ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.06.2015 р. Справа № 917/989/15

За позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, буд. 2а, м. Полтава, Полтавська область, 36008)

до Товариства з обмеженою відповідальністю кредитно - фінансова, торгівельна компанія "Спільне Українсько-Британське підприємство "Єврокрим" (с. Зубівка, Миргородський район, Полтавська область, 37660)

про стягнення 17780,85 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Данілова Н. Н.

від відповідача: не з"явився

Розглядається позовна заява про стягнення 17780,85 грн., у тому числі 10387,53 грн. основного боргу згідно договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №2511 від 17.11.2006р., 6370,47 грн. - пені, 57,55 грн. - 3% річних, 965,30 грн.- інфляційних.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями від 14.05.2015р., від 29.05.2015р. про вручення ухвали, розпискою позивача від 28.05.2015р. (а. с.23,47-48).

Суд розпочав розгляд справи по суті.

Позивач підтримав позовні вимоги повністю та повідомив про те, що відповідачем заборгованість не сплачено.

Відповідач відзив на позов та витребувані судом докази не надав.

Відповідно до ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 18.06.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Між ОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю кредитно - фінансова, торгівельна компанія "Спільне Українсько-Британське підприємство "Єврокрим" (відповідачем) укладено договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 2511 від 17.11.2006р. з невід"ємними додатками до нього (далі - Договір); (а.с. 8-12).

Відповідно до п.1 даного Договору позивач (теплопостачальна організація) зобов'язався постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача (відповідача) до межі розподілу будівель квартири № 191 в м. Полтаві по вул. Жовтневій, буд. 46

Згідно п. 17 Договору, договір укладений по 31.12.2011р. і вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення його строку не надійде заяви від однієї із сторін про відмову від цього договору.

Листом від 26.05.2015р. № 29-01/989 позивач повідомив суд про те, що дії на розірвання чи припинення договору не вчинялися (а.с.24).

За п.7 Договору (в редакції Додаткової угоди № 6 від 30 квітня 2014р.) розрахунки за відпущену теплову енергію проводяться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом. Вартість 1Гкал з 01.01.2014р. для потреб інших споживачів становить 743,47 грн. (без ПДВ), а з 01.04.2014р. - 880,72 грн. (без ПДВ); (а.с.12).

Згідно п.11.2 (в редакції Додаткової угоди № 5 від 10 жовтня 2011р.) факт отримання споживачем теплової енергії фіксується щомісячно актом приймання-передачі теплової енергії, який складається сторонами (а.с.10).

За п.11.1 Договору (в редакції Додаткової угоди № 5 від 10 жовтня 2011р.) кінцевий розрахунок вартості спожитої теплової енергії, визначеної з урахуванням температури повітря, проводиться до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку (а.с.10).

Згідно п.1.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України за № 14 від 17.12.2013р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, наприклад, до 1 серпня 2014 року (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну.

З огляду на викладене, якщо оплата по даному договору до 15 числа наступного місяця, то останній день виконання зобов'язання за відпущену теплову енергію становить 14 число.

На виконання умов Договору за період з 01.10.2014р. по 31.03.2015р. позивач поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 10387,53 грн. Зазначене підтверджується актами приймання-передачі теплової енергії № АВ-16216 від 31.10.2013р., № АВ-19334 від 30.11.2013р., № АВ-22501 від 31.12.2014р., № АВ-2057 від 31.01.2015р., № АВ-5087 від 28.02.2015р., № АВ-8338 від 31.03.2015р.(а.с.30-35).

На оплату наданих послуг позивачем виписані відповідачу відповідні рахунки. Факт направлення вказаних рахунків та актів відповідачу підтверджується реєстрами доставки рахунків та актів приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2014р., за листопад 2014р., за грудень 2014р., за січень 2015р., за лютий 2015р., за березень 2015р. (а.с. 25-29, 36-41).

Відповідач свої зобов'язання за Договором щодо оплати теплової енергії не виконав, вартість отриманої теплової енергії не оплатив. Таким чином, заборгованість відповідача становить 10387,53 грн.

Доказів в спростування вищевикладеного чи інших заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Згідно ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України від 02.06.2005р. № 2633-IV "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку (ч.6 ст. 25 Закону № 2633).

Відповідач в порушення умов Договору оплату спожитої теплової енергії не провів.

Листом від 18.06.2015р. позивач повідомив, що станом на 18.06.2015р. заборгованість відповідачем не сплачена.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення 10387,53 грн. основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 456 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

За до п. 11 Договору у випадку несплати у вказані строки застосовується пеня в розмірі 1,0 % за кожен день прострочення платежу, але не більше 100% боргу згідно Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за своєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій".

В статті 1 Закону України "Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за своєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" (від 20 травня 1999 року N 686-XIV) встановлено, що суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

На цій підставі позивачем заявлено до стягнення 6370,47 грн. пені за період 15.11.2014 р. - 21.04.2015р. Правильність розрахунку перевірена судом (розрахунок суду - залучено до справи).

Отже, позовні вимоги в частині стягнення 6370,47 грн. пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач, керуючись вимогами ст. 625 ЦК України, просить стягнути з відповідача 57,55 грн. - 3% річних за період з 15.11.2014р. по 21.04.2015 року та 965,30 грн. інфляційних за період грудень 2012р. по березень 2015р.

Після проведення перерахунку суд встановив суму річних, які підлягають стягненню з відповідача, становить 56,88 грн. за період з 15.11.2014р. по 21.04.2015р.

В іншій частині вимоги щодо стягнення річних судом відхиляються, як необґрунтовані.

Після перевірки правильності розрахунку судом встановлено, що інфляційні в сумі 965,30 грн. за період грудень 2012р. по березень 2015р. обчислені вірно (розрахунок суду - залучено до справи). Вимоги в цій частині слід задовольнити.

Судові витрати по справі згідно ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

В разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, на підставі ст. 117 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю кредитно-фінансова, торгівельна компанія "Спільне Українсько-Британське підприємство "Єврокрим" (с. Зубівка, Миргородський район, Полтавська область, 37660; ідентифікаційний код 14274847) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (м. Полтава, вул. Комарова, 2а, ідентифікаційний код 03338030) 10387грн. 53 коп. - основного боргу, 6370грн. 47коп. - пені, 56грн. 88 коп. - річних, 965грн. 30 коп. - інфляційних, 1827грн. 00 коп. - витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

3. В іншій частині - у позові відмовити.

Повне рішення складено та підписано: 22.06.2015р.

Суддя Безрук Т. М.