ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р. Справа № 909/58/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Гриців В.М.

Хабіб М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку "ПриватБанк" (надалі ПАТ КБ "ПриватБанк") б/н від 23.03.2015р. (вх. № 01-05/1546/15 від 07.04.2015р.)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.2015р.

у справі № 909/58/15

за позовом: ПАТ КБ "ПриватБанк"

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Лесюк Людмили Іванівни (надалі ФОП Лесюк Л.І.)

про зміну договору суборенди приміщення від 01.09.2010р.,

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Халус А.Г. - представник (договір про надання правової допомоги і представництво в суді б/н від 29.01.2015р.),

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.2015р. у справі №909/58/15 (суддя Калашник В.О.) відмовлено в задоволенні позову.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що у позовній заяві відсутній текст додаткової угоди, а тому позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права, оскільки законом чітко врегульований порядок та підстави внесення змін до договору або його розірвання в судовому порядку, а позивачем вказаний порядок не дотримано.

ПАТ КБ "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Звертає увагу, на те, що банк перестав використовувати частину приміщень, звернувся до відповідача з листом від 14.05.2014р. про укладення додаткової угоди, в якій 5 поверх площею 85,0 кв.м за адресою: м.Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд 15 звільняється та виключається з договору суборенди. Відповідач повідомив про відмову від внесення змін до договору суборенди та укладення додаткових угод, що зумовило звернення до суду з даним позовом . Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.2015р. у справі №909/58/15, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Відповідач не надав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

У судовому засіданні представник відповідача просив залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.2015р. у справі №909/58/15, а апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" - без задоволення.

15.06.2015р. від позивача поступило клопотання б/н від 13.06.20154р. (вх. № 01-04/3766/15 від 15.06.2015р.) про відкладення розгляду справи у зв'язку з задіянням представника в іншій справі в Апеляційному суді Івано-Франківської області та призначення наступного судового засідання в режимі відеоконференції.

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити з огляду на те, що таке є немотивованим. Як вбачається із вищезазначеного клопотання, позивачу було відомо про те, що розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.06.2015р. і він міг забезпечити явку в судове засідання іншого представника, оскільки діюче законодавство не обмежує представництво інтересів в суді певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, ухвалою суду від 13.05.2015р. явка уповноважених представників обов'язковою не визнавалася.

Згідно п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що в силу вимог ст. 75 ГПК України дану справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Крім того, в клопотанні б/н від 13.06.20154р. (вх. № 01-04/3766/15 від 15.06.2015р.) позивач просив призначити наступне судове засідання в режимі відеоконференції, вказав, що найближчим судом, до якого може прибути уповноважений представник, є господарський суд Івано-Франківської області.

Колегія суддів, порадившись, вирішила відхилити клопотання позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Наявними у справі доказами підтверджується, що позивач належним чином був поінформований про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги за 32 дні до дати проведення судового засідання у даній справі, про що його представник розписався на відповідному повідомленні від 13.05.2015р.(а.с.62).

Враховуючи вищевказане та з огляду на те, що апелянт завчасу не повідомив суд про наявність обставин, які унеможливлюють явку представника в судове засідання, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції подане з пропуском встановленого ст. 74-1 ГПК України строку для його подання, колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.2015р. у справі №909/58/15.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.09.2010р. між ФОП Лесюк Л.І. (орендар), ПАТ КБ "ПриватБанк" (суборендар) та Колективною фірмою «ЮКСЕЛ» (власник) було укладено договір договір суборенди приміщення, розташованого за адресою: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. №15, перший поверх площею 112,8 кв.м. та п'ятий поверх площею 85,0 кв.м., загальною площею 197,8 кв.м. (надалі - договір) (а.с. 7-11).

Пунктом 7.1 договору передбачено, що цей договір укладається на строк з 01.08.2013р. по 30.06.2016р.

Згідно п. 7.3 зміни в договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

Відповідно до п. 7.8 договору усі спори , що пов'язані із договором, його укладанням або такі, що виникають в процесі виконання його умов, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в судовому порядку.

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до ФОП Лесюк Л.І. з листом за №Э.52.0.0.0/4-13498 від 14.05.2014р. у якому повідомив про зменшення орендованих площ за договором та звільнення приміщення 5-го поверху, а також просив підписати додаткову угоду та акт повернення площ (а.с.12).

У листі б/н і дати ФОП Лесюк Л.І., повідомлялось про відмову від внесення змін до договору, а надавалась згода на здачу орендованих приміщень в суборенду (а.с. 13).

ПАТ КБ "ПриватБанк" у позовній заяві посилається на те, що, орендовані площі не відповідають сучасним вимогам надання послуг та праці банку, приведення приміщень до типу open-spase для поліпшення якості обслуговування клієнтів, банк вирішив перемістити працівників у власне приміщення.

При винесенні постанови, колегія суддів керувалася наступним:

Згідно ч. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з врахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Предметом спору в даній справі є зміна договору суборенди приміщення від 01.09.2010р.

Згідно ст. 774 ЦК України до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України та ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендарю) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору суборенди приміщення, розташованого за адресою: 76018, м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців, буд. №15, перший поверх площею 112,8 кв.м. та п'ятий поверх площею 85,0 кв.м., загальною площею 197,8 кв.м.

Відповідач передав, а позивач прийняв у тимчасове користування зазначені вище приміщення, за плату та на обумовлений строк для здійснення господарської діяльності.

Статтею 631 ЦК України встановлено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до п. 7.1 договору він був укладений на строк з 01.08.2013р. по 30.06.2016р.

Згідно ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемляють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом (ст. 20 ГК України).

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до ФОП Лесюк Л.І. з листом за №Э.52.0.0.0/4-13498 від 14.05.2014р., у якому повідомив про зменшення орендованих площ за договором та звільнення приміщення 5-го поверху, а також просив підписати додаткову угоду та акт повернення площ. Відповідач у листі відмовився від внесення змін до договору.

Згідно п. 7.3 зміни в договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін, що оформляється додатковою угодою до цього договору.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст.525 Цивільного кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Судом встановлено, що сторони не дійшли згоди щодо зміни умов договору шляхом підписання додаткової угоди.

Відповідно до частини 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Вказана стаття вказує саме на можливість зміни договору за рішенням суду у разі істотного порушення договору другою стороною, або в інших випадках, встановлених договором або законом.

В матеріалах справи відсутні докази істотного порушення умов договору відповідачем.

Згідно ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували необхідність внесення змін до договору суборенди приміщення від 01.09.2010р. на підставі ст. 652 ЦК України.

Крім цього, договором не передбачено право суборендаря на внесення змін до договору суборенди, а в п. 7.3 договору вказано, що зміни в договір можуть бути внесені за взаємною згодою сторін.

В матеріалах справи відсутній примірник додаткової угоди про зміну договору суборенди приміщення від 01 вересня 2010 року. У своєму позові позивач не вказав, на яких умовах відбуватиметься користування тими приміщеннями, що залишаються у суборенді Банку.

З наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне й обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.03.2015р. у справі №909/58/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу -без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Гриців В.М.

Хабіб М.І.