ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р.Справа № 916/319/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лавриненко Л.В.

суддів: Пироговського В.Т., Філінюка І.Г.

при секретарі судового засідання - Бондар М.Ю.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Саратського сільського споживчого товариства Одеська область, с.м.т. Сарата

на рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2015 р.

у справі № 916/319/15-г

за позовом Саратського сільського споживчого товариства Одеська область, с.м.т. Сарата

до Дочірнього підприємства "Ринок Саратської Райспоживспілки" Одеська область, с.м.т. Сарата

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Саратської селищної ради Саратського району Одеської області

про визнання припиненим права постійного користування земельною ділянкою та визнання державного акту таким, що втратив чинність

за участю представників сторін:

від Саратського сільського споживчого товариства Одеська область, с.м.т. Сарата: Пейчева Л.А.

від Дочірнього підприємства "Ринок Саратської Райспоживспілки" Одеська область, с.м.т. Сарата: Кожухар Є.І.

Ухвалою від 24.04.2015 р. Одеським апеляційним господарським судом прийнята до провадження та призначена до розгляду апеляційна скарга Саратського сільського споживчого товариства, с.м.т. Сарата на рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2015 р. по справі № 916/319/15-г.

Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги учасники справи повідомлені в порядку ст. 87 ГПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційна скарга розглянута в межах процесуального строку, встановленого ст. 102 ГПК України.

В січні 2015 року Саратське сільське споживче товариство, с.м.т. Сарата, звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Дочірнього підприємства "Ринок Саратської Райспоживспілки", с.м.т. Сарата про визнання Державного акту на право постійного користування землею від 23.05.1997 р. І-ОД № 000023 таким, що втратив чинність.

12.03.2015 р. Саратське сільське споживче товариство, с.м.т. Сарата доповнило свої позовні вимоги вимогою про визнання припиненим права Дочірнього підприємства "Ринок Саратської Райспоживспілки" с.м.т. Сарата на постійне користування земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 23.05.1997 р. І-ОД №000023.

В заяві від 10.03.2015 р. № 10 (арк. справи 135) вчинення відповідної дії позивач обґрунтовує посиланням на ч. 4 ст. 22 ГПК України і наполягає на тому, що в даному випадку він реалізує своє право на збільшення розміру позовних вимог.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.04.2015 р. по справі № 916/319/15-г Саратському сільському споживчому товариству, с.м.т. Сарата у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

Не погодившись з наведеним судовим рішенням, Саратське сільське споживче товариство, с.м.т. Сарата звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник посилається на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права.

Крім того, скаржник зазначає, що оскаржуване рішення прийнято при неповному дослідженні обставин, що мають значення для справи.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши доводи представників сторін, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга Саратського сільського споживчого товариства Одеська область, с.м.т. Сарата не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.1995 р. відбулась державна реєстрація Саратського ринку райспоживспілки, (арк. справи 163).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії державного акту на право постійного користування землею від 23.05.1997 р. серії І-ОД № 000023 (45-49) Саратський ринок райспоживспілки є суб'єктом права постійного користування земельною ділянкою площею 1,23 гектарів.

Землю надано у постійне користування для розміщення торгівельних об'єктів відповідно до рішення виконкому Саратської селищної Ради народних депутатів від 22.05.1997 р. № 121 (арк. справи 118).

Постановою правління Саратської райспоживспілки від 24.01.2005 р. № 2 (арк. справи 167) змінено назву "Саратський ринок" на "Дочірнє підприємство райспоживспілки "Ринок Саратської Райспоживспілки".

Факт державної реєстрації змін підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, (арк. справи 90).

Як вбачається з копії статуту Саратського сільського споживчого товариства, позивач є організацією громадян, які об'єднались для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб.

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про право власності на нерухоме майно (арк. справи 31 - 44) Саратське сільське споживче товариство є власником об'єктів нерухомого майна (магазинів), розташованих за адресою: Одеська область, Саратський район, с.м.т. Сарата, ул. Чкалова, 31.

Учасники судового процесу не заперечують, що належні Саратському сільському споживчому товариству об'єкти нерухомості розташовані на земельній ділянці, яка перебуває у постійному користуванні Дочірнього підприємства "Ринок Саратської райспоживспілки" с. м. т. Сарата.

За результатами розгляду матеріалів справи суд дійшов висновку, що апеляційна скарга Саратського сільського споживчого товариства не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Способи захисту прав на земельні ділянки визначені ст. 153 Земельного кодексу України.

За приписами цієї норми держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви Саратського сільського споживчого товариства, позивач просив визнати Державний акт на право постійного користування землею серії І-ОД № 000023 від 23.05.1997 р., виданий Саратському ринку райспоживспілки, таким, що втратив чинність, з моменту винесення Саратською селищною радою рішення "Про надання згоди Саратському сільському споживчому товариству на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок для розміщення, обслуговування та експлуатації магазинів по вул. Чкалова, 31, с.м.т. Сарата, Саратського району, Одеської області" від 07.12.2012 р. № 756-VІ.

Місцевий господарський суд, пославшись на приписи ст. 20 Господарського кодексу України та ст. 16 Цивільного кодексу України, у задоволенні цієї вимоги Саратському сільському споживчому товариству відмовив з огляду на неправильно обраний позивачем спосіб захисту порушеного права.

З огляду на цю обставину відмовлено судом і у задволені вимоги про визнання припиненим права Дочірнього підприємства "Ринок Саратської Райспоживспілки" с.м.т. Сарата на постійне користування земельною ділянкою на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 23.05.1997 р. І-ОД №000023.

Враховуючи приписи ст. 16 Цивільного кодексу України, а також враховуючи положення ст. 153 Земельного кодексу України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п. "е" ст. 141 Земельного кодексу України набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою.

З огляду на наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про право власності на нерухомі об'єкти (магазини) Саратське сільське споживче товариство с.м.т. Сарата, як власник відповідних об'єктів нерухомого майна, відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, дійсно має право на оформлення за собою права користування/власності на земельні ділянки, на яких розташовані ці об'єкти. Разом із тим, судовий захист порушеного права має відбуватися у спосіб та в порядку, визначених чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що Саратський ринок райспоживспілки, який є суб'єктом права постійного користування спірною земельною ділянкою, припинив свою діяльність, що, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 27 Земельного кодексу України в редакції від 18.12.1990 р., є підставою для припинення права користування земельною ділянкою, оскільки наявні в матеріалах справи документи свідчать лише про зміну назви Саратського ринку райспоживспілки на Дочірнє підприємство "Ринок Саратської Райспоживспілки".

На підставі викладеного, керуючись ст. 85, 91, 93, 99, 101-105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Одеської області від 02.04.2015 р. по справі № 916/319/15-г залишити без змін, апеляційну скаргу Саратського сільського споживчого товариства с.м.т. Сарата - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 11.06.2015 р.

Головуючий суддя Л.В. Лавриненко

Судді В.Т. Пироговський

І.Г. Філінюк