РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/6498/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Техісо»
ДоПриватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року»
Простягнення 34 604, 47 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від позивача: Камінська А.А. - за дов.;

Від відповідача: Бабій Х.В. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь заборгованість за надані послуги згідно із Договором № КЕВРЗ/ВМТП-14175/ю від 02.09.2014р. в розмірі 34 604, 47 грн., що включає в себе суму основного боргу в розмірі 30 014, 44 грн., пеню в розмірі 2 480, 10 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 89, 33 грн., індекс інфляції в розмірі 2 020, 60 грн.

Позивач через відділ діловодства суду неодноразово надавав заяви про зменшення розміру позовних вимог, а саме від 19.05.2015р., від 11.06.2015р. та від 16.06.2015р.

Відповідно до останньої заяви про зменшення розміру позовних вимог від 16.06.2015р. Позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основної заборгованості за надані послуги в розмірі 16 014, 44 грн., пеню в розмірі 810, 79 грн., 3% річних в розмірі 382, 50 грн., індекс інфляції в розмірі 10 681, 87 грн., а всього 27 889, 60 грн. за Договором № КЕВРЗ/ВМТП-14175/ю від 02.09.2014р.

Судом дана заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду, оскільки вона відповідає вимогам ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема зменшити розмір позовних вимог.

Як визначено в п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч. 3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 27 889, 60 грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

11.06.2015р. Відповідач в судовому засіданні надав відзив по справі, в якому не заперечив проти основної заборгованості перед Позивачем за Договором №КЕВРЗ/ВМТП-14175/ю від 02.09.2014р., однак зазначив, що Відповідач не погоджується з сумами нарахованих штрафних санкцій позивачем, так як згідно п. 9.9 Договору нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняється через 1 (один) місяць з дати, коли таке зобов'язання мало бути виконано. Враховуючи зазначене, відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в частині нарахованих позивачем штрафних санкцій.

16.06.2015р. Відповідач надав суду інформацію в письмовому вигляді, відповідно до якої зазначив, що станом на 16.06.2015р. за договірними зобов'язаннями між позивачем та відповідачем, у останнього дійсно існує заборгованість перед позивачем в сумі 16 014, 44 грн. Також відповідач 16.06.2015р. в судовому засіданні надав до матеріалів справи наступні документи:

- акт звірки взаєморозрахунків станом на 12.06.2015р., підписаний сторонами спору, відповідно до якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 16 014, 44 грн.;

- розрахунок суми пені, виконаної відповідачем, відповідно до якого загальна сума пені за договором складає 810, 79 грн., яка повністю співпадає з сумою пені за розрахунком позивача.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2014 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №КЕВРЗ/ВМТП-14175/ю (надалі - Договір), згідно якого Позивач зобов'язався поставити та передати у власність Відповідача товар, а саме бензин А-95, А-92 та дизельне паливо у кількості та за цінами, які визначені Специфікацією, а Відповідач зобов'язався прийняти та оплатити такий Товар на умовах Договору.

Відповідно до п. 5.5. Договору оплата за Товар проводиться Відповідачем протягом 31 календарного дня з дати повної поставки кожної окремої партії товару (товарів) за умови надання Позивачем належних товаросупровідних документів.

Судом встановлено, що Позивач протягом терміну дії Договору здійснив передачу Товару на загальну суму 326 338, 48 грн. з ПДВ, згідно видаткових накладних, належні копії яких знаходяться в матеріалах справи, а саме:

- видаткова накладна від 02.09.2014р. №ТН-0000152 на суму 34 502, 64 грн.;

- видаткова накладна від 12.09.2014р. №ТН-0000192 на суму 162 439, 84 грн.;

- видаткова накладна від 10.10.2014р. №ТН-0000247 на суму 64 698, 00 грн.;

- видаткова накладна від 03.11.2014р. №ТН-0000324 на суму 64 698, 00 грн.

Однак, Відповідачем, враховуючи заяву Позивача про зменшення розміру позовних вимог, в порушення умов Договору, не оплаченим залишився отриманий Товар на загальну суму в розмірі 16 014, 44 грн.

В судовому засіданні відповідач підтвердив, що за Відповідачем перед Позивачем існує заборгованість згідно Договору № КЕВРЗ/ВМТП-14175/ю від 02.09.2014р. за поставлений та отриманий Товар в сумі 16 014, 44 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав:

Договір № КЕВРЗ/ВМТП-14175/ю від 02.09.2014р., укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про поставку та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Стаття 655 ЦК України передбачає, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Судом встановлено, що за видатковими накладними №ТН-0000152 від 02.09.2014р., №ТН-0000192 від 12.09.2014р., №ТН-0000247 від 10.10.2014р., №ТН-0000324 від 03.11.2014р. Позивач поставив Відповідачу Товар, визначений договором, на суму 326 338, 48 грн.

Однак, Відповідач частково сплатив зазначену суму за поставлений Товар на користь Позивача, в зв'язку з чим заборгованість за Відповідачем існує в розмірі 16 014, 44 грн.

Таким чином, факт передачі товару Позивачем та його прийняття Відповідачем суду належним чином доведений.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем не сплачено грошову суму в розмірі 16 014, 44 грн. за поставлений Товар.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором №КЕВРЗ/ВМТП-14175/ю від 02.09.2014р. у сумі 16 014, 44 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем визнаний, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статті 230-232 Господарського кодексу України передбачають застосування господарських санкцій у вигляді, зокрема, пені та/або штрафу у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до п. 9.5. Договору, у випадку порушення Відповідачем строків розрахунків за Договором останній сплачує Позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

За умовами п. 9.9. Договору, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання припиняться через 1 (один) місяць з дати, коли зобов'язання мало бути виконано.

Отже, порушення Відповідачем строків оплати за поставлений Товар, передбачений умовами Договору, є порушенням зобов'язання, що відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України тягне за собою правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплату неустойки.

Тому, Позивачем також правомірно заявлена вимога про стягнення з Відповідача пені за неналежне виконання зобов'язання, відповідно до Договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання, зокрема в разі прострочення.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до розрахунку Позивача, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим за прострочення терміну платежу з Відповідача належить стягнути пеню у сумі 810, 79 грн.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку, з яким також погоджується суд та вважає його обґрунтованим, з Відповідача підлягає стягненню 382, 50 грн. 3% річних та 10 681, 87 грн. індексу інфляції

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» (03049, м. Київ, вул. Ползунова, 2; Код: 00480247) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Техісо» (01023, м. Київ, вул. Мечникова, 8, кв. 22; Код: 31113247) основну заборгованість в розмірі 16 014 (шістнадцять тисяч чотирнадцять) грн. 44 коп., пеню в розмірі 810 (вісімсот десять) грн. 79 коп., 3% річних в розмірі 382 (триста вісімдесят дві) грн. 50 коп., індекс інфляції в розмірі 10 681 (десять тисяч шістсот вісімдесят одна) грн. 87 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 19.06.2015р.

Суддя І.І.Борисенко