ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р.Справа № 922/1978/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

при секретарі судового засідання Вознюк С.В.

розглянувши справу

за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" м. Дніпропетровськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" м. Свердловськ
про стягнення 18 510,00грн.
за участю представників сторін:

позивача - Алєксєєв С.С., дов. № 27 від 01.01.2015р.;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 18 510,00грн. за неправильно зазначену в накладній масу вантажу, а також покласти на відповідача понесені судові витрати, які складаються зі сплати судового збору та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме: витрат на відрядження представника позивача до суду та його проживання у готелі під час даного відрядження.

Частиною 1 ст. 1 Закону України № 1632-VII від 12.08.2014р. "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", який набрав чинності 20.08.2014р., змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних, зокрема, господарським судам, розташованим у районі проведення антитерористичної операції. Розгляд відповідних справ здійснюється господарськими судами, що визначаються Головою Вищого господарського суду України.

Розпорядженням голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд справ підсудних господарському суду Луганської області, розташованому в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється господарським судом Харківської області.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється господарським судом Харківської області.

Розпорядженням керівника апарату суду № 761 від 15.06.2015р. у зв'язку з хворобою судді Чистякової І.О., призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу призначено для розгляду судді Лавренюк Т.А.

Представник позивача позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення даної інформації на сторінці офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет та телефонограмою (а.с. 73, 74).

Враховуючи те, що судом вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності його представника за наявними в справі матеріалами, відповідно до ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

У липні 2014р. зі станції Довжанська Донецької залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (відповідач) згідно накладної № 51692762 від 30.07.2014р. здійснило відправлення вагону № 65701658 на станцію Ігрень Придніпровської залізниці.

При заповненні комплекту перевізних документів 27.07.2014р. відповідачем до відомості вагонів, відповідно до результатів отриманих при зважуванні на вагонних вагах вантажовідправника 150т, було внесено дані про масу вантажу в вагоні № 65701658: "69000кг".

По прибутті вагону з вантажем на станцію Ігрень Придніпровської залізниці залізницею при переважуванні на вагонних вагах було виявлено, що маса вантажу зазначена у накладній не відповідає фактичній масі вантажу у вагоні.

Про даний факт складено акт загальної форми № 230 від 08.10.2014р.

Як зазначає позивач контрольне переважування спірного вагону проводилось на 150-тонних вагонних вагах, тобто таким же самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, про що складено комерційний акт РА № 004069/340 від 08.10.2014р.

За результатами перевірки позивачем було виявлено, що в накладній № 51692762 у вагоні № 65701658 вказана маса вантажу складає 69000кг., тоді як фактично встановлено, що маса вантажу складає 67100кг., що на 1900кг. менше ніж вказано у накладній.

За виявлену різницю у вазі (між тією, яка зазначена в накладній та дійсною вагою вантажу) позивач нарахував відповідачеві штраф в розмірі 18 510,00грн., який позивач просить суд стягнути з відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.306 Господарського кодексу України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч.5 ст.306 Господарського кодексу України).

Аналогічна норма закріплена в ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України.

За приписами ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт" - законодавство про залізничний транспорт загального користування складається з Закону України "Про транспорт", цього Закону, Статуту залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та інших актів законодавства України.

Статтями 2, 5, 6 Статуту залізниць України передбачено, що Статут визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом; на підставі цього Статуту Мінтрансом затверджені Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у тому числі захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Статтями 23, 24 Статуту залізниць України передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів); вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України N 644 від 21.11.2000 року, у графі комплекту перевізних документів "Маса вантажу в кілограмах, визначена відправником" - вказується маса вантажу у кілограмах, дана графа заповнюється вантажовідправником.

Статтею 24 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця у масі, визначена на станції відправлення порівняно з масою, що виявилася на станції призначення, не перевищує: у разі недостачі - норми природної втрати маси вантажу і граничного розходження визначення маси нетто; у разі надлишку - граничного розходження визначення маси нетто (ст. 52 Статуту залізниць України).

Аналогічна норма міститься в п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. № 644 (далі Правила видачі вантажів), відповідно до якого вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Судом встановлено, що під час здійснення переважування вагону № 65701658 за участі представників залізниці було виявлено, що маса вантажу складає 67 100кг, в той час як у накладній № 51692762 відправником зазначено 69 000кг.

Із накладної № 51692762 судом вбачається, що вантаж був зданий до перевезення у вологому стані, про що було зроблено відмітку у розділ 20 накладної.

Відповідно до абз.2 п.27 Правил видачі вантажів норма природної втрати для вантажів зданих до перевезення у вологому стані становить 2%, що складає 1380кг від маси вантажу вагою 69 000кг.

Таким чином, різниця між масою вантажу, що зазначена відповідачем як відправником у накладній та масою вантажу, що була виявлена залізницею при зважуванні на станції призначення, становить 1 900кг, що значно перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

Згідно зі ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача та відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із ст. 118 Статуту, відповідно до якої розмір штрафу складає п'ятикратну вартість провізної плати за всю відстань перевезення.

На підставі даної статті позивачем за виявлену різницю у вазі ватажу був нарахований штраф в розмірі 18 510,00грн., який розрахований позивачем наступним чином: 3 702,00грн. (провізна плата за вагон згідно із накладною № 51692762) х 5 = 18 510,00 грн.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок судом встановлено, що позивач вірно розрахував штраф, дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України, воно відповідає наданому розрахунку, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується заяви позивача щодо покладення на відповідача судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Позивачем в обґрунтування розміру судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, надано суду копії проїзних документів, які були придбані позивачем для забезпечення участі його представника в судовому засіданні 02.06.2015р. та 15.06.2015р. та копії квитанцій, що підтверджують його витрати на проживання у готелі м. Харкова у період із 01.06.2015р. по 03.06.2015р. та у період із 14.06.2015р. по 16.06.2015р.

За приписами ч.1 ст.44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До інших витрат у розумінні ст.44 Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема: витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою (п. 1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7).

Таким чином, судові витрати, що пов'язані із забезпеченням явки представників по справі у судове засідання, входять до складу судових витрат лише у тому разі, коли суд визнає таку явку представників по справі обов'язковою.

Із матеріалів справи судом вбачається, що явка представників сторін у судове засідання була визнана судом обов'язковою лише ухвалою суду від 12.05.2015р., якою справу було призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.06.2015р.

Таким чином, суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню витрати позивача, пов'язані із забезпеченням участі його представника в судовому засіданні, призначеному на 15.06.2015р.

Також, суд не вважає обґрунтованими та такими, що підлягають компенсації, витрати, що пов'язані із проживанням представника позивача у готелі м. Харкова у період із 01.06.2015р. по 03.06.2015р., в той час, коли розгляд справи був призначений на 02.06.2015р. на 15:00.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку по часткове задоволення заяви позивача про компенсацію йому судових витрат, пов'язаних із розглядом даної справи, а саме: у розмірі вартості проїзного квитка, для забезпечення участі представника позивача у судовому засіданні, призначеному на 02.06.2015р., у розмірі 145,09грн.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст.49 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

Розмір судового збору по даній справі відповідно до Закону України «Про судовий збір» складає 1827,00грн.

Таким чином, загальний розмір судових витрат, що підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, складається і суми витрат позивача на проїзд для забезпечення явки свого представника у судове засідання, призначене на 02.06.2015р., у розмірі вартості залізничного квитка та суми сплаченого судового збору, що загалом складає 1972,09грн.

Керуючись статтею 908 Цивільного кодексу України, статтею 306 Господарського кодексу України, статтею 3 Закону України "Про залізничний транспорт", статтями 2, 5, 6, 23, 24, 52, 118, 122 Статуту залізниць України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Свердловантрацит" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гоголя, 24А, ) на користь Державного підприємства "Придніпровська південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Дніпропетровська дирекція залізничних перевезень" (49600, м. Дніпропетровськ, пр-т Карла Маркса, 108, ) - 18 510,00грн. штрафу за неправильно зазначену масу вантажу, 1 972,09грн. судових витрат.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.06.2015 р.

Суддя Т.А. Лавренюк