РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 Справа №910/11831/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»

про стягнення 10459 грн. 12 коп.

Суддя: Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Ретерук Н.О. (довіреність №2997D/2014 від 13.10.2014),

від відповідача - не з'явився.

встановив :

07.05.2015 позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" страхове відшкодування у порядку регрессу в розмірі 9451 грн. 93 коп.

У судовому засіданні представник позивача наддав суду письмове клопотання про збільшення розміру позовних вимог та просив стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Україна" на користь Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" страхове відшкодування у порядку регрессу в розмірі 10459 грн. 12 коп.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 року, передбачені частиною четвертою статті 22 Господарського процесуального кодексу України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи те, що вищезазначені дії позивача не суперечать законодавству та не порушують права і охоронювані законом інтереси інших осіб, суд приймає заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, у зв'язку з чим новою ціною позову є 10459 грн. 12 коп.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали господарського суду. Відзив на позовну заяву суду не надав.

З урахуванням фактичних обставин справи, суд вважає за можливим розглянути справи за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положення ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини справи.

02.07.2014 між Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Універсальна» та Головко Ольгою Василівною укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3111/225/002113 (далі за текстом - договір), предметом якого є майнова відповідальність за пошкодження транспортного засобу «Peugeot 308», державний номер ВМ7053ВА.

Договором визначено, що до страхових випадків відноситься, зокрема, ДТП, та вигодонабувачем є ПАТ «Креді Агріколь Банк».

02.08.2014 у м. Суми відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі за текстом - ДТП) за участю транспортного засобу «Peugeot 308», державний номер ВМ7053ВА під керуванням Головко О.О. та «Daewoo Lanos», державний номер АР5065ВС під керуванням Вариги К.А. У результаті ДТП було пошкоджено застрахований у Публічному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Універсальна» автомобіль «Peugeot 308», державний номер ВМ7053ВА.

Згідно постанови Ковпаківського районного суду м. Суми у справі №592/8633/14-п від 22.09.2014, дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок вчинення порушення водієм Варигою К.А., за яке передбачена відповідальність за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В матеріалах справи міститься заява про виплату страхового відшкодування від 04.08.2014, відповідно до якої страхувальник повідомив страховика про настання страхового випадку у вигляді ДТП, що сталося 02.08.2014.

Відповідно до звіту №303 про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу від 05.08.2014, складеного оцінювачем Дядченко С.М. (свідоцтво про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №7231 від 28.01.2009), вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових автомобіля «Peugeot 308», державний номер ВМ7053ВА, складає 14782 грн. 22 коп.

Позивачем узгоджена сума страхового відшкодування на відновлювальний ремонт транспортного засобу «Peugeot 308», державний номер ВМ7053ВА, відповідно до страхового акту № 8951/1 в сумі 9951 грн. 93 коп. та відповідно до страхового акту № 8951/2 в сумі 11007 грн. 19 коп.

На виконання умов договору, позивачем відповідно до зазначених страхових актів було здійснено виплати страхового відшкодування за договором у розмірі 9951 грн. 93 коп. та 1007 грн. 19 коп., що підтверджується платіжним дорученням №66303 від 03.10.2014 та 29.10.2014.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daewoo Lanos», державний номер АР5065ВС, була застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» згідно полісу №АІ640634, ліміт відповідальності становить 50000, франшиза - 500.

Позивачем на адресу відповідача була направлена заява від 03.10.2014 про виплату відшкодування в розмірі 9451 грн. 93 коп.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та дослідивши в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) з таких підстав.

На підставі ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Положеннями ст.11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Таким актом є Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом - Закон), який містить спеціальні норми щодо регулювання правовідносин з відшкодування шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

У відповідності до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи.

Статтею 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Ст. 1191 Цивільного кодексу України та п.38.2.1 ст.38 Закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 257, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки, а за регресними зобов'язаннями, перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно ч.1 ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з положеннями статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно з частинами 1-3 статті 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Аварійні комісари - особи, які займаються визначенням причин настання страхового випадку та розміру збитків, кваліфікаційні вимоги до яких встановлюються актами чинного законодавства України. Страховик та страхувальник мають право залучити за свій рахунок аварійного комісара до розслідування обставин страхового випадку.

Частиною 2 статті 1192 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При цьому, звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику, є саме платіжне доручення.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 14.05.2013 р. у справі № 5011-50/17049-2012, від 30.07.2013 р. у справі № 910/3655/13 та від 27.01.2014 р. у справі № 910/3023/13.

Сума відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 308», державний номер ВМ7053ВА, в розмірі 10959 грн. 12 коп. була виплачена позивачем потерпілій особі на підставі заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від 04.08.2014.

Вина особи Вариги К.А., який керував автомобілем марки «Daewoo Lanos», державний номер АР5065ВС, встановлена постановою Ковпаківського районного суду м. суми у справі №592/8633/14-п від 22.09.2014.

Таким чином, на підставі зазначених вище обставин справи, наведених норм закону та у зв'язку з укладенням відповідачем полісу страхування цивільно-правової відповідальності № АІ640634, на відповідача покладений обов'язок відшкодовувати шкоду, заподіяну майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу «Daewoo Lanos», державний номер АР5065ВС, в сумі 10459 грн. 12 коп.

Статтею 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлюється, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Відповідно до ст. 12.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Полісом № АІ640634 встановлено ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну в розмірі 50000 грн., франшиза за даним полісом - 500 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 10459 грн. 19 коп., а тому відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 10459 грн. 19 коп.

За таких обставин позов підлягає задоволенню у повному обсязі з покладенням на відповідача судових витрат у справі на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м. Київ, вул. Ревуцького, буд. 42-Г, код 30636550) на користь Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» (04080, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 48А, код 220113829) суму страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 10459 грн. 19 коп. та судовий збір в сумі 1 827 грн. Видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні 16.06.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 18.06.2015.

Суддя В.О. Демидов