УХВАЛА

про повернення позовної заяви

15.06.2015Справа № 910/14943/15

Суддя Отрош І.М., розглянувши

позовну заяву Комунального підприємства "Теплоенергетик"

до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

11.06.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства "Теплоенергетик" з вимогами до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про зобов'язання вчинити дії.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення позовної заяви без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 63 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Статтею 57 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік документів, що подаються до позовної заяви, зокрема в п. 3 ч. 1 цієї статті вказано, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.06.2011 №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, а за подання позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить один розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, з 01.01.2015 розмір судового збору за подання до господарського суду позовних заяв немайнового характеру становить 1218 грн., а за подання позовних заяв майнового характеру - не менше 1827 грн., та не більше 73080 грн.

Так, предметом поданого позову є зобов'язання відповідача, у відповідності до укладеного з позивачем Договору про розрахунково-касове обслуговування № 3632/60867-8 від 15.06.2012 та Додаткового договору про обслуговування клієнта з використанням системи електронних платежів "Клієнт-Банк" до Договору про розрахунково-касове обслуговування № 3632/60867-8 від 15.06.2012, перерахувати грошові кошти у розмірі 5000000 грн. 00 коп. з рахунку № 902, тобто, виконати подане позивачем платіжне доручення, внаслідок чого з відкритого в установі банку (відповідача) рахунку позивача будуть перераховані певні (наведені в платіжному дорученні) суми грошових коштів на інший рахунок. Тобто, фактично, позивачем подано позов на захист його майнового інтересу, що полягає у відновленні порушеного права на вільне володіння та розпорядження належним позивачу майном, яким, в розумінні статей 177, 190 Цивільного кодексу України, є грошові кошти.

Що ж до позовних заяв немайнового характеру, то до них відносяться тільки ті, вимоги по яким не підлягають вартісній оцінці. Аналогічну правову позицію викладено в п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

Відтак, заявлені позовні вимоги направлені на захист майнового інтересу позивача, підлягають вартісній оцінці (по відношенню до сум грошових коштів, які позивач просить перерахувати), та отже є майновими вимогами, і тому судовий збір, відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір", за подання даного позову має справлятися у відсотковому співвідношенні до ціни позову, та згідно встановлених законом граничних розмірів.

Крім того, правова позиція, що зобов'язання виконати платіжні доручення є майновою вимогою, викладена у постанові Верховного суду України від 25.03.2015 у справі № 3-24гс15.

Враховуючи викладене, при зверненні з позовом до суду, позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 73080 грн. 00 коп., виходячи з ціни позову 5000000 грн. 00 коп. (сума грошових коштів, щодо перерахування яких позивач просить зобов'язати банк виконати платіжне доручення).

Проте, до позовної заяви позивачем додано платіжне доручення № 823 від 04.06.2015, яке свідчить про сплату останнім судового збору в сумі 1218 грн. 00 коп. Таким чином, позивачем не доплачено судовий збір в розмірі 71862 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 2.22. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав передбачених ГПК, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

З огляду на викладене, позивачами не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

З огляду на викладене, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву та додані до неї матеріали повернути без розгляду.

Суддя І.М. Отрош