ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р. Справа № 922/98/15

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Черленяк М.І., суддя Ільїн О.В. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі Пляс Л.Ф.

за участю представників:

позивача - Башта Д.І. (довіреність №б/н, від 19.12.2014 року),

відповідача - Бурлаков С.Ю (довіреність № 4, від 16.05.2014 року),

розглянувши у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№2923Х/1-12) на рішення господарського суду Харківської області від 17 березня 2015 у справі №922/98/15,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальнісю "Агромат-СПА", м. Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмен Інтер", м. Харків,

про стягнення 306363,55 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Агромат-СПА" звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будмен Інтер" про стягнення з останнього заборгованості за договором комісії № 787 від 18.01.2011р., у сумі 232103,44 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.03.2015 р. по справі №922/98/15 (суддя Яризько В.О.) в задоволені позовних вимог відмовлено.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати повністю рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2015 р., по справі №922/98/15 та прийняти постанову, якою в повному обсязі задовольнити позовні вимоги позивача, всі судові витрати покласти на відповідача.

Відповідач надав заперечення (вх. № 9246, від 15.06.2015 року) на апеляційну скаргу в якому просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення господарського суду Харківської області від 17.03.2015 року по справі 922/98/15 залишити без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, а представник відповідача відзив на апеляційну скаргу.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача та відповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.01.2011 р. між товариством з обмеженою відповідальністю "Агромат-СПА" (позивач, комітент) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будмен Інтер" (відповідач, комісіонер) було укладено договір комісії на продаж товару № 787 від 18.01.2011 р. з протоколом врегулювання розбіжностей № 1 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору позивач доручає, а відповідач приймає на себе зобов'язання здійснювати від свого імені за плату дії, пов'язані з укладанням та виконанням договорів купівлі-продажу товару позивача, що визначений у додатках до цього договору та/або видаткових товарно-транспортних накладних та/або специфікаціях та/або актах або інших документах, складених щодо товару відповідно до цього договору.

Згідно п. 1.3. договору строк виконання доручення комітента на укладання договорів купівлі-продажу товару обчислюється окремо для кожної партії товару, переданої комісіонеру відповідно до цього договору, і становить 90 (дев'яносто) днів з моменту передачі партії товару комісіонеру за видатковою товарно-транспортною накладною та/або актом або іншими документами на передачу товару/партії товару, складеними відповідно до цього договору. Комісіонер вправі звернутися до комітента з проханням щодо продовження строку комісії відносно окремої партії товару, однак не пізніше, ніж за 10 (десять) днів до його закінчення. У разі неотримання письмової згоди комітента на таке звернення протягом 7 (семи) днів після закінчення строку комісії комісіонер зобов'язаний здійснити дії, передбачені п. 3.1.10. цього договору.

В пункті 3.1.10. договору сторони погодили, що комісіонер зобов'язаний повернути комітенту товар, що не буде проданий, протягом 7 днів після закінчення строку комісії, визначеного п. 1.3. цього договору, та/або припинення цього договору з інших причин, що передбачені законодавством України або цим договором. Товар підлягає поверненню у стані, в якому він передавався на комісію. У випадку закінчення строків придатності (гарантійних строків), встановлених для товару, та/або у випадку пошкодження товару (механічного або іншого пошкодження, бою, забруднення, пошкодження упаковки тощо) комісіонер зобов'язаний оплатити комітенту ціну такого товару за мінімальними цінами продажу в той же строк.

Товар, що не буде повернуто комісіонером протягом зазначеного строку, вважатиметься таким, що проданий покупцям за договорами купівлі-продажу або набутий комісіонером у власність, у зв'язку з чим грошові кошти в оплату ціни товару за мінімальними цінами продажу повинні бути перераховані комісіонером на банківський рахунок комітента протягом 2 (двох) банківських днів. Перевезення товару, що підлягає поверненню, до місця знаходження комітента здійснюється силами та за рахунок останнього після отримання відповідного повідомлення комісіонера про готовність повернути товар.

Матеріалами справи, а саме видатковими накладними, підтверджено, що на виконання умов договору позивач протягом дії договору передав відповідачу на комісію товар на загальну суму 4735939,81 грн.

Протягом дії договору відповідач повернув позивачеві непроданий товар на загальну суму 511982,99 грн., що підтверджується накладними про повернення товару.

Крім того відповідачем були здійснені оплати на рахунок позивача за проданий товар у сумі 3991853,48 грн.

Таким чином на момент розгляду справи відповідачем не повернутий та неоплачений товар на загальну суму 232103,34 грн.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що при здійсненні оплати за реалізований товар відповідач у платіжних документах не зазначав за який саме товар, по якій накладній здійснюється оплата, а тому позивач відповідно до вимог діючого законодавства зараховував таку оплату в рахунок оплати товару, який поставлявся раніше, у зв'язку з чим за даними позивача заборгованість, яка заявлена в даній справі, виникла за наступними видатковими накладними : № 325142 від 25.12.2012 р., № 325144 від 25.12.2012 р., № 19961 від 31.01.2013 р., № 19962 від 31.01.2013 р., № 20165 від 31.01.2013 р., № 20166 від 31.01.2013 р., № 636 від 11.02.2013 р., № 37648 від 22.02.2013 р.

Відповідач, заперечуючи проти позову, посилався на те, що товар, який він отримував за спірними видатковими накладними на теперішній час є реалізованим, за нього перераховані кошти позивачу.

Відповідно до ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Згідно ст. 1022 ЦК України після вчинення правочину за дорученням комітента комісіонер повинен надати комітентові звіт і передати йому все одержане за договором комісії. Комітент, який має заперечення щодо звіту комісіонера, повинен повідомити його про це протягом тридцяти днів від дня отримання звіту. Якщо такі заперечення не надійдуть, звіт вважається прийнятим.

Відповідачем до матеріалів справи надані копії звітів комісіонера за період з 01.02.2011 р. по 30.11.2014 р., з яких вбачається, що комісіонер надавав звіти комітенту кожні 15 днів. Дані звіти підписані з боку позивача без зауважень.

Відповідно до п. 3.1.9. договору комісіонер зобов'язаний перераховувати на банківський рахунок комітента грошові кошти за проданий товар, за вирахуванням суми комісійної плати, відповідно до розділу 5 цього договору, не пізніше 7 днів з моменту продажу товару.

Враховуючи, що позивач передавав на комісію індивідуально визначене майно, а відповідач зобов'язаний був перераховувати кошти лише за проданий товар, колегія суддів вважає помилковою позицію позивача стосовно того, що він зараховував кошти, що надходили в рахунок оплати товару, що раніше був переданий на комісію. Колегія суддів вважає, що до даного виду правовідносин не застосовується правило зарахування коштів в рахунок оплати раніше переданого товару, оскільки позивачем не доведено, що на час надходження коштів у відповідача вже існувало зобов'язання по оплаті товару раніше отриманого на комісію.

Відповідно до п.1.4. Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами за комітентом зберігається право власності на товар, прийнятий на комісію, до моменту його продажу споживачу. Комісіонер несе відповідальність у встановленому законодавством порядку перед комітентом за втрату або пошкодження товару, прийнятого на комісію. Розмір і порядок відшкодування збитків, нанесених комітенту, визначаються за погодженням сторін, а у випадку недосягнення згоди - вирішується у судовому порядку. Комітент має право в будь-який час забрати зданий на комісію товар за наявності квитанції та відповідного посвідчення особистості, сплативши комісіонеру обумовлену плату за зберігання зданої на комісію речі.

Згідно п.1.5. Правил комісійної торгівлі непродовольчими товарами товар може бути повернений іншій особі, якщо вона пред'явить квитанцію, видану комітенту комісіонером, нотаріально завірене доручення комітента з обов'язковим позначенням номера паспорта або документа, який його замінює.

При виконанні договору комісії позивачем повинен був вестись кількісно - сумовий облік переданого на комісію товару, оскільки при веденні тільки сумового обліку переданого на комісію товару, неможливо встановити який товар та по якій накладній продано та за який товар надійшли кошти.

Позивач зазначав, що відповідач в платіжних документах не зазначав конкретний товар або видаткову накладну, а тому не міг знати за який товар здійснюється перерахування, однак позивач отримував звіти комісіонера кожні 15 днів та з врахуванням строків перерахування коштів, що встановлені п. 3.1.9. договору, мав можливість здійснювати ідентифікацію надходження коштів та товару.

Крім того згідно п. 3.1.8. договору комісіонер зобов'язаний письмово інформувати комітента про хід виконання доручення за цим договором кожні 30 (тридцять) днів з наданням відомостей про факти укладення договорів купівлі -продажу товару, об'єми продажу, факти надходження на банківський рахунок та/або в касу комісіонера грошових коштів від покупців за проданий товар. Щомісячно, не пізніше 15 числа поточного місяця та/або на першу вимогу комітента проводити звірку розрахунків за цим договором, станом на 1 (перше) число поточного місяця, а у випадку виявлення розбіжностей у даних бухгалтерського обліку сторін - протягом 3 (трьох) днів надати повні дані щодо облікованих операцій з прийняття, повернення, розрахунків за цим договором.

Таким чином, приймаючи звіти від відповідача у позивача не виникало жодних питань щодо виконання договору комісії та він не звертався до відповідача з питанням проведення звірки розрахунків за договором, не звертався щодо роз'яснення за який товар надходить оплата, а також позивач не просив відповідача про зазначення певних реквізитів відповідачем у платіжних документах.

Колегія суддів дійшла висновку, що позивачем неналежним чином проводився бухгалтерський облік щодо поставок та оплати товару за договором комісії, укладеним з відповідачем.

Відповідачем до матеріалів справи надана копія вимоги вих. № 59 від 20.02.2013 р., в якій відповідач повідомляв позивача про те, що строк комісії по наведеному переліку товару закінчився, товар є нереалізованим, а тому просить позивача забрати даний товар, отримання вказаної вимоги підтверджується позивачем (т. 2 а.с. 145-147).

Позивач зазначав, що товар, який перелічений в вимозі не стосується тих видаткових накладних, які заявлені ним в позові, однак це може свідчити про те, що товар, який заявлений позивачем є реалізованим та оплаченим відповідачем.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач, заявляючи позовні вимоги, здійснює розрахунок, виходячи з загальної вартості товару, переданого на комісію, загальної вартості товару, який був повернутий та загальної суми оплати, що були здійснені, що свідчить про ведення позивачем сумового обліку товару. Як вже зазначено, такий підхід не відповідає вимогам ведення обліку саме щодо договорів комісії, оскільки в даному випадку позивач повинен був вести кількісно-сумовий облік товару, переданого на комісію.

Колегія суддів, з урахуванням зазначеного дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв оскаржуване рішення обґрунтовано, з урахуванням матеріалів справи тому рішення господарського суду Харківської області від 17 березня 2015 у справі №922/98/15 підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 33, 43, 85, 101, пунктом 1 статті 103, статтею 105, Господарського процесуального кодексу України судова колегія Харківського апеляційного господарського суду,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 17 березня 2015 у справі №922/98/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 17.06.2015 року

Головуючий суддя Черленяк М.І.

Суддя Ільїн О.В.

Суддя Хачатрян В.С.