РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/7839/15-г
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом фізичної особи-підприємця Сінгаєвського Олександра Миколайовича

до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

про стягнення 126 666,67 грн.

Представники сторін:

від позивача: Гуменник І.П. - представник за угодою (договором) про надання правової допомоги б/н від 05.05.2014 року;

від відповідача:Колпачова А.В. - представник за довіреністю №01-38 від 18.05.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги фізичної особи-підприємця Сінгаєвського Олександра Миколайовича до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про стягнення заборгованості в сумі 126 666,67 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідачем було прострочено обов'язок щодо оплати орендної плати за договором №27/10/13 від 27.12.2013 року (надалі - Договір), в зв'язку з чим, орендодавець звернувся до суду з розглядуваним позовом.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 01.04.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 18.05.2015 року.

В судовому засіданні 18.05.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов, в той час як представник відповідача проти позову заперечив.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

27.12.2013 року між Фізичною особою-підприємцем Сінгаєвським Олександром Миколайовичем (орендодавець) та Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (орендар) укладено Договір, відповідно до п.1.1 якого орендодавець протягом тижня з дня підписання цього договору передає, а орендар приймає у строкове платне користування частину нежилого приміщення під номером 15 - торгівельний центр, що знаходиться у будинку під номером 30 (в літері «А»), який розташований по вулиці Боричів Тік в місті Києві (орендоване майно) для використання як складського приміщення на умовах, визначених у даному договорі.

Орендоване майно складається з частини нежилого приміщення, загальною площею 100,00 кв.м. з обумовленим сторонами визначенням граничних ліній з викопіюванням поверхового плану, що складає невід'ємну частину цього договору (п.1.2 Договору).

У розд.3 Договору сторони погодили суму орендної плати та порядок її сплати.

Так, згідно з п.3.1 Договору за користування орендованим майном орендар сплачує орендодавцеві орендну плату згідно з домовленістю сторін, яка становить 200 грн. за 1 кв.м. орендованої площі, що в цілому складає 20 000 грн. за один місяць.

Пунктом 3.2 вказаного вище правочину визначено, що орендна плата переховується орендарем на розрахунковий рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 20-го числа поточного місяця за кожний попередній місяць, але не раніше дати отримання орендарем рахунку-фактури від орендодавця.

Орендар на підставі наданих орендодавцем рахунків сплачує вартість комунальних послуг, вартість послуг по ремонту і технічному обслуговуванню інженерного обладнання на внутрішньобудинкових мереж підприємства або організаціям, що надають такі послуги, не пізніше 20-го числа поточного місяця за кожний попередній місяць (п.3.4 Договору).

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонам правочин є договором найму (оренди), який підпадає під правове регулювання глави 58 ЦК України та глави 30 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Положеннями ЦК України, ст.173 ГК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 ст.759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Судом встановлено, що 01.01.2014 року орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове користування частину приміщення 100,00 кв.м. в нежилому будинку за адресою: м. Київ, вул. Боричів Тік, будинок 30, літера «А», приміщення №15, що підтверджується наявним в матеріалах справи актом приймання-передачі від 01.01.2014 року (додаток №1 до Договору).

Проте, відповідач, в порушення п.3.1-3.4 Договору з травня 2014 року не здійснював оплату орендної плати.

12.09.2014 року відповідач звернувся до позивача з листом №10-42-2389, яким повідомив, що на підставі п.п.6.4 п.6 Договору орендар розриває вказаний вище правочин, починаючи з 20 дня після отримання даного листа.

Частиною 1 ст.785 ЦК України визначено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

В подальшому, за актом приймання-передачі від 10.11.2014 року орендар передав орендодавцю орендоване за спірним правочином приміщення.

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За змістом статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З представлених суду документів, вбачається, що відповідач свої зобов'язання в частині проведення оплати орендної плати з 01.01.2014 року по 10.11.2014 року не виконав, у зв'язку з чим, за відповідачем рахується борг в сумі 126 666,67 грн.

Як слідує з матеріалів справи, суб'єкт підприємницької діяльності неодноразово звертався до дирекції з листами та претензіями, в якими повідомляв відповідача про допущені порушення умов Договору, в частині своєчасності проведення орендної плати.

Листами №8-37/С-1563з-275 від 22.08.2014 року та №10-44/С-1563з-67 Виконавча дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності повідомляла позивача про те, що вказані порушення з боку відповідача виникли у зв'язку з складною ситуацією, що склалась в країні та затримкою фінансування дирекції. При цьому, відповідач повідомляв, що питання погашення заборгованості перед орендодавцем буде розглянуте після затвердження бюджету фонду на 2015 рік Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене, приймаючи до уваги, що відповідач зобов'язання за Договором не виконав належним чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Сінгаєвського Олександра Миколайовича до Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності є обґрунтованими.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Проте, під час розгляду справи, відповідач не надав суду жодних належних, в розумінні ст.ст. 32,33 ГПК України, доказів, які спростовують доводи позивача.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем, не спростував, розміру позовних вимог не оспорив та належних доказів сплати орендної плати не надав, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми заборгованості з орендної плати за період з 01.05.2014 року 10.11.2014 року документально доведені, а тому підлягають задоволенню повністю, в сумі 126 666,67 грн.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Виконавчої дирекції Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (04070, м. Київ, Подільський район, вул. Боричів Тік, буд. 28, ідентифікаційний код 25885944) на користь фізичної особи-підприємця Сінгаєвського Олександра Миколайовича (02166, м. Київ, пр.-т Лісний, 43, кв. 147, ідентифікаційний номер ) грошові кошти в сумі 126 666 (сто двадцять шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 67 коп., а також судовий збір в сумі 2 533 (дві тисячі п'ятсот тридцять три) грн.33 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 08.06.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий