ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

12.06.2015р. Справа № 907/527/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрінтех", м. Славута, Хмельницька область

до Товариства з додатковою відповідальністю „Закарпатсько - галицьке шляхово - будівельне управління " , смт. Міжгір'я, Міжгірський район

про стягнення загальної суми 76 522,46грн. (в тому числі сума 74 356,73грн. - інфляційні нарахування та сума 2 165,73грн. - три проценти річних).

Суддя Карпинець В.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Явка на власний розсуд

від відповідача: Коліда В.П. - директор , наказ №9-к від 05.05.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінтех", м. Славута Хмельницької області (далі - позивач) звернулось з позовною заявою до Товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління", смт. Міжгір'я Міжгірського району (далі - відповідач) про стягнення загальної суми 76 522,46грн. (в тому числі сума 74 356,73грн. - інфляційні нарахування та сума 2 165,73грн. - три проценти річних).

Позивач у підтвердження позовних вимог посилається на обставини, зазначені у позовній заяві (а.с.5-7) та на підтвердження таких позовних вимог у заявленому предметі позову, наявними у матеріалах справи документальними доказами.

У даному судовому засіданні керівник відповідача не заперечив позовні вимоги позивача у заявленому предметі позову. Зокрема зазначив щодо неможливості виконання перед позивачем зобов"язання у наявній сумі 180 477,50грн. основного боргу, з урахуванням важкого фінансового становища відповідача, що пов"язано з наявністю значної суми дебіторської та кредиторської заборгованості, в тому числі бюджетних організацій.

За наявності вищезазначених обставин подав до справи письмову заяву від 12.06.2015р. (а.с.29), якою просить суд розстрочити виконання даного рішення у заявленій до стягнення сумі 74 356,73грн. інфляційних нарахувань та у сумі 2 165,73грн. трьох процентів річних на 6 (шість) місяців, із сплатою рівними частинами та із зазначенням додатково обставини наявності у ДВС Міжгірського РУЮ на реалізації рухомого майна відповідача та за його рахунок можливості часткового погашення перед позивачем наявної заборгованості за двома виконавчими провадженнями. У підтвердження вищезазначених обставин до даної заяви подано наявні доказові матеріали.

Розгляд справи відкладався відповідно до вимог ст. 77 ГПК України.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі доказові матеріали, заслухавши пояснення керівника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11 лютого 2014р. у справі № 909/60/14 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" до Товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" в особі Філії "Долинське шляхово-будівельне управління" ТДВ " Загалшляхбуд" про стягнення заборгованості в сумі 216 408,61грн. задоволено частково та стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" наявну суму 180 477,50грн. основного боргу, за укладеним Договором поставки №15/07 від 15.07.2011р. та суму 6299, 53 грн. нарахованих 3% річних, а також суму 3 735,54грн. судового збору (а.с. 12-14).

Враховуючи обставину непогашення ТДВ „Загалшляхбуд" перед ТОВ "Укрінтех" наявної суми 180 477,50грн. основного боргу за рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2014р. у справі № 909/60/14, відповідно до поданого ТОВ "Укрінтех" позову до господарського суду Закарпатської області про стягнення з ТДВ „Загалшляхбуд" інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, господарським судом Закарпатської області рішенням від 27.01.2015р. по справі №907/1096/14 було стягнуто з ТДВ „Загалшляхбуд" на користь ТОВ "Укрінтех" нарахованої суми 35 554,00 грн. інфляційних нарахувань по період 01.12.2014р. та нарахованої суми 4 435,29 грн. трьох процентів річних по період 17.12.2014р., а також суму 1 465,62грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору (а.с.15-17).

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони. Факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову по даній справі є матеріально-правова вимога ТОВ "Укрінтех" про стягнення з ТДВ "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" загальної суми 76 522,46 грн., в тому числі нарахованої суми 74 356,73грн. інфляційних нарахувань по періоду з 01.12.2014р. по 01.05.2015р. та нарахованої суми 2 165,73грн. трьох процентів річних по періоду з 18.12.2014р. по 12.05.2015р. за непогашення ТДВ „Загалшляхбуд" перед ТОВ "Укрінтех" наявної суми 180 477,50 грн. основного боргу за рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2014р. у справі № 909/60/14.

Розглянувши дані позовні вимоги про стягнення сум інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, суд констатує наступне.

Згідно з пунктом 1 статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, які у певних умовах ставляться. Дана норма кореспондується з приписами статті 526 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У розумінні наведеного припису наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2014р. у справі № 909/60/14 встановлено факт прострочення відповідачем виплат за Договором поставки №15/07 від 15.07.2011р., а відтак визнано підставним стягнення з відповідача 3% річних за спірний період. Враховуючи те, що чинне законодавство не пов'язує припинення зобов'язання з постановленням судового рішення, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов'язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обс"язі, з огляду на наступне:

Відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку трьох процентів річних у нарахованій сумі 2 165,73грн. по періоду з 18.12.2014р. по 12.05.2015р., який перевірено судом, даний розрахунок проведено правомірно, у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, від суми 180 477,50грн. наявного основного боргу за рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.02. 2014р. у справі № 909/60/14 та який є непогашеним на даний час, що підтверджується листом Відділу ДВС Міжгірського РУЮ від 02.06.2015р. (а.с.24 -25) та з урахуванням попереднього періоду стягнення нарахованої суми 4 435,29 грн. трьох процентів річних по 17.12.2014р., відповідно до рішення господарського суду Закарпатської області від 27.01.2015р. по справі №907/1096/14.

Також є правомірним розрахунок, відповідно до наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку - інфляційних нарахувань у сумі 74 356,73грн. по періоду з 01.12.2014р. по 01.05.2015р., який перевірено судом, з урахуванням наявності суми 180 477,50грн. основного боргу за рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.02.2014р. у справі № 909/60/14 та який є непогашеним на даний час, що підтверджується листом Відділу ДВС Міжгірського РУЮ від 02.06.2015р. (а.с.24 -25) та з урахуванням попереднього періоду стягнення нарахованої суми 35 554,00 грн. інфляційних нарахувань по 01.12.2014р., відповідно до рішення господарського суду Закарпатської області від 27.01.2015р. по справі №907/1096/14.

Суд зазначає, що позивачем нормативно - обгрунтований розрахунок індексу інфляції за період з 01.12.2014р. по 01.05.2015р. у розмірі 41,2%, із розрахунку індексів інфляції: за грудень 2014р. у розмірі 103,0%; за січень 2015р. у розмірі 103,1%; за лютий 2015р. у розмірі 105,3%; за березень 2015р. у розмірі 110,8% та за квітень 2015р. у розмірі 114,0%, від суми боргу 180 477,50грн., додатково наведено у поданій до справи письмовій заяві від 03.06.2015р. (а.с.20).

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

За вищезазначених обставин, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача нарахованої суми 74 356,73грн. інфляційних нарахувань та нарахованої суми 2 165,73грн. трьох процентів річних, є такими, що належним чином обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи та фактичними обставинами, не заперечені керівником відповідача, а тому вказані суми підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до вимог п.6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд при прийнятті рішення має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

За вищезазначених обставин, з урахуванням наявності письмової заяви відповідача, в особі його керівника, від 12.06.2015р. про розстрочення виконання даного рішення суду на умовах зазначених у даній заяві (а.с.29) та з урахуванням наведених у ній обставин щодо вищезазначеного та поданих документів у підтвердження наявності таких обставин, суд вважає за можливе задоволити дану заяву та розстрочити виконання даного рішення суду в частині загальної суми 76 522,46грн. на шість місяців, із сплатою рівними частинами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, суд покладає на відповідача відшкодування на користь позивача понесених витрат по оплаті судового збору у сумі 1 827,00грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 22, 32, 33, 35, 49, 75, 77, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Закарпатсько-галицьке шляхово-будівельне управління" /90000, Закарпатська область, Міжгірський район, смт. Міжгір'я, вул. Грабовець, 20, / на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінтех" /30000, Хмельницька область, м. Славута, вул. Садова 17/51, / загальну суму 76 522,46грн. (в тому числі сума 74 356,73грн. - інфляційні нарахування та сума 2 165,73грн. - три проценти річних), а також суму 1 827,00грн. у відшкодування витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ.

3. Розстрочити виконання рішення в частині загальної суми 76 522,46грн. на шість місяців, із сплатою рівними частинами, а саме:

- суми 12 753,74грн. до 01.08.2015р.;

- суми 12 753,74грн. до 01.09.2015р.;

- суми 12 753,74грн. до 01.10.2015р.;

- суми 12 753,74грн. до 01.11.2015р.;

- суми 12 753,74грн. до 01.12.2015р.;

- суми 12 753,76грн. до 01.01.2016р..

4. Рішення суду набирає законної сили в порядку встановленому відповідно до ст.85 ГПК України та може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені вимогами ст. 93 ГПК України.

Суддя В.І. Карпинець