ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа № 10/Б-743

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

Головуючий суддя Желік М.Б.

Суддів Костів Т.С.

Юрченко Я.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство корпоративного управління", м. Київ, вул. Жилянська, 104/24 (вих. № б/н від 27.04.2015 року)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області

від 13.03.2015 року у справі № 10/Б-743

за заявою Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі, м. Теребовля, вул. Шевченка, 26, Теребовлянського району Тернопільської області

до боржника Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", с. Струсів, вул. Заводська, 1, Теребовлянського району Тернопільської області

про визнання банкрутом

За участю представників сторін: не з'явилися.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

13.03.2015 року ухвалою Господарського суду Тернопільської області (суддя Сидорук А.М.) у справі № 10/Б-743 за заявою Державної податкової інспекції у Теребовлянському районі до боржника Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" про визнання банкрутом заяву ліквідатора Суслова Р.В. про дострокове припинення обов'язків ліквідатора боржника задоволено, достроково припинено його повноваження, ліквідатором ДП "Струсівський комбінат продтоварів" призначено Гутнікевича Любомира Миколайовича, покладено на нього обов'язки, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зобов'язано арбітражного керуючого Суслова Р.В. передати по акту приймання-передачі ліквідатору Гутнікевичу Л.М. документи, зібрані в ході здійснення ліквідаційної процедури банкрута.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою господарського суду скаржник подав апеляційну скаргу, в якій просить суд поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, скасувати ухвалу суду першої інстанції, та в порядку ст. 38 ГПК України з метою доведення факту родинних зв'язків між Гутнікевичем Л.М. та Кузиком Є.І., відповідно до п. 16 Порядку введення Державного реєстру актів цивільного стану громадян направити запит до Бережанського РАЦС про отримання інформації з Реєстру про сімейний стан Гутнікевича Л.М. та Кузика Є.І.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції під час винесення оскаржуваної ухвали, не враховано те, що в порушення п. 2 ст. 1 Закону про банкрутство судом не отримано пропозицій щодо кандидатури арбітражного керуючого від державного органу з питань банкрутства. Окрім того, не дотримано вимог ст. 96 вказаного закону, що до участі органу, уповноваженого управляти державним майном, тобто Міністерства аграрної політики України, зокрема призначення нового ліквідатора здійснювалося без погодження зазначеного органу. Зазначає скаржник і те, що здійснення Гутнікевичем Л.М. повноважень ліквідатора боржника створює конфлікт інтересів, оскільки він на думку скаржника є зятем попереднього ліквідатора боржника Кузика Є.І.

19.05.2015 року автоматизованою системою документообігу суду справу № 10/Б-743 розприділено до розгляду судді доповідачу - Желіку М.Б. та членам колегії суддям Костів Т.С. та Марку Р.І. Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 03.06.2015 року у зв'язку з перебуванням судді - члена колегії Марка Р.І. на лікарняному вносилися зміни до складу колегії суддів по розгляду даної справи. Відтак, розгляд справи здійснювався колегією суддів у складі головуючого судді Желіка М.Б., суддів Костів Т.С., Юрченка Я.О.

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року скаржнику поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, а подані ним матеріали апеляційної скарги визнано достатніми для прийняття її до провадження, розгляд справи призначено на 03.06.2015 року.

03.06.2015 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній.

Сторони та інші учасники провадження у справі про банкрутство участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду. Із врахуванням положень ст. 77 ГПК України, відповідно до яких господарський суд відкладає в межах строків розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішений в даному засіданні, а також ст. 102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу господарського суду, наявності в матеріалах справи достатніх доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального законодавства, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, відтак ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 13.03.2015 року у справі № 10/Б-743 слід залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Згідно з статтею 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний суд за наявними у справі та додатково поданими доказами повторно розглядає справу; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги (подання) і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

У силу п. 1-1 Прикінцевих і перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції Закону № 4212-УІ від 22 грудня 2011 року з наступними змінами і доповненнями, чинній з 19 січня 2013 року), положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

З матеріалів справи слідує, що провадження у справі № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" порушене ухвалою господарського суду Тернопільської області від 10.04.2006 року, a постановою господарського суду Тернопільської області від 17.06.2008 року боржника визнано банкрутом, відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру.

Відтак, у провадженні справи № 10/Б-743 про банкрутство Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" при здійсненні ліквідаційної процедури підлягають застосуванню положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону чинній до 19 січня 2013 року.

Згідно ст. 5 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається із матеріалів справи, 06.02.2015 року арбітражним керуючим Сусловим Р.В. подано до господарського суду заяву про дострокове припинення повноважень ліквідатора Державного підприємства "Струсівкий комбінат продтоварів" у зв'язку з неможливістю подальшого виконання обов'язків внаслідок значного навантаження.

Відповідно до положень ч. 4. ст. 3-1 закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражний керуючий має право, зокрема, подавати до господарського суду заяву про дострокове припинення своїх обов'язків. При цьому, конкретних підстав за яких арбітражний керуючим наділений таким правом законом не встановлено.

13.03.2015 року арбітражним керуючим Сусловим Р.В. подано до господарського суду звіт про виконану ним роботу в ході здійснення ним повноважень ліквідатора Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів" із додатками.

З урахуванням зазначено, як вірно встановлено господарським судом, заява арбітражного керуючого Суслова Р.В. підлягає до задоволення.

Щодо призначення нового арбітражного керуючого ліквідатора банкрута колегія суддів зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що ліквідатором є фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку. В свою чергу, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) - фізична особа, яка має ліцензію, видану в установленому законодавством порядку, та діє на підставі ухвали господарського суду.

Якщо інше не передбачено цим Законом, арбітражним керуючим (розпорядником майна, керуючим санацією, ліквідатором) може бути призначено фізичну особу - суб'єкта підприємницької діяльності, яка має вищу юридичну або економічну освіту, володіє спеціальними знаннями та не є зацікавленою особою щодо боржника і кредиторів.

Згідно з цим Законом одна і та ж особа може виконувати функції арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на всіх стадіях провадження у справі про банкрутство відповідно до вимог цього Закону (ст. 3 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"). Арбітражні керуючі діють на підставі ліцензії арбітражного керуючого, виданої уповноваженим органом у порядку, встановленому законом. Слід звернути увагу, що відповідно до прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, що діє з 19.01.2013 року з дня набрання чинності цим Законом продовжують діяти ліцензії на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом державний орган з питань банкрутства безоплатно замінює за заявою арбітражного керуючого чинну на день набрання чинності цим Законом ліцензію на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), яке відповідно до цього Закону надає право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора). Після закінчення цього строку втрачають чинність ліцензії на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Закон про банкрутство передбачає, що арбітражними керуючими не можуть бути призначені особи, які згідно з цим Законом вважаються заінтересованими; особи, які мають конфлікт інтересів, - особи, в яких виникає суперечність між особистими інтересами та повноваженнями арбітражного керуючого, що може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання повноважень арбітражного керуючого особи, які здійснювали раніше управління цим боржником - юридичною особою, за винятком випадків, коли з дня усунення цієї особи від управління зазначеним боржником минуло не менше трьох років, якщо інше не встановлено цим Законом; особи, яким заборонено здійснювати цей вид підприємницької діяльності або займати керівні посади; особи, які мають судимість за вчинення корисливих злочинів.

До призначення арбітражним керуючим особа має подати до господарського суду заяву, в якій зазначається, що вона не належить до жодної категорії вищезазначених осіб.

23.02.2015 року на адресу господарського суду надійшла заява арбітражного керуючого Гутнікевича Любомира Миколайовича про призначення його ліквідатором Державного підприємства "Струсівський комбінат продтоварів", в якій зазначено, що арбітражний керуючий не мав судимості за вчинення корисливих злочинів та заборони суду займатися діяльністю арбітражного керуючого, управління боржником раніше не здійснював, та не є заінтересованою особою стосовно боржника та кредиторів. До поданої заяви долучено свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 517 від 12.03.2013 року виданого Міністерством юстиції України без обмеження терміну дії.

Згідно ч. 8. ст. 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарського суду з клопотанням про відкриття процедури санації, визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та про призначення нового арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), надання згоди на укладення арбітражним керуючим значних угод боржника чи угод боржника, щодо яких є заінтересованість.

Як встановлено судом, ухвалами господарського суду від 11.02.2015 року та 03.03.2015 року у даній справі, які направлялися на адресу, зокрема, скаржника - голови комітету кредиторів, зобов'язано комітет кредиторів до дня розгляду заяви про дострокове припинення обов'язків ліквідатора надати господарському суду пропозиції кандидатури арбітражного керуючого для призначення ліквідатором банкрута. Однак, комітет кредиторів вимог ухвал суду не виконав, підстав невиконання ухвали суду не вказав, клопотань про відкладення розгляду поданої заяви у зв'язку з неможливістю проведення зборів комітету кредиторів не подавав, кандидатури арбітражного керуючого не запропонував.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу на те, що у судовому засіданні 03.03.2015 року приймав участь представник сектору з питань банкрутства Головного управління юстиції в Тернопільській області, який також не надав пропозицій щодо кандидатури арбітражного керуючого на призначення його ліквідатором банкрута, чим спростовуються доводи скаржника.

При реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний діяти сумлінно та розумно з урахуванням інтересів боржника та його кредиторів. Під час реалізації своїх прав та обов'язків арбітражний керуючий зобов'язаний додержуватися вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" щодо обмеження використання своїх повноважень з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки чи пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб, одержання дарунків (пожертв).

Визначення поняття конфлікт інтересів наведено у ст. 1 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", відповідно до якої таким є суперечність між особистими майновими, немайновими інтересами особи чи близьких їй осіб та її службовими повноваженнями, наявність якої може вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішень, а також на вчинення чи невчинення дій під час виконання наданих їй службових повноважень.

Колегія суддів на підставі доказів, що подані сторонами та іншими учасниками провадження у справі про банкрутство і містяться в матеріалах справи не вбачає наявності конфлікту інтересів арбітражного керуючого Гутнікевича Л.М. між його особистими інтересами та повноваженнями ліквідатора, що могло б вплинути на об'єктивність або неупередженість прийняття рішення, а також на вчинення чи не вчинення дій під час виконання своїх повноважень.

Відтак, приходить до висновку, що за відсутності пропозицій щодо кандидатури арбітражного керуючого від комітету кредиторів, сектору з питань банкрутства та інших кредиторів, призначення ліквідатором боржника арбітражного керуючого Гутнікевича Л.М. здійснено судом першої інстанції у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Щодо вимог апеляційної скарги про направлення запиту до Бережанського РАЦС про отримання інформації з Реєстру про сімейний стан Гутнікевича Л.М. та Кузика Є.І. колегія судів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 38 ГПК України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; обставини, які може підтвердити цей доказ.

В апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції. (ст. 99 ГПК України).

Звертаючись з клопотанням про витребування доказів до суду апеляційної інстанції, заявник, з огляду на вимоги частини першої статті 101 ГПК України повинен обґрунтувати неможливість подання цих доказів до місцевого господарського суду. Така неможливість можe бути зумовлена, зокрема, тим, що сторона (сторони) заявляла в місцевому господарському суді клопотання про витребування в інших осіб відсутніх у неї (них) доказів, але зазначеним судом таке клопотання не задоволено; на час прийняття рішення місцевим господарським судом заявникові не було і не могло бути відомо про існування відповідних доказів; докази з'явилися після розгляду справи судом першої інстанції.

Відповідне клопотання має заявлятися у письмовій формі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що скаржником до суду першої інстанції клопотання про витребування доказів не подавалося, незважаючи на те, що ухвалами господарського судове засідання по розгляду зави арбітражного керуючого Суслова Р.В. про дострокове припинення його повноважень ліквідатора банкрута неодноразово відкладалося.

Із врахуванням зазначеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині.

Рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржувана ухвала вказаним вимогам відповідає.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Беручи до уваги зазначене вище, діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, відтак приходить до висновку про те, що ухвалу Господарського суду Тернопільської області у справі № 10/Б-743 від 13.03.2015 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агентство корпоративного управління", м. Київ, вул. Жилянська, 104/24 (вих. № б/н від 27.04.2015 року) відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Тернопільської області у справі № 10/Б-743 від 13.03.2015 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 12.06.2014 року

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Костів Т.С.

суддя Юрченко Я.О.