КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Справа№ 910/229/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Яковлєва М.Л.

Куксова В.В.

За участю представників:

від позивача: Гуковський П.В. - представник за довіреністю,

від відповідача: Никифорова С.Ю. - представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-Торг"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 р.

у справі №910/229/15-г ( суддя Головіна К.І.)

за позовом Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-Торг"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Відкрите акціонерне товариство "Львівський меблевий комбінат"

про стягнення 10 445,60 грн.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року Львівське міське комунальне підприємство "Львівводоканал" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-Торг" (далі-відповідач) 10 445,60 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення ВАТ "Львівський меблевий комбінат" (третя особа) умов договору №300060 від 15.08.2007 р. в частині невиконання своїх зобов'язань щодо отримання дозволу на скид стічних вод у 2012 р., внаслідок чого та у силу умов договору поруки № 2 від 21.03.2012 р. у відповідача утворилась заборгованість в сумі 10 445,60 грн.

У позові позивач просить суд стягнути з відповідача, як поручителя, заборгованість за договором № 300060 від 15.08.2007 р. у сумі 10 445,60 грн., яка складається з плати за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу - 8 356,48 грн. та плати в Фонд охорони навколишнього природного середовища м. Львова за скид стічних вод в міську каналізацію без дозволу - 2 089,12 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у справі №910/229/15-г позов задоволено.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-Торг" на користь Львівського міського комунального підприємства "Львівводоканал" плату за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу у сумі 8 356,48 грн. та судовий збір у сумі 1 827,00 грн.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-Торг" на користь Фонду охорони навколишнього природного середовища м. Львова плату за скид стічних вод в міську каналізацію без дозволу у сумі 2 089,12 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 26.02.2015р., відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у оскаржуваному рішенні суду, обставинам справи; порушення та неправильне застосування останнім норм матеріального та процесуального права.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Третя особа не скористалася своїм правом згідно ч. 1 ст. 96 ГПК України та не надала суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно ч. 2 ст. 96 ГПК не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники процесу були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Однак, третя особа наданим їй процесуальним правом не скористалася та в судове засідання не з'явилася, своїх повноважних представників не направила, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання з розгляду апеляційної скарги, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності представника третя особи.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, з урахуванням додаткових пояснень до останньої, та відзиву, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 15.08.2007р. між позивачем та третьою особою був укладений договір на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі № 300060 (далі - Договір №300060), відповідно до умов якого позивач надає послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод, а третя особа користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України.

У відповідності до п.2.2.1 Договору №300060 третя особа зобов'язується отримати в позивача технічні умови (в разі їх відсутності) на приєднання абонента до мереж водопроводу та каналізації, погодити паспорт водного господарства (в разі його відсутності) протягом одного місяця з моменту укладання договору і у встановленому порядку отримати дозвіл на скид стічних вод, погодивши проект ліміту на скид забруднювальних речовин.

Відповідно до п.4.4 Договору №300060 об'єм відібраної води, а також об'єм скинутих стічних вод понад встановлений ліміт оплачується в 5 кратному розмірі. При відсутності дозволу на скид забруднювальних речовин чи закінчення строку його дії весь об'єм стоків вважається понадлімітним і оплачується в 5 кратному розмірі.

Як стверджує позивач, третя особа в порушення умов Договору №300060 не отримала дозволу на скид стічних вод у 2012 року.

У відповідності до ст. 33 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" екологічні нормативи встановлюють гранично допустимі розміри викидів та скидів у навколишнє природне середовище забруднюючих хімічних речовин, рівні допустимого шкідливого впливу на нього фізичних та біологічних факторів.

Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України", затвердженими наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 37 від 19.02.2002р., регулюється діяльність державних комунальних підприємств водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Відповідно до пунктів 1.8 та 2.4 Правил підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги місцевих правил та договору на послуги водовідведення, дотримуватись установлених водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства, оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників.

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.09.2002р. №292 затверджено Правила приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова (надалі - Правила), які встановлюють вимоги до приймання від підприємства стічних вод міської каналізації, регламентують права та обов'язки підприємств і водоканалу, порядок визначення плати за послуги водовідведення, порядок контролю за виконанням цих правил, відповідальність та міри впливу за їх порушення. Правила приймання стічних вод є обов'язковими до виконання всіма підприємствами (незалежно від їх відомчої належності і форми власності), які користуються послугами водоканалу з водопостачання і водовідведення, стічні води яких скидаються в міську каналізацію безпосередньо чи опосередковано.

Згідно із п.4.3.3 Правил підприємства, внесені до переліку, зобов'язані мати дозвіл на скид та ліміт на скид, до вилучення з даного переліку.

Відповідно до п. 4.6.2.1.1 Правил дозвіл на скид водоканалом, для підприємств занесених у перелік з підставою ПЛ, надається на один календарний рік.

Для отримання дозволу на скид підприємство подає лист про дозвіл на наступний період до 01.11 поточного року. Якщо підприємство у встановлені терміни не звернулось у водоканал щодо надання дозволу на скид, останній втрачає чинність 31 грудня року, на який було надано дозвіл (п. 4.3 Правил).

Як встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, третю особу включено до переліку підприємств, для яких встановлюється ліміт на скид забруднювальних речовин у міську каналізацію станом на 01.01.2012р., затвердженого 14.07.2011р. Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради (номер 778).

Отже, у третьої особи виник обов'язок отримати дозвіл на скид стічних вод на 2012 рік.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази отримання третьою особою вказаного дозволу.

Як свідчать матеріали справи, 21.03.2012 р. між позивачем, як кредитором, третьою особою, як боржником, та відповідачем, як поручителем, був укладений договір поруки № 2 (далі-Договір поруки), відповідно до умов якого поручитель зобов'язується у повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань по оплаті послуг за Договором № 300060 від 15.08.2007р.

Пунктом 1.2 Договору поруки сторони погодили, що у випадку невиконання боржником своїх зобов'язань по оплаті за розрахунковий період згідно з договором протягом одного дня, поручитель зобов'язується у 3-х денний термін з моменту прострочення боржником оплати чергового щомісячного платежу відповідати перед кредитором в межах суми належної до оплати боржником.

Відповідно до ч.1 ст.554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Порука є спеціальним заходом майнового характеру спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання, чим обумовлюється додатковий характер поруки стосовно основного зобов'язання (ст. 553 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.556 Цивільного кодексу України до поручителя, який виконав зобов'язання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі, й ті, що забезпечували його виконання.

Таким чином, за Договором поруки до відповідача перейшов обов'язок у повному об'ємі виконати зобов'язання за Договором №300060 від 15.08.2007р. перед позивачем, зокрема, отримати вищевказаний дозвіл.

Як зазначено вище, дозволу на скид стічних вод на 2012 рік третя особа не отримала, так само як і відповідач.

Відповідно до п.4.6.6 Правил відсутність у абонента дозволу на скид стічних вод зумовлює виникнення у нього обов'язку зі сплати п'ятикратного розміру вартості водовідведення, оскільки весь обсяг стічних вод у розрахунковому періоді вважається таким, що перевищує ліміт обсягу стічних вод.

Пунктом 8.4.9 Правил передбачено, що плата підприємств за скид стічних вод без дозволу здійснюється відповідно до рахунків, які виставляє водоканал і розподіляється таким чином: 20 відсотків перераховуються підприємством на рахунок міського фонду охорони навколишнього природного середовища, а 80 відсотків перераховуються підприємством на рахунок водоканалу.

Згідно із п. 4.4 Договору №300060 об'єм відібраної води, а також об'єм скинутих стічних вод понад встановлений ліміт оплачується в 5 кратному розмірі. При відсутності дозволу на скид забруднювальних речовин чи закінчення строку його дії весь об'єм стоків вважається понадлімітним і оплачується в 5 кратному розмірі.

З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача в силу умов Договору поруки виникла заборгованість на скид стічних вод у 2012 р. у сумі 10 445,60 грн., яка складається з плати за скид стічних вод в міську каналізацію м. Львова без дозволу - 8 356,48 грн. (80 %) та плати в фонд охорони навколишнього природного середовища м. Львова - 2 089,12 грн. (20%), що підтверджується відповідним рахунком за серпень 2012р., розрахунком заборгованості та поясненнями представника позивача.

01.12.2013р. та 01.04.2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою (№14/1-6538, № 10-1900) сплатити заборгованість на вказану суму. Дані вимоги були залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем відповідно до вимог ст. ст.32-34 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності вказаної вище заборгованості.

Відповідно до положень ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційним господарським судом приймаються додаткові докази, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Однак, відповідач не обґрунтував неможливість подання додаткових доказів суду першої інстанції.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі з урахуванням письмових пояснень, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміні оскаржуваного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Профіт-Торг" на рішення Господарського суду м.Києва від 26.02.2015р. у справі №910/229/15-г залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду м.Києва від 26.02.2015 року у справі №910/229/15-г залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/229/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту постанови 15.06.2015р.

Головуючий суддя П.В. Авдеєв

Судді М.Л. Яковлєв

В.В. Куксов