ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

22 червня 2015 року Справа № 5011-54/5730-2012

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді Карабаня В.Я.,

суддів Ємельянова А.С. (доповідач у справі),

Ковтонюк Л.В.,

розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Портфарм-Інвест"
на рішеннягосподарського суду міста Києва від 28.10.2014 р.
та на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р.
у справі№5011-54/5730-2012 господарського суду міста Києва
за позовомПриватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Портфарм-Інвест" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Портфарм"
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивачаДержавної акціонерної компанії "Укрмедпром" Міністерства охорони здоров'я України
провизнання права власності на майно та витребування майна
та за зустрічним позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Портфарм-Інвест"
доПриватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар"
про усунення перешкод у здійсненні права користування майном
за участюпрокуратури міста Києва

В С Т А Н О В И В:

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.10.2014 р. у справі №5011-54/5730-2012, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р., задоволено первісний позов:

- визнано за Приватним Акціонерним Товариством "По виробництву інсулінів "Індар" право власності на об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: 02099, м. Київ, вул. Зрошувальна, 5, а саме: склад матеріальний (літ. XI, XII) площею 3496,70 кв. м., склад матеріальний (літ. XIII) площею 779,20 кв. м., склад газових балонів (літ. LХХІ) площею 37 ,50 кв. м., вишка сторожева (літ. XV) площею 9 ,60 кв. м.;

- витребувано вказані об'єкти нерухомого майна з володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Портфарм-Інвест" на користь Приватного акціонерного товариства "По виробництву інсулінів "Індар".

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з судовими актами прийнятими господарськими судами попередніх інстанцій, відповідач 1 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою.

Перевіривши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України з наступних підстав.

Статтею 110 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, що закріплено в ч. 3 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України.

Оскаржувана постанова Київського апеляційного господарського суду прийнята 31.03.2015 р., тому днем закінчення строку для подання касаційної скарги на вказану постанову є 20.04.2015 р. (понеділок).

Відповідач 1 звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою згідно із відбитком штемпеля на конверті - 18.05.2015 р., тобто із значним пропуском строку, встановленого для її подання.

Відповідно до ч. 1 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Скаржником заявлено клопотання про відновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги.

Вказане клопотання мотивоване тим, що заявник отримав повний текст оскаржуваної постанови Київського апеляційного господарського суду 06.05.2015 р. У зв'язку з цим, відповідач 1 вважає, що ним з об'єктивних причин пропущено строк подання касаційної скарги.

Колегія суддів Вищого господарського суду України звертає увагу заявника касаційної скарги на те, що виходячи зі змісту ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, поважними визнаються лише ті обставини, які є об'єктивно непереборними і пов'язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій.

Отже, у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз'яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. У клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Таким чином, відновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким суд користується, виходячи із поважності причин пропуску строку скаржником.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача за довіреністю Мотрук М.В. був присутній у судовому засіданні 31.03.2015 р. під час проголошення вступної та резолютивної частин оскаржуваної постанови.

При цьому, скаржник, як сторона у справі, не був позбавлений права ознайомитись із матеріалами даної справи, у тому числі з повним текстом оскаржуваної постанови.

Крім того, колегія суддів Вищого господарського суду України окремо звертає увагу відповідача 1 на те, що, відповідно до норм ст. 110 Господарського процесуального кодексу України, початок перебігу процесуального строку на подання касаційної скарги пов'язується з моментом набрання рішенням апеляційного господарського суду законної сили, тобто з днем його прийняття (ч. 3 ст. 105 Господарського процесуального кодексу України), а не з моментом отримання копії даного рішення сторонами по справі.

Враховуючи викладене, заявником касаційної скарги не наведено причин пропуску строку для подання касаційної скарги, які мали б об'єктивний характер та свідчили б про існування дійсних перешкод для своєчасного подання касаційної скарги.

Отже, можливість вчасного подання відповідачем 1 касаційної скарги залежала від волевиявлення самого скаржника, а, отже, мала суб'єктивний характер.

За таких обставин, колегія суддів Вищого господарського суду України не вбачає підстав для задоволення заявленого клопотання, а тому згідно з приписами ст. 53 Господарського процесуального кодексу України скаржнику слід відмовити у відновленні пропущеного строку.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 53, 86, 110, 111, п. 5 ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", Вищий господарський суд України,

У Х В А Л И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Портфарм-Інвест" у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2014 р. та постанови Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р. у справі №5011-54/5730-2012.

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Портфарм-Інвест" на рішення господарського суду міста Києва від 28.10.2014 р. та на постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 р. у справі №5011-54/5730-2012 повернути скаржнику.

Повернути з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "Портфарм-Інвест" судовий збір у розмірі 6 442 (шість тисяч чотириста сорок дві) грн. 00 коп., сплачений за квитанцією №QS24801264 від 15.05.2015 р.

Справу №5011-54/5730-2012 повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя В.Я. Карабань

Судді А.С. Ємельянов

Л.В. Ковтонюк