КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа№ 910/7776/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Українська страхова група"

на рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015р.

у справі № 910/7776/15-г (суддя Карабань Я.А.)

за позовом Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Вусо"

до 1) Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Українська страхова група"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КРКА Україна"

про стягнення страхового відшкодування 6 164,68 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство ,,Страхова компанія ,,Вусо" (далі - позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Українська страхова група" (далі - відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю ,,КРКА Україна" (далі - відповідач 2) про стягнення страхового відшкодування в розмірі 6 164,68 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 20.04.2015р. у даній справі позов задоволено. Стягнуто з відповідача 1 на користь позивача 5 654,68 грн. страхового відшкодування та 1 675,85 грн. витрат по сплаті судового збору. Стягнуто з відповідача 2 на користь позивача 510,00 грн. франшизи та 151,15 грн. витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у даній справі та наявність підстав для їх задоволення.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач 1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015р. у справі

№ 910/7776/15-г скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог до відповідача 1 відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач 1 посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме, судом не враховано приписів ст. 29 Закону України ,,По обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яким передбачено відшкодування страховиком витрат, пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно довідкових даних ДАІ, транспортний засіб ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер АА 6089 СР був пошкоджений в результаті ДТП, яке мало місце 02.10.2009р., а отже, підлягав відновлювальному ремонту, підтвердженням чому є Звіт № 02/11/09 від 11.11.2009р. та витяг з історії транспортного засобу з програмного забезпечення Аудатекс. За таких обставин, скаржник зазначає, що ним відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 1335/5/1159 від 24.07.2009р. та Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було розраховано коефіцієнт фізичного зносу на деталі, що підлягають заміні, який становить 38,69%, та розрахована сума страхового відшкодування, яка становить 9 359,32 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 510,00 грн. Зазначена сума сплачена позивачу, підтвердженням чому є платіжне доручення № 3989 від 12.04.2012р. Таким чином, на думку скаржника, ним виконано свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на її необґрунтованість та просить оскаржуване рішення залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 09.06.2015р.

В судовому засіданні 09.06.2015р. представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, представники відповідачів в судове засідання не з'явились, від представника відповідача 1 надійшла телеграма з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, представник відповідача 2 про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить витяг з офіційного сайту УДППЗ ,,Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Представник позивача не заперечував проти розгляду скарги за відсутності представників відповідачів.

Колегія суддів, враховуючи належне повідомлення відповідачів вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

09.04.2011р. у м. Харків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ,,Шкода", державний реєстраційний номер АА 1565 ЕХ, під керуванням Лісового Богдана Миколайовича та автомобіля ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер AX 6598 СЕ, що належить ПрАТ ,,Колос", під керуванням Туболева Сергія Сергійовича.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди пошкоджено автомобіль ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер AX 6598 СЕ, що підтверджується довідкою ВДАІ (а.с. 32).

Постановою Київського районного суду міста Харкова від 29.04.2011р. у справі № 2018/3-2579/11/17 Лісового Богдана Миколайовича визнано винним у скоєнні вказаного ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, накладено на винну особу штраф у сумі 340 грн. (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 25.06.2010р., укладеного між Приватним акціонерним товариством ,,Страхова компанія ,,Вусо" та Приватним акціонерним товариством ,,Колос" застраховано майнові інтереси страхувальника, пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим транспортним засобом, а саме - автомобілем марки ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер AX 6598 СЕ.

Відповідно до п. 2.1.1 договору транспортний засіб застраховано, в тому числі, на випадок дорожньо-транспортної пригоди.

Строк дії договору встановлено з моменту внесення першого страхового платежу на користь страховика, який має бути сплачений страхувальником до 30.06.2010 року включно, та до 24.06.2011 року включно (п. 2.3.6 договору).

Як вбачається з п. 12.4.1 договору, підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої страховиком.

Відповідно до рахунків - фактури № 1/26 від 26.04.2011р., № 1/16 від 16.05.2011р., № 1/24 від 24.05.2011р., наряду - замовлення № 52 від 20.04.2011р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер AX 6598 СЕ склала 15 524,00 грн.

На підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 12.04.2011р. та страхового акту з розрахунком суми страхового відшкодування № 1429-02 від 11.05.2011р., додатку № 1 до акту від 03.06.2011р., додатку № 2 до акту від 25.06.2011р. позивач перерахував на рахунок СТО суму страхового відшкодування в розмірі 15 524,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5724 від 11.05.2011р., № 5723 від 11.05.2011р., № 6755 від 03.06.2011р. та № 7747 від 25.06.2011р.

Згідно з положеннями ст. 25 Закону України ,,Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закон України ,,Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Сплативши страхову виплату за завдану внаслідок ДТП шкоду автомобілю ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер АХ 6598 СЕ, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як свідчать матеріали справи цивільно-правова відповідальність водія Лісового Богдана Миколайовича під час експлуатації автомобіля ,,Шкода", державний реєстраційний номер АА 1565 ЕХ на час скоєння ДТП була застрахована у відповідача 1 - Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Українська страхова група" відповідно до Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № АА/0710791, строк дії з 02.02.2011р. по 01.02.2012р. включно, страхувальник Фірма ,,КRКА" Словенія, Представництво в Україні, забезпечений транспортний засіб автомобіль ,,Шкода", державний реєстраційний номер АА 1565 ЕХ. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза - 510,00 грн.

Отже, відповідач є особою, на яку полісом № АА/0710791 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля ,,Шкода", державний реєстраційний номер АА 1565 ЕХ на час ДТП.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 12.03.2012р. про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 15 524,00 грн.

Платіжним дорученням від 12.04.2012р. № 3989 відповідачем 1 було сплачено позивачу страхове відшкодування в розмірі 9 359,32 грн. Доказів сплати залишку суми в розмірі 5 654,68 грн. матеріали справи не містять.

За таких обставин, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 5 654,68 грн. та стягнення з відповідача 2 франшизи в розмірі 510,00 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог у даній справі відповідач 1 зазначив, що позивач визначив вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу без урахування зносу, який за його підрахунками становить 38,69%.

Представник відповідача 2 просив застосувати до вимоги про стягнення франшизи в розмірі 510,00 грн. строку позовної давності.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з рахунків - фактури № 1/26 від 26.04.2011р., № 1/16 від 16.05.2011р., № 1/24 від 24.05.2011р., наряду - замовлення № 52 від 20.04.2011р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого в результаті ДТП автомобіля ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер AX 6598 СЕ склала 15 524,00 грн.

Позивачем перераховано на рахунок СТО суму страхового відшкодування в розмірі 15 524,00,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 5724 від 11.05.2011р., № 5723 від 11.05.2011р., № 6755 від 03.06.2011р. та № 7747 від 25.06.2011р.

Згідно положень ч. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50 000 грн., франшиза - 510,00 грн.

Таким чином, сума страхового відшкодування, що повинна бути відшкодована відповідачем-1, зменшується на розмір франшизи та становить 15 014,00 грн. (15 524,00 грн. - 510,00 грн.).

Оскільки відповідачем 1 в добровільному порядку сплачено страхове відшкодування в розмірі 9 359,32 грн., позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі заявленому позивачем - 5 654,68 грн. (15 014,00 - 9 359,32 грн.).

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1 страхового відшкодування в розмірі 5 654,68 грн. та наявності правових підстав для їх задоволення.

Щодо доводів відповідача про виплату страхового відшкодування із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу, які відхилені судом першої інстанції, та, зокрема, є обґрунтуванням апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Вищевказане є правовою позицією, висловленою судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-112цс13.

Як вже зазначалось вище, згідно з положеннями ст. 25 Закону України ,,Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту № -01 від 25.06.2010р., при виконанні якого у позивача виник обов'язок виплатити страхувальнику страхове відшкодування, встановлено, що підставою для визначення розміру збитку є рахунок станції технічного обслуговування, рекомендованої страховиком. Крім того, за умовами договору страхове відшкодування визначається без врахування зносу.

Вартість ремонту транспортного засобу ,,Мітсубісі", державний реєстраційний номер AX 6598 СЕ склала 15 524,00 грн., що підтверджується матеріалами справи.

Перераховані кошти на користь СТО у розмірі 15 524,00 грн. за ремонт пошкодженого автомобіля і є фактичними витратами позивача в розумінні положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування", які мають бути відшкодовані позивачем.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача-2 франшизи в розмірі 510,00 грн. колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 36.6 ст. 36 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Страхувальником за полісом № АА/0710791 є відповідач-2, водієм забезпеченого полісом транспортного засобу (винною у ДТП особою) є Лісовий Богдан Миколайович.

Із доданої до матеріалів справи копії рішення Харківського районного суду Харківської області від 29.10.2014р. у справі № 635/3145/14-ц вбачається, що Лісовий Богдан Миколайович на момент ДТП був працівником відповідача-2 та автомобіль був переданий йому у службове користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Таким чином, відповідач-2, як власник автомобіля ,,Шкода", державний реєстраційний номер АА 1565 ЕХ, забезпеченого полісом № АА/0710791 є відповідальним за збитки, заподіяні його працівником під час виконання ним своїх трудових обов'язків.

Суд першої інстанції правомірно відхилив клопотання відповідача-2 про застосування строку позовної давності до вимоги позивача з огляду на таке.

Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Статтею 262 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

У даному випадку відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові (позивачу), який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного майнового страхування, у межах фактичних витрат, право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому строк позовної давності у страховому зобов'язанні є загальним (три роки) та його перебіг починається від дня настання страхового випадку, тобто 09.04.2011р.

Відповідно до ст. 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

З матеріалів справи вбачається, що 26.07.2012р., в межах трирічного строку, позивач звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до Лісового Богдана Миколайовича, як до особи, винної у скоєнні ДТП, з вимогою про стягнення 6 164,68 грн. Зазначена сума відповідає сумі вимоги, з якою позивач звернувся до господарського суду, тобто в тому числі враховує франшизу. Також позивачем було притягнуто в якості співвідповідача ПАТ ,,Страхова компанія ,,Українська страхова група" та ТОВ ,,КРКА Україна", вимоги до яких були виділені судом у самостійне провадження. Розгляд справи завершений ухваленням рішення від 29.10.2014р. про відмову у задоволенні позовних вимог до Лісового Б.М. через те, що останній не несе обов'язку відшкодування завданої шкоди, а 04.11.2014р. ухвалою суду у відкритті провадження за позовом ПрАТ ,,Страхова компанія ,,Вусо" до ПАТ ,,Страхова компанія ,,Українська страхова група" та ТОВ ,,КРКА Україна" було відмовлено через непідвідомчість справи суду.

Тобто, позовна давність була перервана поданням позивачем позову до Харківського районного суду Харківської області 26.07.2012р. та її перебіг почався заново 04.11.2014р. З даним позовом до суду позивач звернувся 30.03.2015р., тобто в межах трирічного строку.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 франшизи в розмірі 510,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015р. у справі №910/7776/15-г, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015р. у справі № 910/7776/15-г відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 20.04.2015р. у справі № 910/7776/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Українська страхова група" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко

Повний текст складено та підписано 12.06.2015р.