06.15. надійшли письмові пояснення у справі, відповідно до яких Товариство з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що Лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення саме строку лізингу, а не строку Договору повернути предмет лізингу, а отже строк лізингу неможливо ототожнювати зі строком Договору; також, третя особа зазначає, що предмет лізингу продовжує перебувати у володінні та користуванні позивача.

Представник третьої особи в судовому засіданні 09.06.15. заперечив проти задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ».

Відповідно до пунктів 3.9.1 та 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» № 18 від 26.12.11., в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, неявка представників позивача та відповідача не перешкоджала вирішенню даного спору.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/2528/15-г.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника третьої особи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

26.04.07. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» (далі - Лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «Альтком» (далі - Лізингоодержувач) укладено Договір фінансового лізингу № L636-04/07 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору встановлено, що Лізингодавець на підставі Договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначаються в Специфікації (Додаток № 2 до цього Договору) (предмет лізингу), і Лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору.

Предметом лізингу є: вантажний автомобіль MAN 26413 номер шасі WMAH5ZZZ3G164469, державний номер АА 03-62 СТ.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за Договором Лізингодавцем виконано в повному обсязі, а саме, передано відповідачу предмет лізингу, що підтверджується двосторонньо підписаним представниками Лізингоодержувача та Лізингодавця, скріпленим печатками підприємств актом прийому-передачі предмету лізингу до Договору, належним чином засвідчена копія якого міститься в матеріалах справи.

Позивач вказує на те, що в зв'язку з виникненням з травня 2014 р. непередбачувальних обставин - діяльності терористичних організацій та проведення ними воєнних дій на території міста Донецька та області, виникла реальна загроза значного пошкодження або повної втрати цього майна. З метою збереження майна між Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» (Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» (Зберігач) було укладено 03.06.14. Договір зберігання б/н (далі - Договір зберігання).

Позивач вказує на те, що на виконання умов Договору зберігання він передав, а відповідач - прийняв на зберігання майно: тягач сідельний марки MAN 26413 номер шасі WMAH5ZZZ3G164469, державний номер АА 03-62 СТ, що підтверджується актом приймання - передачі майна на зберігання від 03.06.14., належним чином завірена копія якого міститься в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» надіслало на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» лист № 08/1-15 від 08.01.15. з вимогою повернення рухомого майна - спеціальна будівельна техніка та автомобілі у кількості 38 одиниць, марки, моделі серійні та реєстраційні номери, якої вказано у акті приймання-передачі, в зв'язку зі спливом строку зберігання даного майна 30.12.14.

Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» надіслано лист-відповідь № 03/01/15 від 09.01.15., відповідно до якого повідомлено, що внаслідок проходження періодичних військових дій на території м. Донецька, підприємство відповідача гне має змогу передати вказане вище майно позивачу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов Договору та вимог чинного законодавства України незаконно утримує майно, а саме: вантажний автомобіль MAN 26413 номер шасі WMAH5ZZZ3G164469, державний номер АА 03-62 СТ, чим порушує права позивача, як законного володільця спірного майна.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» зазначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу.

Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

В статті 806 Цивільного кодексу України зазначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Пунктом 8.1 Договору зазначено, що цей Договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та сплати Лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно Графіку і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим Договором.

Пунктом 8.2.1 Загальних умов фінансового лізингу (Додаток № 4 до Договору) сторонами погоджено, що Лізингоодержувач має право використовувати предмет лізингу протягом строку лізингу.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг», строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону.

Дані вимоги стосовно строку лізингу визначені ч. 2 ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг», а саме: строк лізингу повинен бути визначений сторонами у договорі фінансового лізингу; строк лізингу не може бути меншим одного року.

Отже, строк лізингу - це термін, в період якого відповідач мав право володіти та користуватись предметом лізингу, тобто утримувати у себе спірне майно, цей строк не слід ототожнювати із строком дії договору фінансового лізингу.

Відповідно до п. 1.2 Договору та Графіку вбачається, що строк лізингу закінчився у червні 2012 р.

Таким чином, з наведеного вбачається, що позивач мав право використовувати Предмет лізингу лише до 2012 р.

Суд зазначає, що терміни «строк лізингу» та «строк дії Договору» слід відрізняти, оскільки строк лізингу визначає правові підстави для тимчасового володіння та користування майном на строк, що визначений Договором, а строк Договору визначає умови належного виконання зобов'язань Лізингоодержувача по сплаті лізингових платежів.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг», лізингоодержувач зобов'язаний у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Таким чином, строк лізингу за Договором закінчився у червні 2012 р. зазначений строк лізингу був встановлений сторонами в п. 1.2 Договору та Графіку, що є Додатком № 1 до Договору.

Судом встановлено, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» (Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОРГ-СТРОЙ КОМПАНІЯ» (Зберігач) було укладено 03.06.14. Договір зберігання.

Відповідно до п. 1.1 Договору зберігання зазначено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поклажодавець передає, а Зберігач приймає на зберігання протягом строку дії цього Договору рухоме майно (спеціальну будівельну техніку та автомобілі), відповідно та на підставі акту приймання-передачі, який є невід'ємною частиною цього Договору.

Пунктом 1.3 Договору зберігання визначено, що зберігання майна буде здійснюватися на території міста Донецька.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що Договір зберігання укладений сторонами неправомірно, оскільки строк лізингу закінчився в червні 2012 р., а Договір зберігання укладено в червні 2014 р., після закінчення строку лізингу.

Слід зазначити, що оскільки строк користування Предметом лізингу закінчився, а право власності на предмет лізингу належить Лізингодавцю, Лізингоодержувач не має правових підстав володіи і користуватись Предметом лізингу, а отже витребувати предмет лізингу має право його власник або особа, яка має право його використовувати, згідно Договору лізингу.

В зв'язку з тим, що судом встановлено, що строк лізингу закінчився у червні 2012 р. - у позивача та відповідача були відсутні підстави для укладання Договору зберігання.

Матеріали справи містять Акт огляду Товариства з обмеженою відповідальністю «Райффайзен Лізинг Аваль» для предметів лізингу від 02.09.14. з доданими фотографіями, відповідно до якого вбачається, що предмет лізингу був оглянутий на трасі Київ-Одеса.

В акті огляду від 02.09.14. року зазначено, що представник позивача відмовився від підписання цього акту. Проте, водночас, даним актом взагалі не зафіксовано факт присутності представника позивача при проведенні огляду, не вказані ані посади, ані ініціали певної особи, яка нібито є представником позивача та, нібито, відмовилася від підписання акту.

Даний акт не приймається судом до уваги, оскільки він складений в односторонньому порядку, підписаний лише представником третьої особи.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, враховуючи викладене вище, у суду відсутні підстави для задоволення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ».

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Шляхове будівництво «АЛЬТКОМ» відмовити повністю.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.06.15.

Суддя І.В. Давиденко