РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/7146/15-г

За позовомДержавного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця"
доПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Страховий капітал"
простягнення 26 504,41 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Бураковський Д.Р. - представник за довіреністю;
від відповідача:не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" (надалі - ПД "Пуща-Водиця") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Страховий капітал" (надалі - ПрАТ "СК "Страховий капітал") про стягнення 26 504,41 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок настання дорожньо-транспортної події (надалі - ДТП) відповідачем не виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/7146/15-г, розгляд справи призначено на 24.04.2015 р.

21.04.2015 р. представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 26.03.2015 р. через загальний відділ суду було подано витребувані документи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2015 р. у зв'язку із неявкою представника відповідача та невиконанням ним вимог ухвали суду від 26.03.2015 р., розгляд справи відкладено на 20.05.2015 р.

19.05.2015 р. відповідачем через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву згідно змісту якого позовні вимоги визнає частково у розмірі 11 406,78 грн. Крім того, відповідач з посиланням на ст. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вказує на сплив строку для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування.

В судовому засіданні 20.05.2015 р. представником позивача було подано клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.05.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 08.06.2015 р. та у зв'язку із неявкою представника відповідача відкладено розгляд справи на 03.06.2015 р.

27.05.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог згідно змісту якої просить стягнути з відповідача страхове відшкодування у розмірі 26 504,41 грн. та пеню у розмірі 2 868,84 грн.

Представник позивача в судове засідання 03.06.2015 р. з'явився, подав додаткові письмові пояснення по справі, позовні вимоги (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) підтримує та просить їх задовольнити.

Представник відповідача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 03.06.2015 р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до п. 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" розпочинаючи судовий розгляд, суддя має встановити, чи повідомлені про час і місце цього розгляду особи, які беруть участь у справі, але не з'явилися у засідання.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши в судовому засіданні 03.03.2015 р. заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог, подану 27.05.2015 р., суд відзначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Під збільшенням чи зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну кількісних показників, в яких виражається позовна вимога.

Під зміною розміру позовних вимог не може розумітися заявлення ще однієї чи кількох вимог додатково до викладених у позовній заяві - така дія кваліфікується як зміна предмета позову.

Неправомірно під виглядом збільшення розміру позовних вимог висувати нові вимоги, які не були зазначені у тексті позовної заяви.

У пункту 3 інформаційного листа від 02.06.2006 р. №01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" Вищий господарський суд України зазначив, що під збільшенням розміру позовних вимог (частина друга статті 22 ГПК) слід розуміти збільшення суми позову за тією ж вимогою, яку було заявлено у позовній заяві.

Тобто, збільшення розміру позовних вимог не може бути пов'язано з пред'явленням додаткових позовних вимог, про які не йшлося в позовній заяві.

Таким чином, з наведеного вбачається, що пред'явивши спочатку до стягнення суму страхового відшкодування, позивач не в праві пред'являти додаткові позовні вимоги, про які не йшлося в позовній заяві, а саме, щодо стягнення з відповідача пені.

Таким чином, суд відмовляє позивачу в задоволенні заяви №536 від 25.05.2015 р., що була подана через відділ діловодства суду 27.05.2015 р.

В судовому засіданні 03.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КІС №831275 ПД "Пуща-Водиця" є власником автомобіля "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ.

25.03.2014 р. о 17 год. 40 хв. вул. Північно-Сирецькій в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "Peugeot", реєстраційний номер АА 4025 КК (водій Осипенко П.В.) та автомобіля "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ (водій Коваленко О.А.), а саме: Осипенко П.В., керуючи автомобілем "Peugeot", реєстраційний номер АА 4025 КК не переконавшись в безпеці маневру допустив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ, в результаті чого пошкоджено транспортні засоби.

Постановою Подільського районного суду м. Києва від 18.04.2014 р. у справі №758/3602/14 встановлено порушення Осипенком П.В. вимог п. 10.3 Правил дорожнього руху України, Осипенка П.В. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, у позивача виникло право вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб - автомобіль "Peugeot", реєстраційний номер АА 4025 КК, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ, належить Осипенку П.В. та знаходився під його керуванням.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Вина особи, яка керувала автомобілем "Peugeot", реєстраційний номер АА 4025 КК встановлена в судовому порядку та повинна бути відшкодована Осипенком П.В., як винуватцем ДТП.

Цивільно-правова відповідальність Осипенка П.В., як власника автомобіля "Peugeot", реєстраційний номер АА 4025 КК, застрахована ПрАТ "СК "Страховий капітал" згідно із полісом АС №9878356 строк дії якого з 18.02.2014 р. до 17.02.2015 р., що підтверджено відповіддю МТСБУ, яка надійшла на запит суду.

Відповідно до полісу серії АС №9878356 страхувальником - особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована полісом є Осипенко П.В., а відтак відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля "Peugeot", реєстраційний номер АА 4025 КК була застрахована ПрАТ "СК "Страховий капітал".

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та яким керується страховик цивільно-правової відповідальності є Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Пунктом 22.1 статті 22 вказаного Закону (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

При цьому, за умовами п. 12.1 ст. 12 вказаного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Вказаним договором (поліс серії АС №9878356) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000,00 грн., франшиза - 0 грн.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно рахунку-фактури №СЧ-0004516 від 25.12.2014 р., виставленого власнику транспортного засобу "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ СТО - ПАТ "Українська автомобільна корпорація" філія "Універсал-Авто", вартість відновлювального ремонту автомобіля "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ склала 26 504,41 грн.

Згідно з пунктами 35.1, 35.2 статті 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 наведеного Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. А у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як особа, яка має право на отримання страхового відшкодування, звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування №1039 від 29.12.2014 р.

Втім, відповідач відповіді на вимогу не надав, виплату страхового відшкодування у встановлені п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" не здійснив.

При цьому, судом твердження відповідача щодо спливу строку для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування визнаються безпідставними та необгрутованими, оскільки п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено строк зі спливом якого у відповідача виникає зобов'язання зі сплати позивачу суми страхового відшкодування, а у позивача в свою чергу виникає право на вимогу виплатити йому таке відшкодування.

З огляду на викладене, виходячи з вищенаведених положень законодавства, суд дійшов висновку, що відповідач повинен відшкодувати майнову шкоду, заподіяну транспортним засобам - автомобілю "ВАЗ 21213", реєстраційний номер 000-39 КМ, внаслідок його пошкодження при ДТП, в розмірі 26 504,41 грн.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, як і не надав доказів часткової або повної сплати заявленої до стягнення суми, а доводи викладені у відзиві на позовну заяву спростовуються вищенаведеним.

З урахуванням вищевикладеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Страховий капітал" (01032, м. Київ, бул. Т. Шевченка, 33-Б, приміщення 36; ідентифікаційний код 32206908) на користь Державного підприємства "Науково-дослідний виробничий агрокомбінат "Пуща-Водиця" (0813, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Леніна, 63; ідентифікаційний код 00849296) суму страхового відшкодування у розмірі 26 504 (двадцять шість тисяч п'ятсот чотири) грн. 41 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 08.06.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко