ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18.06.2015 Справа № 905/228/15

Господарський суд Донецької області у складі судді Мельниченко Ю.С., при секретарі судового засідання (помічнику судді) Шевчук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд», м. Краматорськ, Донецька область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд Гарант Груп», м. Ірпінь, Київська область

про визнання договору субпідряду №14/1711-2 від 17.11.2014р. недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Розгляд справи здійснювався без застосування засобів технічної фіксації судового процесу відповідно до ст. 81-1 Господарського-процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 18.06.2015р. суд виходив до нарадчої кімнати (каб. 312) для прийняття рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд», м. Краматорськ, Донецька область, звернувся до господарського суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд Гарант Груп», м. Ірпінь, Київська область, про визнання договору субпідряду №14/1711-2 від 17.11.2014р. недійсним.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що господарська діяльність відповідача є сумнівною, тому існування між сторонами господарьких відносин, на думку позивача, може призвести до пасивного ухилення останнього від сплати податків. Крім того, позивач зазначає, що договір породжує не ті правові наслідки, на котрі останній розраховував під час укладання договору.

В підтвердження вказаних обставин позивачем надано копію договору субпідряду №14/1711-2 від 17.11.2014р.; додаткової угоди №1 від 05.01.2015р., договірної ціни; довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2014р.; актів №1 та №2 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014р.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст. 203, 215, 216 Цивільного кодексу України; ст.ст. 4, 7 Господарського кодексу України.

У судове засідання 18.06.2015р. позивач представника не направив, про судове засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить зареєстрована канцелярією суду телеграма від 16.06.2015р., в якій останній просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату у зв'язку з тим, що представник підприємства знаходиться у відпустці.

Відповідач правом надати відзив на позовну заяву не скористався, у судове засідання 18.06.2015р. представника також не направив, про дату судового засідання був повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення рекомендованого листа з відміткою про його отримання представником відповідача від 11.06.2015р.

З огляду на достатність наявних в матеріалах справи документів для правильного вирішення спору, враховуючи, що неявка в судове засідання представників сторін та ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву не впливає на правову оцінку спірних правовідносин та не перешкоджає вирішенню справи, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в порядку ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВСТАНОВИВ:

17.11.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд» (далі - генпідрядник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд Гарант Груп» (далі - субпідрядник), був укладений договір субпідряду №14/1711-2 (далі - договір), за умовами якого субпідрядник прийняв на себе зобов'язання на свій ризик виконати визначену договором роботу за завданням генпідрядника, а генпідрядник зобов'язався прийняти та оплатити її (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору, предметом субпідряду є: ЕСПЦ. Ремонт покрівлі будівлі цеху інв. №00001. Обсяг, характер та вартість робіт, передбачених п.1.2 договору визначаються договірною ціною (додаток №1), погодженою сторонами, що є невід'ємною частиною договору (п. 1.3 договору).

Як визначено п. 1.4 договору, ціна договору складає 246 918грн. 40коп, крім того ПДВ 20% 41 153грн. 40коп., згідно наступного кошторису:

- кошторис 85_ДЦ_ДЦ «ЕСПЦ. Ремонт покрівлі будівлі цеху інв. №00001» на суму 246 918грн., крім того ПДВ 20% 41 153грн.

Як визначено п. 4.4 договору, генпідрядник здійснює оплату за виконані роботи протягом 15 календарних днів за фактично виконаний обсяг після підписання форм КБ-2В, КБ-3 та отримання рахунку на оплату.

Здавання-приймання виконаних робіт, як передбачено п. 8.1. договору, оформлюється сторонами за двостороннім актом, протягом п'яти днів з моменту повідомлення генпідрядника про готовність предмета субпідряду до здачі.

Згідно п. 8.7 договору, за умови відсутності претензій, генпідрядник зобов'язується підписати акт приймання-передачі протягом 10 днів.

Як вбачається з матеріалів справи, у виконання прийнятих на себе зобов'язань за договором відповідачем було виконано ремонт покрівлі будівлі цеху інв. №00001 на суму 150 523грн. 20коп., за наслідком чого сторонами були підписані акти приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми КБ-3 за грудень 2014р. на суму 84 554грн. 40коп. та на суму 65 968грн. 80коп. Вказані документи були підписані сторонами без зауважень та скріплені печатками підприємств.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується факт виконання відповідачем умов спірного договору, що позивачем в позовній заяві не заперечувалось.

Розглядаючи даний спір та проаналізувавши укладений сторонами договір субпідряду №14/1711-2 від 17.11.2014р., суд дійшов висновку, що останній за своєю правовою природою є договором будівельного підряду та підпадає під регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України, Глави 33 Господарського кодексу України.

За змістом ст. 875 Цивільного кодексу України, яка міститься у § 3 Главі 61 цього Кодексу, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, які полягають у визнанні недійсним договору №14/1711-2 від 17.11.2014р., позивач фактично піддає сумнівності фінансово-господарську діяльність відповідача, виконання умов договору, як зазначається в позовній заяві, ущемляє майнові права позивача та породжує не ті правові наслідки, на котрі останній розраховував під час його укладання.

Оцінюючи правомірність заявлених позовних вимог суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Положеннями ст. 203 Цивільного кодексу України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недотримання зазначеної вимоги за змістом ст.215 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання правочину недійсним.

Приписами постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику про визнання угод недійсними» від 06.11.2009р. № 9 передбачено, що угода може бути визнана недійсною лише з підстав і за наслідками, передбаченими законом; в кожній справі про визнання угоди недійсною суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угоди недійсною і настання певних юридичних наслідків.

Отже, заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Разом з тим, за вимогами ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Дослідивши зміст укладеного сторонами спірного договору, суд дійшов висновку, що останній містить в собі предмет договору (розділ 1), вартість виконаних робіт (розділ 3), умови оплати (розділ 4), права та обов'язки сторін (розділи 5, 6), порядок виконання робіт (розділ 7), порядок здачі-приймання робіт (розділ 8), відповідальність сторін (розділ 9) тощо. Укладений між сторонами договір не суперечить нормам законодавства, зокрема, п.1. ч.1 ст. 203 Цивільного кодексу України, отже, підстав для визнання недійсним спірного договору немає.

Доводи позивача стосовно сумнівності підприємницької діяльності відповідача та невідповідності намірам позивача під час укладання договору спростовуються матеріалами справи, з яких вбачається, що зобов'язання за спірним договором відповідачем були виконані у повному обсязі та прийняті позивачем без заперечень. Крім того, суд звертає увагу про відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів щодо незаконної діяльності відповідача та зазначає про недоведеність позивачем, яким чином діяльність відповідача може стати підставою для визнання договору договору субпідряду №14/1711-2 від 17.11.2014р. недійсним.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги про визнання договору субпідряду №14/1711-2 від 17.11.2014р. недійсним безпідставними, отже, такими, що задоволенню не підлягають.

Стосовно заявленого позивачем клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату через перебування представника підприємства у відпустці, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, сторони мають право, а не обов`язок брати участь в господарських засіданнях, крім того, відповідно до ст. 28 Господарського процесуального кодексу України, справи юридичні особи в господарському суді ведуть через представника, при цьому, закон не обмежує кількість представників юридичної особи, у зв'язку з чим судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Зважаючи на викладені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись ст.ст. 203, 215, 638, 875 Цивільного кодексу України; ст.ст. 1, 4, 42-47, 22, 28, 33, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд», м. Краматорськ, Донецька область, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Буд Гарант Груп», м. Ірпінь, Київська область, про визнання договору субпідряду №14/1711-2 від 17.11.2014р. недійсним, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним господарським судом, якщо рішення не буде скасовано.

Апеляційна скарга на рішення місцевого господарського суду подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення.

У судовому засіданні 18.06.2015р. проголошено та підписано вступну та резолютивну частину рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 19.06.2015р.

Суддя Ю.С. Мельниченко