ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 5015/553/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого - Ткаченко Н.Г.

Суддів - Катеринчук Л.Й.

Куровського С.В.

За участю представників : ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" - Тараненка А.І.; ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"- Гарбузюка Р.О., Шуневич Т.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві касаційну ліквідатора ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" Білоусова О.А.

на постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 по справі № 5015/553/12 за позовом ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" до ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" про визнання права власності та визнання недійсним пункту 7.3 додатку №1 до договору фінансового лізингу від 29.09.2008 та за зустрічним позовом ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В

У вересні 2011 позивач - ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" звернувся із позовною заявою до ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" про визнання права власності на автомобіль Toyota Land Сruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС0091ВО.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.06.2012 по справі №5015/553/12 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2013 по справі №5015/553/12 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2012, прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Постановою ВГСУ від 23.04.2013 по справі №5015/553/12 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 14.06.2012 та постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.09.2013, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області.

Позивачем 03.06.2014 подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій він просив суд визнати недійсними п.7.3 додатку №1 "Загальні правила фінансового лізингу №080926/ФЛ-0552 від 29.09.2008 (а.с.103 т.3)

ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" в особі ліквідатора Білоусова О.А. 04.06.2014 подано до суду зустрічну позовну заяву про визнання права власності на автомобіль - Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС0091ВО (а.с.116-120 т.3).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 по справі №5017/707/2012 /суддя : Рим Т.Я./ в задоволенні первісних позовних вимог відмовлено в повному обсязі, зустрічний позов задоволено, визнано за ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" право власності на автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС0091ВО; стягнуто за ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на користь ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" 5 805,00 грн - витрат по сплаті судового збору.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 по справі № 5015/553/12 рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 скасовано в частині задоволення зустрічних позовних вимог, прийнято в цій частині нове рішення, яким в позові відмовлено, решті рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 залишено без змін, стягнуто з ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" 2 902,00 грн. витрат по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2014 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 по справі № 5015/553/12, справу направлено на новий апеляційний розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Останньою постановою Львівського апеляційного господарського

суду від 31.03.2015 по справі № 5015/553/12 /колегія суддів у складі: Хабіб М.І, Гриців В.М., Юрченка Я.О/ задоволено апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз", рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 у справі № 5015/553/12 скасоване та прийнято нове рішення, яким первісний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" задоволений, визнаний недійсним пункт 7.3 " Загальних правил фінансового лізингу" - додатку №1 до Договору фінансового лізингу №080926/ФЛ-0552

від 29.09.2008, укладеного Відкритим акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" м. Львів та Товариством з обмеженою відповідальністю "Перша Західно-Українська лізингова компанія", м. Київ; визнано за, ідент. код 03349039, місцезнаходження: 79039, м. Львів, вул.. Золота,42 право власності автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС 0091 ВО. У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Перша Західно-Українська лізингова компанія" про визнання права власності на автомобіль відмовлено.

У касаційній скарзі ліквідатор ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія " просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 посилаючись на те, що вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а рішення Господарського суду Львівської обл. від 09.07.2014 по справі № 5015/553/12 залишити без змін.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 залишити без змін, посилаючись на те, що висновки суду апеляційної інстанції відповідають фактичним обставинам справи і вимогам закону.

В судовому засіданні ВГСУ 09.06.2015, на підставі ч.3 ст.77 ГПК України було оголошено перерву до 11.06.2015 до 10-15.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів прийшла до висновку, що касаційна скарга ліквідатора ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" Білоусова О.А. задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.7 ст. 179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно із ст. 638 ЦК України та ст. 180 ГК України договір вважається укладеним, якщо між сторонами досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов (предмету, визначених законом необхідних умов для договорів даного виду та визначених за заявою сторін умов).

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, яка кореспондується із ч. 2 ст.1Закону України " Про фінансовий лізинг" за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із матеріалів справи і було встановлено судом , 29.09.2008 між ТОВ "Перша Західно - Українська лізингова компанія" (лізингодавець) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №080926/ФЛ-0552, відповідно до умов якого, лізингодавець набуває у власність предмет лізингу та надає його лізингоодержувачу за плату у володіння та користування на умовах цього договору та Правил фінансового лізингу (додаток №1 до договору) (а.с.10-17 т.1).

На виконання умов договору відповідачем передано позивачу у володіння та користування автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС0091ВО, що підтверджується актом прийому-передачі предмета лізингу від 07.10.2008 року (а.с.20 т.1).

Судом також було встановлено, що ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" здійснені платежі, згідно договору, на загальну суму 287 435,46 грн., про що свідчать долучені до матеріалів справи копії платіжних доручень. №12851 від 30.09.2008 року на суму 55 000,00 грн.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, 26.04.2010 року між ВАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" (первісний кредитор) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (новий кредитор) укладено договір №26/04/2010 про відступлення права вимоги, згідно умов якого первісний кредитор відступив, а новий кредитор набув право вимоги, належної первісному кредиторові на підставі договорів фінансового лізингу №060519/ОЛ-00695 від 19.05.2006 року на суму 63 251,94 грн. та №060519/ОЛ/00696 від 19.05.2006 року на загальну суму 36 748,06 грн.

ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" надіслало ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" заяву від 07.05.2010 року №06-3011 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 100 000,00 грн (а.с.25 т.1).

Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" 17.05.2011 повідомила ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" , що станом на 13.05.2011 розмір простроченої заборгованості останнього перед ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" згідно договору фінансового лізингу № 080926/ФЛ-0552 від 29.09.2008 року становить 109 795,57 грн., 19 648,27 грн. пені, 13 307,20 грн. інфляційних втрат, 3 528,54 грн. - 3% річних (а.с.59 т.3). Але судом першої інстанції встановлено, що ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" погодилась із зарахуванням зустрічних однорідних вимог ПТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз"на суму 100 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2011 порушено провадження по справі №44-277-б про банкрутство ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном.

Постановою Господарського суду міста Києва від 05.12.2011 року по справі №44/277-б ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором боржника Білоусова О.А. (а.с.114-119 т.1).

Судом було встановлено, що станом на час вирішення спору відсутні докази визнання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" кредитором у справі №44/277-б про банкрутство ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія".

Відмовляючи в задоволенні первісного позову про визнання права власності на майно, господарський суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" набувши майно (автомобіль) у власність, передала його у лізинг ПАТ "Львівгаз" , відповідно до договору фінансового лізингу від 29.09.2008, умовами якого не передбачено можливості переходу права власності на вказаний автомобіль зі спливом строку дії договору та сплати лізингових платежів, крім того, ПАТ "Львівгаз" не виконував належним чином зобов'язань по сплаті лізингових платежів і в порушення умов договору фінансового лізингу не передав автомобіль ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія".

Відповідно до п.п.1 ст.8 Закону України "Про фінансовий лізинг" у разі переходу права власності на предмет лізингу від лізингодавця до іншої особи відповідні права та обов'язки лізингодавця за договором лізингу переходять до нового власника предмету лізингу. Якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмету лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

Як вбачається із матеріалів справи, пунктом 7.1 Правил до договору фінансового лізингу від 29.09.2008 сторони погодили, що право власності на предмет лізингу протягом дії Договору належить лізингодавцю. Лізингоотримувач протягом дії договору має право тимчасово володіння та користування предметом лізингу.

Згідно з п.7.3. Правил, якщо предметом лізингу є транспортні засоби, після закінчення строку лізингу та в разі належного, повного та безумовного виконання лізингоодержувачем всіх умов договору лізингу, відсутності заборгованості зі сплати лізингових платежів, що виникають з договору лізингу, в тому числі неустойки (штрафу, пені), лізингоодержувач повертає та фактично передає лізингодавцю предмет лізингу у нормальному стані з урахуванням нормального зносу. Після здійснення такого повернення предмета лізингу, лізингоодержувач отримує право переважної купівлі майна, що визначається за договором лізингу як предмет лізингу.

Відмовляючи в задоволенні первісних позовних вимог щодо визнання недійсним п.7.3 Правил фінансового лізингу від 29.09.2008 суд першої інстанції виходив з того, що посилання ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на те, що п.7.3 Правил до фінансового лізингу фінансового лізингу від 29.09.2008 суперечить вимогам Закону України "Про фінансовий лізинг" є необґрунтованим.

Як було зазначено вище, постановою Львівського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 по справі № 5015/553/12 рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 скасовано в частині задоволення зустрічних позовних вимог, прийнято в цій частині нове рішення, яким в позові відмовлено, решті рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 залишено без змін, стягнуто з ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" на користь ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" 2 902,00 грн. витрат по сплаті судового збору за перегляд рішення в апеляційному порядку.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.12.2014 скасовано постанову Львівського апеляційного господарського суду від 16.10.2014 по справі № 5015/553/12, справу направлено на новий апеляційний розгляд до Львівського апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Згідно із ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст.11112 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Повторно переглядаючи рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 по справі № 5015/553/12, Львівським апеляційним господарським судом було встановлено, що згідно договору фінансового лізингу № 080926/ФЛ-0552 від 29.09.2008 (т.1,а.с.10-17) , лізингодавець набуває у власність предмет лізингу та надає його лізингоодержувачу за плату у володіння та користування на умовах цього договору та Правил фінансового лізингу (додаток №1 до договору), найменування предмету лізингу та його характеристики вказані в специфікації ( додаток № 2 до договору) і за умовами договору загальна сума договору становить 387435,46грн, строк лізингу - 24 місяці з дати підписання акту приймання-передачі.

Згідно графіку сплати лізингових платежів( додаток №3 до договору) лізингові платежі сплачуються щомісячно в період з 26.09.2008( авансовий платіж в сумі 55000грн) по жовтень 2010, шляхом сплати коштів на погашення вартості предмета лізингу та на погашення винагороди лізингодавця у визначені графіком строки та у визначених сумах.

Відповідно до специфікації ( додаток №2 до договору) предметом лізингу є автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, ціна якого з ПДВ становить 275 000грн.

Як вбачається із матеріалів справи і було встановлено апеляційним судом, на виконання умов договору фінансового лізингу відповідач за договором № 2120/12 купівлі-продажу автомобіля від 01.02.2008, укладеним з ТОВ "Сервісний центр "Діамант", придбав автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado. 03.10.2008 за ТОВ "Перша західно-українська лізингова компанія" зареєстровано право власності на автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС 0091 ВО, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВСС №085935 (т. 1, а.с. 90). По акту прийому-передачі предмета лізингу від 07.10.2008 (т.1,а.с.20 ) відповідач передав в лізинг позивачу автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС 0091 ВО.

Апеляційним судом також було встановлено, що за період з вересня 2008 по жовтень 2009( 20.10.2009) позивач сплатив, згідно графіку, лізингові платежі на загальну суму 287 435,46 грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №12851 від 30.09.2008 на суму 55 000,00 грн, №14299 від 07.11.2008 на суму 26 793,57 грн, №15971 від 18.12.2008 на суму 24 803,82 грн, №285 від 20.01.2009 на суму 22 993,05 грн, №1322 від 19.02.2009 на суму 21 345,17 грн, №2383 від 23.03.2009 на суму 19 845,52 грн, №3284 від 16.04.2009 на суму 18 480,75 грн, №4130 від 15.05.2009 на суму 17 238,73 грн, №5310 від 23.06.2009 на суму 16 108,40 грн, № 6087 від 17.07.2009 на суму 15 079,72 грн, № 7047 від 18.08.2009 на суму 14 143,53 грн, № 7972 від 21.09.2009 на суму 13 291,52 грн, № 8995 від 20.10.2009 на суму 12 516,11грн ( т.1 а.с. 173-180, т.2 а.с. 18-23).

У зв'язку із укладенням 26.04.2010 позивачем - ВАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" (новий кредитор) та ВАТ по газопостачанню та газифікації "Закарпатгаз" (первісний кредитор) договору №26/04/2010 про

відступлення первісним кредитором новому кредитору ( позивачу) права вимоги до відповідача - ТОВ "Перша Західно - Українська лізингова компанія", 07.05.2010 позивач надіслав відповідачу заяву № 06-3011 про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 100 000,00 грн та припинення своїх зобов'язань по сплаті лізингових платежів за договором №080926/ФЛ-0552 на суму 100 000грн (т1 а.с.25). Зазначена заява надіслана на адресу відповідача цінним листом з описом вкладення, про що свідчить відповідний опис та поштова квитанція (т. 1 а.с. 168, 169).Як вбачається з матеріалів справи, представник відповідача підтвердив факт зарахуванням зустрічних однорідних вимог ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" на суму 100 000,00 грн.

Відтак, апеляційним судом було встановлено, що позивач сплатив всю суму за договором 387 435,46грн (287 435,46 + 100 000) та крім того, платіжним дорученням № 4778 від 30.06.2011 позивач додатково сплатив за договором ще 9 795,57 грн ( т.1 а.с. 24).

Як вбачається із матеріалів справи і було встановлено апеляційним судом, ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.11.2011 було порушено провадження по справі №44-277-б про банкрутство ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія", введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном( т.2, а.с. 138-140).

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою від 04.01.2012 №06-92 (т. 2 а.с. 24-27) з майновими вимогами до боржника -ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" на суму 614 359,14 грн, в т.ч на суму 387435,46грн у зв'язку з сплатою лізингових платежів за договором фінансового лізингу №080926/ФЛ-0552. Зазначена заява була надіслана на адресу суду, боржника та арбітражного керуючого Білоусова О. А. (т.2 а.с. 36, 37, 38).

Постановою Господарського суду міста Києва від 05.12.2011 року по справі №44/277-б ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором боржника призначено Білоусова О.А. (а.с.114-119 т.1).

В подальшому ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" звернулося до Господарського суду міста Києва із заявою №44/244-4 від 02.06.2014 (том 3, а.с. 100), якою просило повернути без розгляду заяву від 04.01.2012 №06-92 з майновими вимогами до боржника - ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія", оскільки боржник не може мати грошових зобов'язань перед ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" за договором фінансового лізингу.

Ухвалою від 22.10.2014 по справі № 44/277-б заяву ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" з кредиторськими вимогами до ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" по справі №44/277-б про його банкрутство залишено без розгляду ( т.4 а.с.125-131).

Крім того, апеляційним судом було встановлено, що 01.07.2013 ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" зверталося до Господарського суду м.Києва у межах справи № 44/277-б про банкрутство ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" із заявою про виключення Toyota Land Cruiser

120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС0091ВО, з ліквідаційної маси боржника ( т.2, а.с. 153-155).

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 14.10.2013 по справі № 44/277-б, залишеною без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2013, заяву ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" в частині виключення зазначеного автомобіля із ліквідаційної маси боржника було відхилено.

Постановою Вищого господарського суду України від 06.02.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.12.2013 та ухвалу Господарського суду м. Києва від 14.10.2013 змінено, а саме: доповнено п. 2 резолютивної частини ухвали Господарського суду м. Києва від 14.10.2013р. по справі № 44/277-б, абз.2 наступного змісту: "У задоволенні заяви ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" в частині вимог про виключення з ліквідаційної маси ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія" транспортного засобу TOYOTA LAND CRUASER 120 PRADO, державний номерний знак ВС0091ВО, 2008 року, номер шасі JTEBU29J305142846 - відмовити"( т.3 а.с. 20-21) і станом на час розгляду даної справи № 5015/553/12 спірне майно - автомобіль Toyota Land Cruiser 120 Prado, номер шасі JTEBU29J305142846, державний номерний знак ВС0091ВО, включене до ліквідаційної маси відповідача - ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія", якого визнано банкрутом.

Скасовуючи рішення Господарського суду Львівської області від 09.07.2014 та приймаючи нове рішення про задоволення позову ПАТ по газопостачанню та газифікації "Львівгаз" та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ТОВ "Перша Західно-Українська лізингова компанія", Львівський апеляційний господарський суд виходив з того, що згідно ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Частиною ч. 2 ст. 1 ЗУ " Про фінансовий лізинг" встановлено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк

лізингу);розмір лізингових платежів;інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди( ч.2 ст.6 Закону)

Відповідно до ст. 16 цього Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Лізингові платежі можуть включати:

а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу;

б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно;

в) компенсацію відсотків за кредитом;

г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Частиною 2 ст. 8 Закону встановлено, якщо сторони договору лізингу уклали договір купівлі-продажу предмета лізингу, то право власності на предмет лізингу переходить до лізингоодержувача в разі та з моменту сплати ним визначеної договором ціни, якщо договором не передбачене інше.

За умовами договору (п.7.1 Правил - додатку № 1 до договору) упродовж строку дії договору право власності на предмет договору належить лізингодавцю.

Пунктом 7.2 Правил встановлено, що після закінчення строку дії договору за умови належного та повного виконання зобов'язань за договором, відсутності заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з умов договору (штрафу, пені), предмет договору переходить у власність лізингоодержувача за ціною останнього лізингового платежу, який є ціною викупу предмета лізингу. Фактичний перехід права власності на предмет лізингу оформляється двостороннім актом про повне виконання сторонами зобов'язань за договором, окрім виключень, передбачених п. 7.3 Правил.

Пунктом 7.3 Правил встановлено, якщо предметом лізингу є транспортний засіб, то після закінчення строку дії договору у разі належного та повного виконання зобов'язань за договором, відсутності заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з умов договору ( штрафу, пені), лізингоодержувач повертає та фактично передає предмет лізингу лізингодавцеві по акту повернення предмета лізингу. Після здійснення такого повернення лізингоодержувач отримує право переважної купівлі майна.

Відтак, апеляційний суд прийшов до висновку, що положення п.7.3 Правил суперечать закону з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом ( ст. 806 ЦК України , ч.1 ст. 2 Закону " Про фінансовий лізинг").

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається( ч. 3 ст.632 ЦК України).

Отже умова договору ( п.7.3 Правил) про повернення лізингоодержувачем предмета лізингу після закінчення строку дії договору та повного виконання зобов'язань за договором, відсутності заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з умов договору, після якого ( повернення) лізингоодержувач отримує право переважної купівлі предмета лізингу суперечить закону, оскільки ціна предмета лізингу включена до складу лізингових платежів і в силу закону жодної купівлі лізингоодержувачем предмета лізингу після повного виконання умов договору, сплати ціни договору, в т.ч. сплати вартості предмета лізингу, не може бути.

Крім того, положення пункту 7.3 Правил суперечить іншим положенням Правил, зокрема, пункту 7.1 Правил, яким встановлено, що право власності на предмет лізингу належить лізингодавцеві лише упродовж строку дії договору. А відповідно до положень пункту 7.2 Правил після закінчення строку дії договору за умови належного та повного виконання зобов'язань за договором, відсутності заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з умов договору (штрафу, пені), предмет договору переходить у власність лізингоодержувача за ціною останнього лізингового платежу, який є ціною викупу предмета лізингу.

Апеляційним судом було встановлено, що положення п.7.3 Правил позбавляють позивача можливості, після закінчення строку договору та сплати всіх платежів за договором, в т.ч. ціни предмета лізингу, набути у власність предмет лізингу, тобто, не спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені договором.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам ( ч.1 ст.203 ).

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним ( ч. 5 ст. 203).

Відповідно до ч.1ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 ЦК України встановлено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відтак, апеляційний суд не погодився з висновком місцевого господарського суду про відповідність положень пункту 7.3 Правил закону.

Крім того, апеляційний суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов договору фінансового лізингу відповідач передав позивачу 07.10.2008 автомобіль в лізинг терміном на 24 місяці. За умовами договору позивач мав сплатити лізингові платежі згідно з графіком у

сумі 387 435,46грн, із яких - 275 000грн відшкодування вартості автомобіля та 112 435,46 грн.- винагорода лізингодавцеві , в термін до 08.10.2010 і що позивачем повністю сплачені лізингові платежі 07.05.2010 у сумі 387 435,46грн шляхом сплати коштів у сумі 287 435,46 грн та шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 100 000грн та крім того, платіжним дорученням № 4778 від 30.06.2011 позивачем додатково сплачено за договором ще 9 795,57 грн ( т.1, а.с. 24).

Апеляційним судом також було встановлено , що відповідач не врахував платіж, сплачений позивачем платіжним дорученням № 285 від 20.01.2009 на суму 22 993,05 грн та заперечував здійснити зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 100 000грн за заявою позивача від 07.05.2010, безпідставно визначив заборгованість станом на 13.05.2011 в сумі 109 795,57 грн та безпідставно нарахував за період з листопада 2008 по червень 2011 - 21 606,54 грн. пені, 14.299,02 грн. інфляційних втрат, 3 907,56 грн. - 3% річних, разом з тим, в подальшому відповідач підтвердив зарахування зустрічних вимог позивача на суму 100 000,00грн на підставі заяви позивача від 07.05.2010.( т.3, а.с. 59, т. 2, а.с. 21, 185).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зазначав про зарахування грошових коштів в сумі 9 795,57грн, які сплачені позивачем 30.06.2011, на погашення неустойки в сумі 4 060,18грн.

Відтак, апеляційним судом було встановлено, що заборгованість по лізингових платежах на суму 5 735,39 грн, про що зазначив відповідач у зустрічному позові, фактично є надлишково сплаченими позивачем коштами на суму 5735,39грн (9 795,57 - 4060,18), оскільки станом на 30.06.2011 заборгованості по лізингових платежах у позивача не було, всі лізингові платежі були сплачені достроково ще 07.05.2010, а неустойка, за твердженнями відповідача, становила 4060,18грн.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, що після внесення платежу 30.06.2011 у позивача не було заборгованості ні за лізинговими платежами, ні за будь-якими іншими, що випливають із умов договору, тому нарахування штрафних санкцій за період з 30.06.2011 по 03.06.2014, про які вказано у зустрічній позовній заяві , є безпідставним.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що за умовами договору ( п. 5.1 Правил - Додатку №1 до договору) у випадку прострочення строків оплати лізингових платежів, лізингоодержувач зобов'язаний перерахувати лізингодавцеві пеню упродовж 5 -ти банківських днів з дати отримання вимоги у розмірі 0.1% від суми боргу за кожен день прострочення, але разом з тим, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження пред'явлення позивачу до повної сплати позивачем всієї суми по договору( 07.05.2010) будь-яких вимог щодо сплати пені, а відтак і невиконання позивачем обов'язку по сплаті пені.

Отже, апеляційний суд прийшов до висновку, що у зв'язку із закінченням строку дії договору, повним виконанням позивачем своїх зобов'язань за

договором та відсутністю заборгованості зі сплати лізингових та інших платежів, що виникають з умов договору, автомобіль перейшов у власність

позивача , а доводи відповідача про те, що він є належним власником автомобіля, суперечать закону та умовам договору ( п. 7.1, 7.2 Правил), оскільки після закінчення строку дії договору та отримання лізингодавцем повної ціни предмета лізингу та повної вартості лізингових та інших платежів за договором, предмет лізингу переходить у власність лізингоодержувача.

Крім того, апеляційний суд прийшов до висновку, що заява відповідача про застосування наслідків сплаву позовної давності щодо вимоги про визнання недійсним п. 7.3 Правил - додатку №1 до договору фінансового лізингу № 080926/ФЛ-0552 від 29.09.2008, задоволенню не підлягає, з огляду на положення ст. 264 ЦК України, п. 4.4.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів " від 29 травня 2013 року N 10, із змінами і доповненнями, та враховуючи пред'явлення позивачем 26.09.2011( згідно з поштовим штемпелем на конверті) позову до відповідача, що випливає із договору фінансового лізингу № 080926/ФЛ-0552 від 29.09.2008.

Таким чином, перевіривши фактичні обставини справи, давши належну оцінку зібраним по справі та дослідженим судом доказам, доводам та запереченням сторін, виконавши всі вимоги ст.ст.99, 101,11112 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом про визнання недійсним п.7.3 Правил та визнання за ним права власності на автомобіль є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а зустрічний позов відповідача про визнання за ним права власності на автомобіль є безпідставним, суперечить закону та положенням пунктів 7.1, 7.2 Правил, а відтак, не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 по справі № 5015/553/12 прийнята судом у відповідності до фактичних обставин справи та вимог закону і підстав для її скасування не вбачається.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду, які викладені в оскаржуваній апеляційній постанові.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1115, 1117- 11113 ГПК України, Вищий господарський суд України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ліквідатора ТОВ "Перша Західно-Українська Лізингова компанія" Білоусова О.А. залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 по справі № 5015/553/12 залишити без змін.

Головуючий - Ткаченко Н.Г.

Судді - Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.