РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/8430/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пажж"

до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк"

про визнання договору недійсним

Суддя Цюкало Ю.В.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

03 квітня 2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пажж" (позивач) на розгляд суду надійшла позовна заява до Публічного акціонерного товариства "ВТБ Банк" (відповідач) про визнання договору іпотеки № 22.94/08-ДІ від 04 липня 2008 року недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оспорюваний правочин підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 207 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.04.2015р. суддею Цюкало Ю.В. прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі №910/8430/15-г. Розгляд справи призначено на 18.05.2015р.

Ухвалою Господарського кодексу України від 18.05.2015 року розгляд справи відкладено на 03.06.2015 року.

Клопотання щодо фіксації судового процесу учасниками процесу не заявлялось, у зв'язку з чим, розгляд справи здійснювався без застосуванням засобів технічної фіксації судового процесу у відповідності до статті 811 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до п. 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2008 року між відповідачем (кредитор) та Сидоренко Надією Андріївною (позичальник) був укладений Кредитний договір № 22.94/08-КЛ (далі - Кредитний договір), відповідно до якого позичальнику було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 650 000,00 грн., зі строком користування до 03 липня 2018 року, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 22,5% річних, позичальник в свою чергу зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі згідно умов цього договору та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки визначені договором.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 04.07.2008р. між відповідачем та Малим підприємством "Мрія" (правонаступником якого є ТОВ «Пажж»), відповідачем та Сидоренко О.В., відповідачем та Сидоренко В.І., відповідачем та Олійник К.В. були укладені Договори поруки № 22.94/08-ДП1, № 22.94/08-ДП2, № 22.94/08-ДП3, № 22.94/10-ДП4, відповідно.

На забезпечення виконання зобов'язання по Кредитному договору між ПАТ "ВТБ Банк" та позивачем було укладено Договір наступної іпотеки № 22.94/08-ДІ від 04 липня 2008 року (далі - Договір іпотеки), згідно з п. 1.1. якого, вказаний Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору № 22.94/08-КЛ від 04.07.2008р., укладеного між Іпотекодержателем та Боржником, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого Боржник зобов'язується перед Іпотекодержателем в строк повернути кредит в розмірі 1 650 000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору. Цим Договором забезпечуються також вимоги Іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за Кредитним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмету іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих порушенням цього Договору.

Позивач стверджує, що Договір наступної іпотеки № 22.94/08-ДІ від 04 липня 2008 року, оскільки між банком та позивачем не було укладено додаткових угод до іпотечного договору, які б відображали зміни основного зобов'язання, що змінились внаслідок укладення Сидоренко Н.А. договорів про внесення змін № 1, 2, 3, 4 від 01.10.2010р., 23.03.2011р., 15.09.2011р. та 29.12.2011р. відповідно, до кредитного договору № 22.94/08-КЛ від 04 липня 2008р.; жоден з додаткових договорів до кредитного договору від 2008 року та укладені на його підставі в подальшому договори іпотеки та поруки нотаріально не засвідчувались.

Оцінивши наявні в матеріалах справи документи та докази, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до ст. 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, 04 липня 2008 року між відповідачем та Сидоренко Надією Андріївною був укладений Кредитний договір № 22.94/08-КЛ, відповідно до якого позичальнику було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії в сумі 1 650 000,00 грн., зі строком користування до 03 липня 2018 року, зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 22,5% річних, позичальник в свою чергу зобов'язався належним чином використати та повернути кредитору суму кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі згідно умов цього договору та виконати всі інші зобов'язання в порядку та строки визначені договором.

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, 04.07.2008р. між відповідачем та Малим підприємством "Мрія" (правонаступником якого є ТОВ «Пажж»), відповідачем та Сидоренко О.В., відповідачем та Сидоренко В.І., відповідачем та Олійник К.В. були укладені Договори поруки № 22.94/08-ДП1, № 22.94/08-ДП2, № 22.94/08-ДП3, № 22.94/10-ДП4, відповідно.

На забезпечення виконання зобов'язання по Кредитному договору між ПАТ "ВТБ Банк" та позивачем було укладено Договір наступної іпотеки № 22.94/08-ДІ від 04 липня 2008 року, згідно з п. 1.1. якого, вказаний Договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що витікають з Кредитного договору № 22.94/08-КЛ від 04.07.2008р., укладеного між Іпотекодержателем та Боржником, а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому, за умовами якого Боржник зобов'язується перед Іпотекодержателем в строк повернути кредит в розмірі 1 650 000,00 грн., сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи), в розмірі, строки та у випадках передбачених Кредитним договором, а також виконати інші умови Кредитного договору та відшкодувати Іпотекодержателю всі можливі збитки, понесені ним внаслідок невиконання чи неналежного виконання умов Кредитного договору. Цим Договором забезпечуються також вимоги Іпотекодержателя щодо відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимог за Кредитним договором і зверненням стягнення на предмет іпотеки, витрат на утримання і збереження предмету іпотеки, витрат на страхування предмету іпотеки, збитків, завданих порушенням цього Договору.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки, предметом іпотеки є нерухоме майно: нежитлове приміщення площею 269,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Полтавська область м. Миргород, вул. Гоголя, буд. 84.

Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності, видане виконавчим комітетом Миргородської міської ради від 21.05.2008 року.

Відповідно до розділу 5 Договору іпотеки, в разі невиконання зобов'язань за Кредитним договором № 22.94/08-КЛ від 04 липня 2008 року відповідач має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми борги та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору, або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Якщо інше не встановлено законом або іпотечним договором, іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування: витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки; витрат на утримання і збереження предмета іпотеки; витрат на страхування предмета іпотеки; збитків, завданих порушенням основного зобов'язання чи умов іпотечного договору.

Відповідачем та Сидоренко Н.А. було укладено Договори про внесення змін № 1, 2, 3, 4 від 01.10.2010р., 23.03.2011р., 15.09.2011р., 29.12.2011р. відповідно, якими було внесено зміни до Кредитного договору № 22.94/08-КЛ від 01.10.2010р.

Проте, внесені вказаними додатками зміни не передбачають збільшення обсягу відповідальності позичальника перед банком. Чинними є умови кредитного договору, що передбачені розділом першим вказаного кредитного договору, а саме: Ліміт кредитної лінії та сума кредиту - 1 650 000,00 грн., строк кредитування по 03.07.2018 року (включно), процентна ставка 22,5% річних.

Крім того суд зазначає, що п. 14.1.206. Податкового Кодексу України встановлено, що проценти - дохід, який сплачується (нараховується) позичальником на користь кредитора як плата за використання залучених на визначений або невизначений строк коштів або майна. До процентів включаються: а) платіж за використання коштів або товарів (робіт, послуг), отриманих у кредит.

Отже, сплата відсотків є платою за користування кредитними коштами і не є відповідальністю позичальника.

У відповідності до приписів ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Відповідно до абз. 4 п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи викладене, позивачем не доведено недійсність Договору наступної іпотеки № 22.94/08-ДІ від 04 липня 2008 року, у зв'язку з чим позовні вимоги підлягають залишенню без задоволення.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Копію даного рішення направити сторонам у справі № 910/8430/15-г.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 11.06.2015р.

Суддя Цюкало Ю.В.