РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/9040/15

За позовом Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області
до Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод»
про спонукання до виконання умов договору

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Павка Ю.А. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явилися.

СУТЬ СПОРУ:

Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області (далі - позивач) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (далі - відповідач) про спонукання до виконання умов договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в порушення умов Іпотечного договору від 12.11.2009 в редакції додаткової угоди від 22.05.2014, свої зобов'язання щодо передачі оригіналів документів, які встановлюють право власності на предмет іпотеки не виконав.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.04.2015 порушено провадження у справі №910/9040/15, розгляд справи призначено на 18.05.2015.

15.05.2015 позивач через відділ діловодства суду подав документи на виконання вимог ухвали суду про порушення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.05.2015 за клопотанням представника відповідача, розгляд справи відкладено на 08.06.2015.

Представник позивача в судовому засіданні 08.06.2015 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, втім 08.06.2015 через відділ діловодства суду подав клопотання про перенесення судового засідання, в зв'язку з неможливістю прибути до Господарського суду міста Києва і брати участь у розгляді справи.

Розглянувши клопотання відповідача про перенесення судового засідання, суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні в зв'язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Суд виходить з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Відповідно до Листа Верховного Суду України головам апеляційних судів України від 25 січня 2006 року №1-5/45, у цивільних, адміністративних і господарських справах перебіг провадження для цілей статті 6 Конвенції розпочинається з моменту подання позову і закінчується винесенням остаточного рішення у справі.

Критерії оцінювання «розумності» строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету.

Відтак, оскільки суд відкладав розгляд справи, надаючи можливість учасникам судового процесу реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд, враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 ГПК України, не знаходить підстав для повторного відкладення розгляду справи.

Згідно з п. 3.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 08.06.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між Національним банком України та Відкритим акціонерним товариством «Фінанси та Кредит» (нова назва - Публічне акціонерне товариство «Фінанси та Кредит») було укладено кредитні договори, а саме: №48 від 21 жовтня 2008 року, №03/4 від 16 лютого 2009 року, №03/18 від 18 травня 2009 року, №03/28 від 10 липня 2009 року, №03/33 від 12 листопада 2009 року, №03/35 від 02 вересня 2009 року, №03/36 від 11 березня 2010 року, №63/1 від 04 листопада 2008 року та №63/3 від 18 листопада 2008 року.

Крім того, 12.11.2009 між Національним банком України (іпотекодержатель), Закритим акціонерним товариством «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (нова назва - Публічне акціонерне товариство «Київський суднобудівний-судноремонтний завод») (іпотекодавець) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (позичальник) було укладено Іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. та зареєстровано в реєстрі за №687, відповідно до умов якого в забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором №03/33 від 12.11.2009 року, іпотекодавець надав в іпотеку належні йому на праві власності нежилі будівлі загальною площею 43440,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8.

Термін дії договору - до повного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, зазначеним в п. 1 цього договору, та усім додатковим угодам до нього (п. 25 Іпотечного договору).

В подальшому, 22.05.2014 між Національним банком України (іпотекодержатель), Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (іпотекодавець) було укладено Договір про внесення змін до Іпотечного договору, який посвідчено 22.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Л. за реєстровим №520.

Вказаним договором пункт 17 статті "Права і обов'язки сторін" Іпотечного договору доповнено підпунктом 17.9 наступного змісту: "Іпотекодавець зобов'язується протягом 30 календарних днів передати за актом приймання-передачі оригінали документів, що встановлюють право власності на предмет іпотеки, іпотекодержателю на збереження до повного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором".

Втім, відповідач, в порушення взятих на себе зобов'язань за Іпотечним договором щодо передачі протягом 30 календарних днів іпотекодержателю на збереження оригіналів документів, що встановлюють право власності на предмет іпотеки за актом приймання-передачі, не здійснив, в зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

При цьому, пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач листами від 20.09.2014 №06-106/16464, від 10.10.2014 №06/105-18568 «Про ненадання оригіналів правовстановлюючих документів» звертався до відповідача з вимогою про сплату встановленого договором штрафу за порушення умов п. 18 Іпотечного договору.

Зазначені листи відповідач отримав та листом за вих. № 475/41 від 24.09.2014 повідомив позивача, що укладаючи іпотечні договори № 987 від 12 листопада 2009 року та № 53 від 09 лютого 2010 року сторони керувалися нормами цивільного законодавства України, зокрема, Закону України «Про іпотеку» за умови, що укладення та виконання цих договорів не будуть перешкоджати господарській діяльності товариства. Здійснюючи свою господарську діяльність відповідач потребує отримання дозволів, ліцензій на здійснення певних видів господарської діяльності, а процедура отримання деяких дозволів та ліцензій передбачає пред'явлення саме оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість. Крім того, необхідність пред'явлення оригіналів правовстановлюючих документів на нерухомість виникає під час планових та позапланових перевірок контролюючими та правоохоронними органами. У зв'язку з викладеним відповідач просив не наполягати на вимозі, яка викладена у листі.

При цьому, рішенням Господарського суду міста Києва від 09.02.2015 у справі №910/27770/14, яке набрало законної сили 21.02.2015, за порушення умов п. 17.9 Іпотечного договору від 12.11.2009, стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» на користь Національного банку України в особі Головного управління національного банку України по м. Києву та Київській області 30000 грн. 00 коп. штрафу.

Однак, відповідач так і не виконав свій обов'язок, визначений п. 17.9 Іпотечного договору, в редакції Договору про внесення змін до іпотечного договору від 22.05.2014, щодо передачі іпотекодержателю на збереження оригіналів документів, що встановлюють право власності на предмет іпотеки, за актом приймання-передачі.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про передачу позивачу, у визначений договором строк, на збереження оригіналів документів, що встановлюють право власності на предмет іпотеки, за актом приймання-передачі.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі з покладенням судового збору в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України на відповідача, який підлягає стягненню в дохід державного бюджету, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до п. 21 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, ідентифікаційний код 03149949) передати Національному банку України в особі Головного управління національного банку України по м. Києву та Київській області (04070, м. Київ, Контрактова площа, 2-б, ідентифікаційний код 09321020) оригінали правовстановлюючих документів на предмети іпотеки згідно з Іпотечним договором, посвідченим 12.11.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швайкою О.Л. за реєстровим №687, а саме: Договір купівлі-продажу майна державного підприємства, посвідчений 14.04.1993 державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Бірюк О.А. за реєстровим №5д-1070, дублікат якого виданий 15.09.2005 державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстровим №2-5077, реєстраційне посвідчення від 27.09.2005 №003595 видане Комунальним підприємством «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, 8, ідентифікаційний код 03149949) в дохід Державного бюджету України 1218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.06.2015

Суддя О.А. Грєхова