ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.15р. Справа № 904/3626/15

За позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс", м. Дніпропетровськ

до Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств", м. Новомосковськ Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у сумі 345 011,56 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: Яковишен І.В., довіреність № 623 від 18.05.2015 року, представник

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому просить стягнути з Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" на свою користь основний борг у розмірі 215 106,14 грн., пеню у розмірі 23639,80 грн., 3% у розмірі 7 327,29 грн. та втрати від інфляції у розмірі 98 938,33 грн., загалом на суму 345 011,56 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором підряду № 9471 від 01.12.2013 року щодо повної оплати виконаних позивачем робіт, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість та відповідно нараховані штрафні санкції, 3% річних та втрати від інфляції на загальну суму 345 011,56 грн.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

10.06.2015 року до господарського суду від відповідача за допомогою факсового зв'язку надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з лікарняним обстеженням юрисконсульта Бутко О.В.

Згідно абз. 2 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

Виходячи з вищенаведеного, господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки відповідач не обмежений колом представників щодо явки в судове засідання для належного представництва його інтересів.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відзиву на позов Міське комунальне підприємство "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" до суду не надало, тому справа розглядається за наявними в ній матеріалами (стаття 75 Господарського процесуального кодексу України).

Розгляд справи був відкладений з 21.05.2015 року на 10.06.2015 року.

У судовому засіданні 10.06.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013 року між Міським комунальним підприємством "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" (замовник) та Товариством з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (підрядник) був укладений договір підряду № 9471 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого підрядник зобов'язується здійснювати збирання та вивезення побутових відходів з житлового фонду, підпорядкованого органам місцевого самоврядування згідно затверджених графіків та норм накопичення, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконані роботи на умовах цього Договору.

Згідно п. 8.1. Договору даний Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2014 року. Припинення терміну дії Договору не звільняє сторони від виконання зобов'язань, що виникли у період дії Договору. Положення Договору щодо порядку розрахунків зберігають свою чинність до моменту остаточного розрахунку з підрядником за виконані ним роботи.

Збирання побутових відходів з житлового фонду м. Ново московська, підпорядкованого органам місцевого самоврядування здійснюється підрядником за планово-подвірною системою у власну чи орендовану тару. Вивезення побутових відходів здійснюється підрядником власними або орендованими спеціально обладнаними для цього транспортними засобами. Захоронення побутових відходів здійснюється підрядником тільки на полігоні замовника (п.п. 1.2.-1.4. Договору).

Розділами 2-3 Договору визначені права та обов'язки підрядника та замовника, зокрема, положеннями розділів зазначено, що підрядник зобов'язується відповідно до графіків та дислокацій якісно та в повному обсязі виконувати збирання та вивезення побутових відходів з житлового фонду, підпорядкованого органам місцевого самоврядування м. Ново московська з дотриманням законодавчих нормативно-правових актів та умов цього Договору, а замовник зобов'язується своєчасно оплатити підряднику виконані ним роботи на умовах цього Договору (п.п. 3.2.1.-2.2.5. Договору).

За умовами п. 4.1. Договору послуги підрядника сплачуються по наступним тарифам: вивіз 1 метра кубічного ТПВ складає - 23,14 грн., ПДВ 20% - 4,62 грн.. Всього - 27,76 грн.

Пунктами 4.2.-4.3. Договору передбачено, що оплата послуг здійснюється до 20 числа наступного за наданням послуг місяцем у відповідності з підписаним сторонами актом виконаних робіт. Форма оплати - безготівковий розрахунок. Розрахунки за цим Договором здійснюються замовником до 20 числа наступного місяця згідно акту виконаних робіт.

На виконання умов Договору позивач виконав роботи на загальну суму 725 439,02 грн.

На підтвердження наведеного факту позивач надав до суду належним чином завірені копії Актів про фактичне виконання послуг, а саме:

- Акт про фактичне виконання послуг № 13/12418 від 31.12.2013 року на суму 64 052,45 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/01943 від 31.01.2014 року на суму 77 675,43 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/03473 від 28.02.2014 року на суму 23 366,77 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/02974 від 28.02.2014 року на суму 41 785,29 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/03772 від 31.03.2014 року на суму 62 433,57 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/05474 від 30.04.2014 року на суму 47 100,08 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/06655 від 31.05.2014 року на суму 51 070,91 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/07757 від 30.06.2014 року на суму 51 070,91 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/09089 від 31.07.2014 року на суму 51 070,91 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/10025 від 31.08.2014 року на суму 51 070,91 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/11392 від 30.09.2014 року на суму 48 749,50 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/12477 від 31.10.2014 року на суму 53 392,31 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/13669 від 30.11.2014 року на суму 48 749,50 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 14/44513 від 31.12.2014 року на суму 51 529,08 грн.;

- Акт про фактичне виконання послуг № 15/00596 від 10.01.2015 року на суму 2 321,40 грн.

Наведені документи містять підписи уповноважених осіб позивача та відповідача, відповідно скріплені печатками підприємств.

У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань щодо повної оплати виконаних робіт, позивач звернувся до відповідача з листом № 208 від 23.02.2015 року із вимогою про оплату заборгованості у сумі 215 106,14 грн., однак відповідач відповіді на лист не надав.

Позивач зазначає, що відповідач лише частково оплатив виконані позивачем роботи у сумі 510 332,88 грн., на підтвердження чого надав до суду копії платіжних доручень (а.с. 23-67), внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість у сумі 215 106,14 грн. (725439,02 грн. - 510 332,88 грн.), що і причиною спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Враховуючи умови Договору (п.п. 4.2.-4.3. Договору), а також факт того, що підтвердженням виконаних позивачем робіт є наведені вище Акти про фактичне виконання послуг, відповідно строк оплати товару є таким, що настав.

Доказів оплати виконаних позивачем робіт відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу у сумі 215 106,14 грн. шляхом надання належних доказів не спростував.

За викладеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 215 106,14 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою. Виконання зобов'язання забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 ЦК України).

Згідно п. 5.4. Договору при порушенні передбачених цим Договором строків розрахунків замовник сплачує підряднику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який ця пеня сплачується. Сплата пені не звільняє замовника від виконання своїх зобов'язань за цим Договором. за кожен день прострочення від несвоєчасно сплаченої суми.

Позивач нарахував та заявив до стягнення пеню окремо по кожному спірному Акту, який неоплачений або частково оплачений відповідачем:

- за грудень 2013 року за період з 21.01.2014 року по 30.04.2014 року на суму 64 052,45 грн. у сумі 2 449,79 грн.;

- за грудень 2013 року за період з 01.05.2014 року по 24.07.2014 року на суму 54 066,02 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 986,43 грн.) у сумі 2 463,34 грн.;

- за січень 2014 року за період з 21.02.2014 року по 21.08.2014 року на суму 77 675,43 грн. у сумі 7 141,88 грн.;

- за лютий 2014 року за період з 21.03.2014 року по 21.09.2014 року на суму 65 152,06 грн. у сумі 6 724,05 грн.;

- за травень 2014 року за період з 21.06.2014 року по 21.12.2014 року на суму 10 000,00 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 1 249,59 грн.;

- за серпень 2014 року за період з 21.09.2014 року по 20.03.2015 року на суму 11 070,91 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 1 740,71 грн.;

- за вересень 2014 року за період з 21.10.2014 року по 21.04.2015 року на суму 8 749,50 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 1 656,17 грн.;

- за січень 2015 року за період з 21.02.2015 року по 21.04.2015 року на суму 2 321,40 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 214,27 грн.

Враховуючи наведені розрахунки, загалом позивач нарахував пеню у сумі 23 639,80 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, суд встановив, що у розрахунку розміру пені позивачем допущена помилка, яка пов'язана з періодом нарахування пені, зокрема позивач не враховує п. 1.9. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", за яким день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені.

Так, при нарахуванні пені за грудень 2013 року за період з 21.01.2014 року по 30.04.2014 року на суму 64 052,45 грн. позивачем не врахований день, в який відповідачем була здійснена часткова оплата - 30.04.2014 року, відповідно пеня може бути нарахована за період з 21.01.2014 року по 29.04.2014 року та відповідно становить 2 416,44 грн., а на суму 54 066,02 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 986,43 грн.) за період з 30.04.2014 року по 24.07.2014 року, де розмір пені позивачем нараховано вірно.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені підлягають задоволенню частково у сумі 23 606,45 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача на свою користь 3% річних окремо по кожному спірному Акту, який неоплачений або частково оплачений відповідачем:

- за грудень 2013 року за період з 21.01.2014 року по 30.04.2014 року на суму 64 052,45 грн. у сумі 526,46 грн.;

- за грудень 2013 року за період з 01.05.2014 року по 10.09.2014 року на суму 54 066,02 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 986,43 грн.) у сумі 591,02 грн.;

- за грудень 2013 року за період з 11.09.2014 року по 21.04.2015 року на суму 44 065,93 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 999,09 грн.) у сумі 807,67 грн.;

- за січень 2014 року за період з 21.02.2014 року по 21.04.2015 року на суму 77 675,43 грн. у сумі 2 713,32 грн.;

- за лютий 2014 року за період з 21.03.2014 року по 21.04.2015 року на суму 65 152,06 грн. у сумі 2 125,92 грн.;

- за травень 2014 року за період з 21.06.2014 року по 21.04.2015 року на суму 10 000,00 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 226,03 грн.;

- за серпень 2014 року за період з 21.09.2014 року по 21.04.2015 року на суму 11 070,91 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 193,82 грн.;

- за вересень 2014 року за період з 21.10.2014 року по 21.04.2015 року на суму 8 749,50 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 131,60 грн.;

- за січень 2015 року за період з 21.02.2015 року по 21.04.2015 року на суму 2 321,40 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 11,45 грн.

Враховуючи наведені розрахунки, загалом позивач нарахував 3% річних у сумі 7 327,29 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив, що у розрахунку розміру 3% річних позивачем допущені помилки, які пов'язані з періодами нарахування 3% річних, зокрема позивач не врахував наведені вище положення Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року

Так, при нарахуванні 3% річних за грудень 2013 року за період з 21.01.2014 року по 30.04.2014 року на суму 64 052,45 грн. позивачем не врахований день, в який відповідачем була здійснена часткова оплата - 30.04.2014 року, відповідно 3% річних можуть бути нараховані за період з 21.01.2014 року по 29.04.2014 року, що відповідно становить 521,19 грн.

У той же час, на суму 54 066,02 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 986,43 грн.) 3% річних відповідно мають період нарахування з 30.04.2014 року по 09.09.2014 року, де розмір 3% річних позивачем нараховано вірно та на суму 44 065,93 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 999,09 грн.) за період з 10.09.2014 року по 21.04.2015 року, де розмір 3% річних позивачем також нараховано вірно.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних підлягають задоволенню частково у сумі 7 322,02 грн.

Також позивач просить стягнути на свою користь інфляційні втрати, по кожному спірному Акту, який неоплачений або частково оплачений відповідачем:

- за грудень 2013 року за період з 21.01.2014 року по 30.04.2014 року на суму 64 052,45 грн. у сумі 3 975,12 грн.;

- за грудень 2013 року за період з 01.05.2014 року по 10.09.2014 року на суму 54 066,02 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 986,43 грн.) у сумі 3 297,71 грн.;

- за грудень 2013 року за період з 11.09.2014 року по 21.04.2015 року на суму 44 065,93 грн. (враховуючи часткову оплату заборгованості у сумі 9 999,09 грн.) у сумі 14 555,51 грн.;

- за січень 2014 року за період з 21.02.2014 року по 21.04.2015 року на суму 77 675,43 грн. у сумі 38 069,34 грн.;

- за лютий 2014 року за період з 21.03.2014 року по 21.04.2015 року на суму 65 152,06 грн. у сумі 29 841,68 грн.;

- за травень 2014 року за період з 21.06.2014 року по 21.04.2015 року на суму 10 000,00 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 3 409,55 грн.;

- за серпень 2014 року за період з 21.09.2014 року по 21.04.2015 року на суму 11 070,91 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 3 241,79грн.;

- за вересень 2014 року за період з 21.10.2014 року по 21.04.2015 року на суму 8 749,50 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 2 296,92 грн.;

- за січень 2015 року за період з 21.02.2015 року по 21.04.2015 року на суму 2 321,40 грн. (враховуючи часткову оплату) у сумі 250,71 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наведених положень законодавства вбачається, що втрати від інфляції можуть бути нараховані починаючи з наступного місяця у якому мав бути здійснений платіж, тобто початком періоду є наступний місяць, за тим, що вказаний у розрахунку.

Щодо кінця періоду нарахування втрат від інфляції, суд зазначає, що втрати від інфляції за місяць не можуть бути нараховані виключно у випадку існування прострочення, період якого не становить місяць у цілому (аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 01.04.2015 року у справі 917/1667/14).

Так, судом встановлені помилки у нарахованих позивачем втратах від інфляції за грудень 2013 року за період з 21.01.2014 року по 30.04.2014 року на суму 64 052,45 грн. та за грудень 2013 року за період з 11.09.2014 року по 21.04.2015 року на суму 44 065,93 грн.

З урахуванням наведених положень законодавства у зазначених періодах можуть бути нараховані втрати від інфляції наступним чином:

- за грудень 2013 року за період з лютого 2014 року по березень 2014 року на суму 64052,45 грн. у сумі 1 801,92 грн. та за грудень 2013 року на суму 54 066,02 грн. (у зв'язку з частковою оплатою у квітні 2014 року з урахуванням позиції Вищого господарського суду України щодо нарахуванням індексу інфляції виключно за повний місяць прострочення - повний місяць існувало прострочення оплати суми у розмірі 54 066,02 грн.) за квітень 2014 року у сумі 1784,18 грн., тому загальна сума втрат від інфляції становить 3 586,10 грн.;

- за грудень 2013 року за період з жовтня 2014 року по березень 2015 року на суму 44065,93 грн. у сумі 12 903,40 грн.

За наведеного, вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції підлягає задоволенню частково у сумі 96 897,20 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за надані послуги. Невиконанням обов'язку щодо оплати наданих послуг відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (вартість послуг) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача підлягає стягненню 342 931,81 грн. (основний борг у розмірі 215 106,14 грн., пеня у розмірі 23 606,45 грн., 3% річних у розмірі 7322,02 грн., втрати від інфляції у розмірі 96 897,20 грн.).

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 6 858,64 грн.

Керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Міського комунального підприємства "Новомосковський комбінат комунальних підприємств" (51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, буд. 14, ідентифікаційний код 32679659) на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Дніпрокомунтранс" (49107, м. Дніпропетровськ, вул. Запорізьке Шосе, 26, ідентифікаційний код 02128158) заборгованість у розмірі 215 106,14 грн., пеню у розмірі 23 606,45 грн., 3% річних у розмірі 7 322,02 грн., втрати від інфляції у розмірі 96 897,20 грн. та судовий збір у розмірі 6 858,64 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 18.06.2015 року.

Суддя О.М. Крижний