ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2015 р.Справа № 916/1007/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Веселов А.В. (довіреність від 01.12.2014р.),

Трюханова І.В. (довіреність №17 від 02.02.2015р.)

від відповідача : Симоконь О.В.(довіреність №1901 від 06.11.2014р.).

Комаровський М.В. (довіреність №638 від 12.05.2015р.)

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного підприємства „Компанія „Паритет" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „КІМ" про стягнення 507614,85 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 11.03.2015р. позивач, Приватне підприємство „Компанія „Паритет" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „КІМ" про стягнення 507614,85 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.03.2015р. було порушено провадження у справі № 916/1007/15-г з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 27.03.2015р. о 10:45 год.

В судовому засіданні 27.03.2015р. представником позивача було надане клопотання про залучення додаткових документів до матеріалів справи.

Приймаючи до уваги ненадання витребуваних ухвалою суду доказів та нез'явлення представника відповідача, ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2015р. розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на „20" квітня 2015р. о 10 год. 30хв.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.04.2015р. було виправлено описку, допущену в ухвалі господарського суду Одеської області про відкладення розгляду справи №916/1007/15-г від 27.03.2015 р., виклавши п.2 її резолютивної частини у наступній редакції: "2. Розгляд справи відкласти на "22" травня 2015 р. о 10 год. 00 хв."

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.04.2015р. було виправлено описку, допущену в ухвалі господарського суду Одеської області по справі №916/1007/15-г від 20.04.2015 р., виклавши її резолютивну частину у наступній редакції: "2. Розгляд справи відкласти на "22" квітня 2015 р. о 10 год. 00 хв."

Приймаючи до уваги ненадання витребуваних ухвалою суду доказів та нез'явлення представника відповідача, ухвалою господарського суду Одеської області від 22.04.2015р. розгляд справи в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на „12" травня 2015 р. о 09 год. 30 хв.

В судовому засіданні 12.05.2015 р. представником відповідача подано клопотання про продовження строку вирішення спору по справі на 15 днів відповідно ст. 69 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.05.2015р. було продовжено строк вирішення спору по справі № 916/1007/15-г на 15 днів до „27" травня 2015 року.

Приймаючи до уваги ненадання витребуваних ухвалою суду доказів, розгляд справи, ухвалою господарського суду Одеської області від 12.05.2015р. в порядку ст. 77 ГПК України, було відкладено на „27" травня 2015 р. о 11 год. 45 хв.

В судовому засіданні 27.05.2015р. представником відповідача було надано заяву про застосування строку позовної давності та відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Судом 27.05.2015р. було оголошено перерву в судовому засіданні до 08.06.2015р. о 15:00 у зв'язку із заявленим клопотанням представником позивача, необхідністю витребовування документів та з метою недопущення порушення засад рівності всіх учасників процесу перед законом і судом та змагальності в судочинстві.

08.06.2015р. за вх. ГСОО №14443/15 від відповідача до канцелярії суду надійшла заява про відвід судді Зайцева Ю.О.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.06.2015р. було відхилено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „КІМ" про відвід судді Зайцева Ю.О. (вх. ГСОО №14443/15 від 08.06.2015р.) по справі № 916/1007/15-г.

В судовому засіданні 08.06.2015р. представником позивача надано суду заперечення на заяву про застосування строку позовної давності.

В судовому засіданні 08.06.2015р. представником відповідача надано суду письмові пояснення з підтверджуючими документами щодо розрахунків ТОВ „КІМ" з Приватним підприємством „Компанія „Паритет" та письмові пояснення з підтверджуючими документами.

08.06.2015р. у судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення, суд встановив:

29.04.2008 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КІМ» (надалі - довіритель) в особі його директора Іванова Леоніда Сергійовича та Приватним підприємством «Компанія «Паритет», (надалі - повірений) в особі президента компанії Лаврова Валерія Олександровича, було укладено Договір доручення про надання юридичних послуг №122-юд/08, відповідно до п.2.1 якого, довіритель доручає, а повірений приймає на себе обов'язок за винагороду, виплачувану довірителем, надавати довірителю юридичні послуги на умовах і в об'ємі, передбачених договором.

15.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «КІМ» (надалі - довіритель) в особі його директора Іванова Леоніда Сергійовича та Приватним підприємством «Компанія «Паритет», (надалі - повірений) в особі президента компанії Лаврова Валерія Олександровича, було укладено Договір доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 (надалі - договір), відповідно до п.2.1. якого, довіритель доручає, а повірений за грошову винагороду приймає на себе зобов'язання представляти інтереси довірителя в державних органах влади та управління, в судових органах, у взаємовідносинах з фізичними та юридичними особами з питань організації довірителем діяльності, включаючи зовнішньоекономічну діяльність, здійснювати юридичний захист цієї діяльності у відповідності з законодавством України, а також консультувати довірителя з питань, які виникають в процесі його діяльності, при цьому основними (пріоритетними) обов'язками повіреного являються:

2.1.1. захист інтересів довірителя з питань реалізації обов'язків, які випливають з ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2010р. про визнання та затвердження мирової угоди;

2.1.2. захист інтересів довірителя з питань, пов'язаних з виконанням довірителем обов'язків, витікаючих з договору позики від 13.01.2003 року.

Відповідно до пункту 2.2 Договору, доручення повіреному про захист інтересів довірителя може бути оформлено письмово - довіреністю або листом, втому числі на e-mail або усно.

Згідно пункту 4.1. Договору, винагорода повіреного складає 1000 гривень в місяць.

За умовами п.4.2. Договору, виплата винагороди здійснюється кожного 01 числа місяця шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок повіреного або в інший узгоджений сторонами спосіб.

За приписами п.4.3. Договору, перший платіж проводиться довірителем в день підписання Договору.

Згідно до пункту 4.4 Договору, сторонами може бути узгоджений шляхом підписання доповнення до договору інший розмір винагороди.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання обов'язків за Договором,

Відповідно до пункту 5.2. Договору, у випадку несплати довірителем повіреному винагороди в розмірі та/або в строки, передбачені пунктами 4.1. и 4.2. Договору, довіритель виплачує повіреному додатково пеню в розмірі 1% від місячної суми винагороди за кожен день прострочення платежу.

За приписами пункту 6.1 Договору, виконання повіреним обов'язків за цим Договором носить постійний (систематичний) характер та не потребує складання сторонами актів прийому виконаних робіт.

За умовами пункту 6.7 Договору, договір укладено на строк, необхідний для виконання обов'язків по Договору та вступає в силу з моменту його підписання і на момент припинення договору всі зобов'язання за ним повинні бути сторонами виконані.

Відповідно до пункту 6.8 Договору, з підписанням договору втрачає силу Договір доручення про надання юридичних послуг №114-юд/05 від 04.08.2005р. та Договір доручення про надання юридичних послуг №122-юд/08 від 29.04.2008р.

20.12.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КІМ» в особі директора Іванова Леоніда Сергійовича та Приватним підприємством «Компанія «Паритет» в особі президента компанії Лаврова Валерія Олександровича, було укладено додаткову угоду №1 до Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р., відповідно до якої, були внесені зміни до пункту 4.1 Договору, а саме: « 4.1. Починаючи з 01.01.2012р., винагорода повіреного складає: 6 000 гривень в місяць або в сумі, еквівалентній 750 доларам США».

Також, 20.12.2011 р. Товариством з обмеженою відповідальністю «КІМ» в особі директора Іванова Леоніда Сергійовича та Приватним підприємством «Компанія «Паритет» в особі президента компанії Лаврова Валерія Олександровича, було укладено додаткову угоду №2 до Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р., згідно пункту 1 якої, враховуючи виконану повіреним більше ніж за 6 років роботу з захисту інтересів довірителя при організації та здійснені ним діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ», а також у зв'язку з врегулюванням та захистом особистих, майнових та корпоративних прав засновників товариства, в результаті якої була укладена мирова угода між Івановою Т.Ф. з одного боку та Івановим Л.С., Девідом І. Броадбентом та ТОВ «КІМ» - з другого боку, яке було визнане та затверджене ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2010р., керуючись пунктами 3.1.8., 3.1.9., 4.2. и 4.4. Договору, виплатити Позивачу преміальну винагороду в сумі 800 000 (вісімсот тисяч) гривень або в сумі, еквівалентній 100 000 (сто тисяч) доларам США, що становить згідно до курсу НБУ 8,0 гривен за 1 долар США на день укладення Додатку №2.

Згідно пункту 2 Додатнової угоди №2 до Договору, вказана в пункті 1 Додатку №2 до договору винагорода підлягає виплаті повіреному в наступні строки:

2.1. 40 000 (сорок тисяч) гривень або суму, еквівалентну 5000 (п'ять тисяч) доларів США - до 01.08.2013р.;

2.2. 40 000 (сорок тисяч) гривень або суму, еквівалентну 5000 (п'ять тисяч) доларів

США - до 01.08.2014 р.;

2.3. 40 000 (сорок тисяч) гривень або суму, еквівалентну 5000 (п'ять тисяч) доларів США - до 01.08.2015 р.;

2.4. 40 000 (сорок тисяч) гривень або суму, еквівалентну 5000 (п'ять тисяч) доларів

США - до 01.08.2016 р.;

2.5. 640 000 (шістсот сорок тисяч) гривень або суму, еквівалентну 80 000 (вісімдесят тисяч) доларам США - в місячний строк з дня оформлення у встановленому законодавством України порядку виходу Дейвіда І. Броадбента зі складу Засновників ТОВ «Кім».

Позивачем було виконано умови договору щодо надання послуг, в підтвердження чого суду були надані відповідні документи.

Однак, в порушення умов договору та норм чинного законодавства України, відповідач, починаючи з лютого 2012 року, за винятком березня 2014 р., не сплачував Позивачу щомісячну грошову винагороду, передбачену договором.

З наданих суду документів вбачається, що у період з 15.12.2011р. по 05.03.2015р. ТОВ «КІМ» згідно до Договору здійснило виплату ПП «Компанія «Паритет» тільки наступних платежів:

20.12.2011р.-1000 грн.;

05.01.2012 р. - 6000 грн. еквівалент 750 доларам США за курсом НБУ 8,0 грн. за 1 долар США на момент платежу;

02.02.2012 р. - 6000 грн., еквівалент 750 доларам США за курсом НБУ 8,0 грн. за 1 долар США на момент платежу;

04,04.2014 р. - 8 625 грн., еквівалент 750 доларам США за курсом НБУ 11,5 грн. за 1 долар США.

Таким чином, у відповідача перед позивачем за Договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р. за період з 01.03.2012 року по 04.03.2015 року виникла грошова заборгованість по сплаті щомісячної винагороди.

Також, в порушення пункту 1 та підпунктів 2.1, 2.2 Додатку №2 до Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р. відповідач не сплатив позивачу до 01.08.2013 року додаткову грошову винагороду еквівалентну 5000 (п'яти тисячам) доларів США, що згідно курсу НБУ 8 гривен за 1 долар США станом на 01.08.2013 року складає 40000 гривень, а також не сплатив Позивачу до 01.08.2014 року додаткову грошову винагороду еквівалентну 5000 (п'яти тисячам) доларів США, що згідно курсу НБУ 13,6 гривен за 1 долар США станом на 01.08.2014 року складає 68000 гривень.

Враховуючи вищезазначені обставини, позивач звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» заборгованості за Договором доручення про надання юридичних послуг № 123-юр/11 від 15.12.2011 р. в сумі 507 614,85 гривень, з яких: основний борг за щомісячну винагороду та додаткову винагороду - у сумі 402 015 гривень; інфляційні нарахування з цього боргу - у сумі 78 014,49 гривень; 3% річних - у сумі 13 683,36 гривень; пеня у сумі 13 902 гривні.

В судовому засіданні 27.05.2015р. представником відповідача було надано заяву про застосування строку позовної давності та відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, а саме: цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, зокрема, з договорів та інших правочинів.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що правовідносини між сторонами у справі склались на підставі укладеного між ними Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р. та додаткових угод до нього.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Під час укладення договору сторони користуються правом на свободу договору передбаченого ч.1 ст. 627 Цивільного кодексу України, за приписами якої, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Тобто, укладаючи договір кожна із сторін була вільна у вирішенні питань щодо складання умов договору та вирішення питання щодо підписання договору.

Вказані умови кореспондуються зі ст. 628 Цивільного кодексу України, відповідно до якої, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Крім того, суд зазначає, ст. 629Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного Кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 ЦК України).

Відповідно до п.2.1. Договору, довіритель доручає, а повірений за грошову винагороду приймає на себе зобов'язання представляти інтереси довірителя в державних органах влади та управління, в судових органах, у взаємовідносинах з фізичними та юридичними особами з питань організації довірителем діяльності, включаючи зовнішньоекономічну діяльність, здійснювати юридичний захист цієї діяльності у відповідності з законодавством України, а також консультувати довірителя з питань, які виникають в процесі його діяльності, при цьому основними (пріоритетними) обов'язками повіреного являються:

2.1.1. захист інтересів довірителя з питань реалізації обов'язків, які випливають з ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2010р. про визнання та затвердження мирової угоди;

2.1.2. захист інтересів довірителя з питань, пов'язаних з виконанням довірителем обов'язків, витікаючих з договору позики від 13.01.2003 року.

На підтвердження виконання зобов'язань за договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р., позивачем надано суду документи та пояснення, що підтверджують надання ним відповідачу юридичних послуг, а саме зазначено та підтверджено, що позивачем в серпні 2012 року було проведено перемови та підготовлено для відповідача проект угоди між відповідачем та компанією «Odessa leisure developments limited» про передачу Кредитору в особі Девіда І. Броадбента, в розрахунок повернення отриманої позики та відсотків по ньому згідно договору позики від 13.01.2003 р. грошові та матеріальні цінності в грошовому еквіваленті на загальну суму 370 000 доларів США, яку вказані сторони оформили розпискою від 22.09.2012 р., виконаної на російській та англійській мові.

В серпні 2014 р. на адресу відповідача надійшла вимога Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів в Одеській області №3136/8 від 12.08.2014 р. про усунення порушень прав споживача Сокольскої О.В., яка відпочивала на базі відпочинку «Вероника», що є структурним підрозділом ТОВ «КІМ», та про відшкодування вказаному споживачу грошової суми в розмірі 18 000 гривен. За дорученням відповідача ПП «Компанія «Паритет» проаналізувала обставини, які були викладені у вказаному листі та документи Відповідача, та прийшла до висновку про те, ш,о порушень законодавства з боку Відповідача не було допущено, про що було підготовлений лист в інспекцію про відхилення претензії, який був переданий відповідачу по електронній пошті, та в подальшому останнім був підписаний та відправлений адресату.

В липні 2014 р. на адресу відповідача надійшла претензія ПАО «Нова лінія» №2963 від 21.07.2014 р. з вимогою сплати 54 897 грн. 72 коп. за отриманий товар. За дорученням відповідача ПП «Компанія «Паритет» проаналізувала документи по угоді купівлі-продажу, укладеної між сторонами, бухгалтерські документи, та прийшла к висновку про те, що вимоги ПАО «Нова лінія» до Відповідача про стягнення 54897 грн. 72 коп. є безпідставними та підготувала від імені Відповідача претензію до ПАО «Нова лінія» про відшкодування на користь Відповідача грошової суми в розмірі 11048 грн. 40 коп., яка була передана Відповідачу по електронній пошті, та в подальшому останнім вона була підписана та відправлена вказаному адресату. 03.09.2014 р. ПАО «Нова лінія» звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача про стягнення з нього 58 298 грн. 27 коп., у зв'язку з чим Відповідач на підставі Договору №2 доручив ГІП «Компанія «Паритет» захищати інтереси відповідача в господарському суді по справі № 916/3768/14. виконуючи доручення Відповідача ПП «Компанія «Паритет» заявила до суду два клопотання від 23.10.2014р. та 26.10.2014 р. та подала до суду відзив на позовну заяву №141 від 23.10.2014 р., в якому просила суд відмовити в задоволенні позову ПАО «Нова лінія» до відповідача.

Посилання відповідача на те, що за угодою між ТОВ «КІМ» та компанією «Odessa leisure developments limited» про передачу Кредитору в особі Девіда І. Броадбента в розрахунок повернення отриманої позики та відсотків по ній згідно договору позики від 13.01.2003 року грошових та матеріальних цінностей в грошовому еквіваленті на загальну суму 370 000 доларів США, було оформлено розпискою від 22.09.2012 року, договір доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р. припинив свою дію 22.09.2012року на підставі п.6.7. Договору, судом до уваги не приймаються оскільки з аналізу п.2.1. Договору, захист інтересів довірителя з питань, пов'язаних з виконанням довірителем обов'язків, витікаючих з договору позики від 13.01.2003 року, є лише одним з приорітетних завдань повіреного, а не основним обов'язком за договором.

Суд зазначає, що умовами спірного договору не встановлений виключний перелік юридичних послуг та робіт, тому, в межах строку дії договору виконавець мав виконувати юридичні роботи та надавати юридичні послуги в тому числі з інших питань. В межах строку дії договору виконавець за договором виконував всі можливі дії, зокрема, забезпечення представництва інтересів замовника в господарських судах, надавав замовнику усні та письмові консультації, чинні нормативні та інструктивні матеріали, складав проекти документів правового характеру, не пов'язані з відносинами підприємства з судовими органами.

Тобто, позивач в межах дії укладеного договору належним чином та в повному обсязі виконав свої зобов'язання за цим договором.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 17.07.2008 р. по справі №51/295-07.

Крім того, суд зазначає, що 20.12.2011 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «КІМ» та Приватним підприємством «Компанія «Паритет», було укладено додаткову угоду №2 до Договору доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р., яка передбачала графік виплати преміальної винагороди в строк до 01.08.2016р., що свідчить про відсутність наміру у відповідача припинення дії договору №123-юд/11 у 2012 році.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З матеріалів справи вбачається, що позивач виконав та належним чином оформив передбачені умовами укладеного договору роботи, а відповідач їх прийняв.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача, щодо оплати договору, викладені в поясненні щодо розрахунків з позивачем, оскільки відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт передачі вказаних коштів позивачу.

Однак, судом приймається до уваги часткова оплата відповідачем повіреному за договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р. а саме, 20.12.2011р.-1000 грн.; 05.01.2012 р. - 6000 грн. еквівалент 750 доларам США за курсом НБУ 8,0 грн. за 1 долар США на момент платежу; 02.02.2012 р. - 6000 грн., еквівалент 750 доларам США за курсом НБУ 8,0 грн. за 1 долар США на момент платежу; 04.04.2014 р. - 8 625 грн., еквівалент 750 доларам США за курсом НБУ 11,5 грн. за 1 долар США., оскільки дані оплати підтверджуються наявними в матеріалах справи документами та визнаються позивачем.

Крім того, суд зазначає, що здійснення відповідачем 04.04.2014р. платежу позивачу за договором доручення про надання юридичних послуг №123-юд/11 від 15.12.2011р. в сумі 8 625 грн. свідчить про визнання ним дії договору.

У зв'язку із вищезазначеним, вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за щомісячну винагороду та додаткової винагороди за додатковою угодою №2 є обґрунтованою, однак судом здійснено власний перерахунок суми заборгованості за курсом долару США на дату виникнення заборгованості по кожному платежу та встановлено їх належний розмір, а саме основний борг за щомісячну винагороду у сумі 270 805,49 грн. та додаткова винагорода у сумі 99 816,40 грн.

Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КІМ» інфляційних нарахувань - у сумі 78 014,49 грн., 3% річних - у сумі 13 683,36 грн. та пені у сумі 13 902 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 5.2. Договору, у випадку несплати довірителем повіреному винагороди в розмірі та/або в строки, передбачені пунктами 4.1. и 4.2. Договору, довіритель виплачує повіреному додатково пеню в розмірі 1% від місячної суми винагороди за кожен день прострочення платежу.

Згідно зі ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Обчислення розміру збитків здійснюється у валюті, в якій провадилися або повинні бути проведені розрахунки між сторонами, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Також, відповідно до ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право на неустойку, як зазначено у ст. 550 Цивільного кодексу України, виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Судом, за допомогою системи "Ліга-Закон" здійснено власний розрахунок суми штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача за порушення зобов'язання по своєчасності оплати за договором та встановлено їх належний розмір: 13 240,31 грн. - пені та 13 538,08 грн. - 3% річних.

Щодо позовної вимоги позивача в частині стягнення з відповідача інфляційного збільшення, суд зазначає наступне:

Інфляційні збитки є наслідком інфляційних процесів в економіці, а тому їх слід вважати складовою частиною основного боргу, стягнення яких передбачене статтею 625 Цивільного кодексу України. Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Приймаючи до уваги те, що сторонами в договорі ціна послуг визначається, з врахуванням курсу доларах США, у зв'язку з чим у позивача відсутні матеріальні втрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, у зв'язку з чим, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних нарахувань.

Суд зазначає, що в судовому засіданні 27.05.2015р. представником відповідача було надано заяву про застосування строку позовної давності щодо вимог позивача.

Від позивача, надішли заперечення на заяву про застосування строку позовної давності, відповідно до якого, ПП "Компанія "Паритет" зазначає, що вимоги до ТОВ «КІМ» подані до суду майже в межах 3-х річного строку позовної давності, за виключенням вимоги щодо відшкодування з відповідача щомісячної винагороди у розмірі 6000 грн., яку відповідач повинен був сплатити ПП "Компанія "Паритет" 01.03.2012 року, 3% річних за користування чужими грошовими коштами в розмірі 6000 грн. з 01.03.2012 року до 04.03.2015 року в кількості 1099 днів, що складає 541, 97 грн., а також інфляційних витрат з суми боргу в розмірі 6000 грн., яка виникла з 01.03.2012 року до 04.03.2015 року, що складає 1716, 14 грн., а всього частина позовних вимог, яка подана за межами 3-х річного строку позовної давності складає 8 258,11 грн., тому у випадку застосування судом до цих вимог позовної давності, решта позовних вимог в загальному розмірі 499 356,74 грн., яка подана в межах вказаного строку позовної давності, повинна бути судом задоволена.

Проаналізувавши наявні в матеріалах справи документи, доводи сторін, щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача про застосування строку позовної даності та стягнення з відповідача суми основного боргу за щомісячну винагороду у в розмірі 264 805,49 грн., додаткової винагороди у сумі 99 816,40 грн., пені в розмірі - 11 203,44 грн. та 3% річних в розмірі - 12 996,11 грн.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Згідно статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України слід стягути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 33,34,43,44,49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства „Компанія „Паритет" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю „КІМ" про стягнення 507614,85 грн. - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „КІМ" (65009, Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Енгельса, буд. 16-а; ) на користь Приватного підприємства „Компанія „Паритет" (65009, м. Одеса, вул. Піонерська, буд. 24; ) суму основного боргу за щомісячну винагороду у в розмірі 264 805 /двісті шістдесят чотири тисячі вісімсот п'ять/ грн. 49 коп., суму додаткової винагороди у розмірі 99 816 /дев'яносто дев'ять тисяч вісімсот шістнадцять/ грн. 40 коп., пеню в розмірі - 11 203 /одинадцять тисяч двісті три/ грн. 44 коп. та 3% річних в розмірі - 12 996 /дванадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто шість/ грн. 11 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7 776 /сім тисяч сімсот сімдесят шість/ грн. 66 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст складено та підписано 15 червня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев