ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 915/782/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С..,

з участю представників сторін:

від позивача: Затишняк В.М., за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/782/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросервіс-2000"

01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 47

Відповідач: Відділ освіти Вознесенської районної державної адміністрації

56564, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Яструбинове, Площа Центральна, будинок 6

про: стягнення заборгованості в сумі 46791,64 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Гідросервіс-2000" звернулось до господарського суду з позовом стягнути з відповідача 50852,16 грн. заборгованості з яких: 44 739,14 грн. - інфляційне збільшення, 6113,02 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі умов п. 3.3 договору № 7 від 16.03.2012 року; акту здачі-приймання робіт (№КБ-3) на загальну вартість 87810,00 грн. від 30.03.2012 р.; рішення господарського суду Миколаївської області по справі № 915/988/13 від 25.06.2013 р.; норм ст. 625 Цивільного кодексу України та мотивовані наступним: замовник, грубо порушуючи умови договору та норми чинного законодавства України, не виконав свого зобов'язання перед підрядником, не сплативши останньому погоджену договором суму за виконані роботи. У зв'язку з зазначеним, позивач був змушений звернутися до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості в сумі 80798,40 грн. за договором № 7 від 16.03.2012 р. у справі № 915/988/13.

Відповідач у відзиві просить суд відмовити в позові повністю посилаючись на те, що оскільки відділ освіти Вознесенської районної державної адміністрації постійно звертався до Вознесенської районної державної адміністрації та фінансового управління Вознесенської районної державної адміністрації про виділення коштів на погашення боргу, однак кошти виділено не було, а у відповідях фінансового управління вказано, що на даний момент виділити кошти неможливо, через недостатнє фінансування, отже відповідач не повинен сплачувати позивачу інфляційне збільшення та 3% річних у зв'язку з настанням форс-мажорних обставин. Відділ освіти Вознесенської районної державної адміністрації не міг передбачити економію бюджетних коштів та як наслідок недостатнє фінансування.

Відповідач в судове засідання 17.06.15 р. свого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка канцелярії суду на зворотній стороні судової ухвали.

Відповідно до абз. 1 п. 3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Суд також зазначає, що позивач в судовому засіданні наполягав на розгляді справи в даному засіданні та прийняті відповідного рішення по даній справі, враховуючи предмет спору та обізнаність відповідача про існуючу заборгованість за рішенням суду, та по закону.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача, суд встановив наступне,-

встановив:

16.03.2012 року між сторонами був укладений договір № 7, згідно з предметом якого відповідач, як замовник, доручив, а позивач, як підрядник, зобов'язався виконати наступні види робіт: поточний ремонт системи опалення (в т.ч. гідрохімічне очищення) будівлі Актовської ЗОШ І-ІІІ ступенів. В свою чергу замовник зобов'язався прийняти та оплатити роботи, зазначені в п. 1.1 даного договору.

Підписаний 30.03.2012 р., а отже - узгоджений між обома сторонами акт приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) за березень 2012 р. на загальну суму 87810,40 грн., свідчить про належне виконання взятих на себе зобов'язань за договором № 7 від 16.03.2012 р.

Разом з тим, з рішення господарського суду Миколаївської області від 25.06.2013 р. по справі № 915/988/13 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросервіс-2000" до Відділу освіти Вознесенської районної державної адміністрації про стягнення заборгованості в розмірі 168608,40 грн., яке набрало законної сили, вбачається порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо здійснення оплати позивачу виконаних та прийнятих робіт за актом приймання виконаних будівельних робіт на суму 80798,40 грн.

За приписами абз. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виходячи з умов пунктів 3.2 та 3.3 договору № 7 від 16.03.12 р. сторони дійшли згоди, що оплата здійснюється протягом 30 банківських днів з моменту підписання обома сторонами актів виконаних робіт в безготівковій формі шляхом перерахування замовником грошових коштів на поточний рахунок підрядника. Кінцевий розрахунок по даному договору проводиться замовником не пізніше грудня 2012 року.

Отже, відповідач остаточно повинен був розрахуватися з позивачем за виконані роботи у строк по 31.12.2012 р.

Але, відповідач у встановлений договором строк розрахунок не здійснив, в зв'язку з чим позивачем боржнику було нараховано до стягнення інфляційне збільшення та 3% річних.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Отже, на підставі вищенаведених норм та обставин, враховуючи наявність та розмір основного боргу відповідача перед позивачем по спірним відносинам, суд перевірив нарахування позивачем розмір 3% річних та інфляційних втрат, і дійшов висновку про правомірність стягнення кредитором за період з 01.01.13 р. по 27.04.15 р. з боржника інфляційних в сумі 44739,14 грн. та 3% річних в розмірі - 6113,02 грн.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач в період розгляду справи не надав суду доказів, які б свідчили про належне виконання грошового зобов'язання перед позивачем як за договором № 7 від 16.03.2012 р. так і на виконання рішення суду від 25.06.2013 р.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 35, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Відділу освіти Вознесенської районної державної адміністрації (56564, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Яструбинове, Площа Центральна, будинок 6, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гідросервіс-2000" (01103, м. Київ, вул. Залізничне шосе, 47, ) - 44739 (сорок чотири тисячі сімсот тридцять дев'ять) грн. 14 коп. інфляційного збільшення заборгованості, 6113 (шість тисяч сто тринадцять) грн. 02 коп. - 3% річних та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 грн. судового збору.

Згідно з ч.5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Миколаївської області.

Повне рішення складено 17 червня 2015 року.

Суддя С.М.Коваль