РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015№910/10423/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Марченко О.В., при секретарі судового засідання Грабовській А.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні

справу № 910/10423/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг", м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес-Технології Будівництва", м.Київ,

про стягнення 39 168,85 грн.,

за участю представників:

позивача - Козак О.Д. (довіреність від 10.11.2014 №1927);

відповідача - Орєхова А.В. (довіреність від 19.05.2015 №б/н).

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВіЕйБі Лізинг" (далі - ТОВ "ВіЕйБі Лізинг") звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Експрес-Технології Будівництва" (далі - ТОВ "Експрес-Технології Будівництва"): 30 712,74 грн. заборгованості, що утворилася в зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору фінансового лізингу від 19.11.2013 №131119-58/ФЛ-Ю-А (далі - Договір); 1 552,53 грн. пені; 827,58 грн. 30% річних; 6 076 грн. штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, а всього 39 168,85 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження у справі.

22.05.2015 від ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що:

23.04.2015 (після пред'явлення позову до суду) згідно з актом приймання-передачі предмету лізингу за Договором ТОВ «Експрес-Технології Будівництва» передало, а ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» прийняло предмет лізингу - автомобіль «Renault Dokker», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер АА 0196 ОЕ, номер кузова (шасі, рами) VF10SRAW449414854, отже, позивач був позбавлений обов'язку надати предмет лізингу у майбутньому у власність відповідача і відповідно втратив право вимагати його оплати; така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 29.10.2013 у справі №3-31гс13;

24.02.2015 відповідачем на адресу позивача надіслано листа №15/2002-01И з пропозицією прийняття предмету лізингу в якості зарахування викупних платежів за Договором; дану пропозицію було продубльовано листом від 25.02.2015 №15/2502-02И, а також листом від 12.03.2015 №15/1203-01И; проте позивач дану пропозицію не прийняв та продовжував безпідставно нараховувати платежі за користування предметом лізингу; передача предмету лізингу не можлива без волевиявлення лізингодавця, адже потребує спільних дій (проведення огляду предмету лізингу, складання акта приймання-передачі тощо);

згідно з розрахунком штрафу за ненадання при інспектуванні або при поверненні (вилученні) предмета лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з предметом лізингу порушення умов пункту 2.17, підпункту 4.1.2 пункту 4.1, пунктів 5.2, 10.2 позивачем розраховано розмір штрафу за 1, 2, 3, 4 квартал 2014 року у сумі 6 076 грн.; враховуючи те, що до розрахунку зазначеного штрафу включено штраф за перший квартал 2014 року, строк стягнення якого сплинув; у зв'язку з цим відповідач просить суд застосувати наслідки спливу позовної давності щодо стягнення вказаного штрафу.

08.06.2015 від ТОВ «ВіЕйБі Лізинг» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій зазначено, що оскільки позов було подано 16.04.2015, то, відповідно, строк позовної давності зі стягнення штрафу за 1 квартал 2014 року сплинув 10.04.2015; штраф за неподання звітності за квартал складає 1% від вартості майна, звіти не подавалися протягом трьох кварталів, сума штрафу становить 4 557 грн.; таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 30 712,74 грн. заборгованості; 1 552,53 грн. пені; 827,58 грн. 30% річних; 4 557 грн. штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна, а всього 37 649,85 грн.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Судом прийнято заяву про зменшення розміру позовних вимог до розгляду.

У судове засідання 08.06.2015 представник позивача надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог; представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечив, наголошуючи на доводах, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, які мають значення для розгляду справи по суті, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

19.11.2013 ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" (лізингодавець) та ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" (лізингоодержувач) укладено Договір, за умовами якого:

- лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування предмет лізингу, найменування, марка, модель, комплектація, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість, якого на момент укладення Договору, наведенні в додатку «специфікація» до Договору, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах Договору. За закінченням строку лізингу до лізингоодержувача переходить право власності на предмет лізингу згідно з умовами Договору (за виключенням випадків передбачених Договором та/або законодавством) (пункт 1.2 Договору);

- у випадку, коли дата підписання акта приймання-передачі предмету лізингу в лізинг припадає на період з 1 (першого) по 9 (дев'яте) число місяця (включно), то число сплати чергових лізингових платежів вважається кожне 20 (двадцяте) число кожного місяця, починаючи з місяця підписання акта приймання-передачі. У випадку, коли дата підписання акта приймання-передачі припадає на період з 10 (десятого) по 25 (двадцять п'яте) число місяця (включно), то числом сплати чергових лізингових платежів вважається кожне 5 (п'яте) число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання предмету лізингу. У випадку, коли дата підписання акта приймання-передачі припадає на період з 26 (двадцять шостого) числа по останній день місяця (включно), то числом сплати чергових лізингових платежів вважається кожне 20 (двадцяте) число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання предмету лізингу (підпункт 2.1.12.1 пункту 2.1 Договору);

- всі чергові лізингові платежі відповідно до графіку та загальних умов лізингоодержувач сплачує у число сплати, що визначається в порядку підпункту 2.1.12.1 пункту 2.1 Договору. Якщо строк сплати будь-якого лізингового платежу припадає на неробочий (вихідний, святковий або ін.) день, то лізингоодержувач зобов'язаний сплатити такий платіж не пізніше останнього робочого дня, який передує такому вихідному (святковому та ін.) дню (пункт 2.4 Договору);

- якщо лізингоодержувач прострочив сплату лізингових платежів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони погодили, що лізингоодержувач зобов'язується сплачувати 30% річних від простроченої суми протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовилися, що сплачені проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду лізингодавця, у зв'язку з чим розмір винагороди лізингодавця збільшується на суму сплачених процентів (пункт 2.8 Договору);

- лізингоодержувач зобов'язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіту у формі встановленою додатком «довідка» до Договору (підпункт 5.2.1 пункту 5.2);

- за порушення обов'язку з своєчасної сплати платежів, передбачених Договором та/або чинним законодавством України, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ), яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки та відшкодувати всі збитки, завдані цим лізингодавцеві, понад вказану пеню. Сторони домовилися, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених Договором та/або чинним законодавством України, припиняється через 12 (дванадцять) місяців від дня, коли сплата мала відбутися (підпункт 7.1.1 пункту 7.1 Договору);

- за ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилучені) предмета лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з предметом лізингу, порушення умов пункту 2.17, підпункту 4.1.2 пункту 4.1, пунктів 5.2, 10.2 Договору, сплачує штраф у розмірі 1% остаточної загальної вартості предмета лізингу за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії Договору та для зручності сторін визначається як 1% від розміру остаточної загальної вартості предмета лізингу (підпункт 7.1.3 пункту 7.1 Договору);

- Договір набирає чинності (вважається укладеним) після його підписання сторонами (в тому числі обов'язкового підписання сторонами додатків «загальні умови Договору», «специфікація», «довідка», «страхування», «акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на предмет лізингу», «графік сплати лізингових платежів», «технічний асістанс» до Договору) та зобов'язання сторін за Договором виникають (крім умов пункту 2.3 Договору) з моменту сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу згідно з пунктом 2.3 Договору застосовуються до відносин сторін до набрання чинності Договором. сторони досягли згоди про те, що в разі непідписання сторонами будь-якого із вказаних додатків до Договору, крім додатку «технічний асістанс», Договір вважається таким, що не укладений (пункт 10.1 Договору).

Матеріалами справи підтверджено, що сторонами було підписано та скріплено печатками юридичних осіб такі додатки до Договору, а саме: «загальні умови Договору», «страхування», «технічний асістанс», «довідка», «акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності на предмет лізингу», «специфікація» та «графік сплати лізингових платежів».

Відповідно до додатку до Договору «графік сплати лізингових платежів» лізингоодержувач повинен сплачувати чергові лізингові платежі за 48 місяців; загальний лізинговий платіж становить 249 906,01 грн.

На підставі акта від 06.12.2013 приймання-передачі предмета лізингу в користування за Договором лізингодавець передав предмет лізингу, а саме: новий універсал-В Renault Dokker, 2013 року випуску, номер кузова (шасі, рами) VF10SRAW449414854, а лізингоодержувач прийняв вказаний предмет лізингу в користування (фінансовий лізинг).

Отже, позивач належним чином виконав свої зобов'язання за Договором та передав у користування відповідачу предмет лізингу.

З матеріалів справи вбачається, що число сплати - це число (порядковий номер дня у відносному календарному місяці) сплати чергових лізингових платежів кожного календарного місяця; період лізингу - це період строку лізингу, який дорівнює 1 (одному) місяцю; перший період лізингу починається з дати підписання акта.

Крім того, як було встановлено, що коли дата підписання акта приймання-передачі предмету лізингу припадає на період з 1 (першого) по 9 (дев'яте) число місяця (включно), то числом сплати чергових лізингових платежів вважається кожне 20 (двадцяте) число кожного місяця, починаючи з місяця підписання акта. У випадку, коли дата підписання акта припадає на період з 10 (десятого) по 25 (двадцять п'яте) число місяця (включно), то числом сплати чергових лізингових платежів вважається кожне 5 (п'яте) число кожного місяця, наступного за місяцем отримання предмету лізингу. У випадку, коли дата підписання акта припадає з 26 (двадцять шостого) числа по останній день місяця (включно), то числом сплати чергових лізингових платежів вважається кожне 20 (двадцяте) число кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання предмету лізингу.

Згідно з частинами першою та другою статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Частиною другою статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Факт виконання позивачем своїх зобов'язань за Договором та передачі майна у лізинг підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

За приписом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до частини першої статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

У пункті 3 частини другої статті 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" зазначено, що лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" було виставлено ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" рахунки-фактури від 20.02.2015 №СФ-46419 на суму 16 216,41 грн. та від 20.03.2015 №СФ-47947 на суму 14 496,33 грн.

Відповідач договірні обов'язки щодо сплати лізингових платежів виконав не в повному обсязі, внаслідок чого за період з лютого по березень 2015 року у ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" виникла заборгованість у сумі 30 712,74 грн., а саме з 20.02.2015 (15 період лізингу) заборгованість становить 16 216,41 грн. та з 20.03.2015 (16 період лізингу) заборгованість становить 14 496,33 грн.

При цьому, судом взято до уваги посилання відповідача на те, що 23.04.2015 сторонами було оформлено акт приймання-передачі предмету лізингу за Договором, відповідно до якого у зв'язку з припиненням (розірванням) з вини ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" Договору, відповідач передав предмет лізингу, який було передано йому за Договором, а ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" прийняв, зокрема, автомобіль «Renault Dokker», 2013 року випуску, державний реєстраційний номер АА 0196 ОЕ, номер кузова (шасі, рами) VF10SRAW449414854.

Однак, умовами Договору було передбачено, що відповідач зобов'язаний здійснювати лізингові платежі відповідно до графіку сплати лізингових платежів шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ТОВ "ВіЕйБі Лізинг". У зв'язку з неналежним виконанням ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" таких умов Договору позивач змушений був звернутися з відповідним позовом до господарського суду міста Києва.

Таким чином, у зв'язку з передачею предмету лізингу відповідачем позивачу після звернення ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" з відповідною позовною заявою до господарського суду міста Києва у ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" не зник обов'язок щодо оплати лізингових платежів як це передбачено Договором.

Згідно з частиною першою статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" доказів звільнення від сплати заборгованості чи доказів її погашення суду не подано.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ "ВіЕйБі Лізинг" про стягнення з ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" заборгованості у сумі 30 712,74 грн. підлягають задоволенню.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 1 552,53 грн. пені; 827,58 грн. 30% річних; 4 557 грн. штрафу за неподання відомостей про стан та місцезнаходження майна (з урахуванням заяви про зменшення розміру штрафу).

За приписами статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 2.8 умов Договору передбачено, що якщо лізингоодержувач прострочив сплату лізингових платежів на підставі статті 625 ЦК України сторони погодили, що лізингоодержувач зобов'язується сплачувати 30% річних від простроченої суми протягом всього періоду існування простроченої заборгованості. Сторони домовилися, що сплачені проценти в бухгалтерському обліку відносяться на винагороду лізингодавця, у зв'язку з чим розмір винагороди лізингодавця збільшується на суму сплачених процентів.

При цьому, підпунктом 2.1.12.1 пункту 2.1 Договору, зокрема, передбачено, що у випадку, коли дата підписання акта приймання-передачі предмету лізингу в лізинг припадає на період з 1 (першого) по 9 (дев'яте) число місяця (включно), то число сплати чергових лізингових платежів вважається кожне 20 (двадцяте) число кожного місяця, починаючи з місяця підписання акта приймання-передачі.

Як було встановлено, акт приймання-передачі предмету лізингу було оформлено сторонами 06.12.2013.

Таким чином, нарахування 30% річних повинно починатися з 20 (двадцятого) числа кожного місяця.

Позивач просить стягнути з відповідача 30% річних у сумі 827,58 грн. за такі періоди: 21.02.2015 по 07.04.2015 (сума заборгованості 16 216,41 грн.) на суму 613,11 грн. та з 21.03.2015 по 07.04.2015 (сума заборгованості 14 496,33 грн.) на суму 214,47 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 30% річних, суд дійшов висновку, що такий розрахунок правильний і тому стягненню з відповідача підлягає 30% річних у сумі 827,58 грн.

У частині першій статті 546 ЦК України зазначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частини перші і третя статті 549 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 343 Господарського кодексу України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Підпунктом 7.1.1 пункту 7.1 Договору передбачено, що за порушення обов'язку з своєчасної сплати платежів, передбачених Договором та/або чинним законодавством України, сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочки, від простроченої заборгованості за платежами за кожен день прострочки та відшкодувати всі збитки, завдані цим лізингодавцеві , понад вказану пеню. Сторони домовилися, що нарахування даної пені за прострочення сплати платежів, передбачених Договором та/або чинним законодавством України, припиняється через 12 (дванадцять) місяців від дня, коли сплата мала відбутися.

Позивач просить стягнути з відповідача 1 552,53 грн. пені за такі періоди: 21.02.2015 по 07.04.2015 (сума заборгованості 16 216,41 грн.) на суму 1 123,60 грн. та з 21.03.2015 по 07.04.2015 (сума заборгованості 14 496,33 грн.) на суму 428,93 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку, що такий розрахунок також правильний і тому стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 1 552,53 грн.

Що ж стосується сплати відповідачем на користь позивача 4 557 грн. штрафу за неподання звітності за квартал (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), то господарський суд вважає за необхідне зазначити таке.

Підпунктом 7.1.3 пункту 7.1 Договору передбачено, що за ненадання при інспектуванні для огляду або при поверненні (вилучені) предмета лізингу технічної документації, отриманої лізингоодержувачем разом з предметом лізингу, порушення умов пунктів 2.17, підпункту 4.1.2 пункту 4.1, пунктів 5.2, 10.2 Договору, сплачує штраф у розмірі 1% остаточної загальної вартості предмета лізингу за кожен та будь-який випадок із зазначених порушень. Сторони погодили, що даний штраф є визначеною грошовою сумою, яка не змінюється (після встановлення остаточної загальної вартості предмету лізингу) протягом строку дії Договору та для зручності сторін визначається як 1% від розміру остаточної загальної вартості предмета лізингу.

Так, підпунктом 5.2.1 пункту 5.2 Договору встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний щоквартально (не пізніше 10 календарних днів з моменту закінчення відповідного звітного кварталу) письмово інформувати лізингодавця про стан та адресу базування предмета лізингу шляхом направлення лізингодавцю звіт у формі встановленою додатком «довідка» до Договору.

Однак, ТОВ "Експрес-Технології Будівництва" жодного разу не виконало вказану вимогу умов Договору, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача щодо стягнення штрафу у сумі 4 557 грн.

За приписами статті 49 ГПК України судові витрати зі справи слід покласти на відповідача.

Керуючись статтями 43, 49, 82 - 85 ГПК України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Експрес-Технології Будівництва» (місцезнаходження: 02068, м. Київ, пр-кт Петра Григоренко, 20, кв. 134; фактична адреса: 03035, м. Київ, вул. Василя Липковського, 18, оф. 78; ідентифікаційний код 35838247) з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання даного рішення суду, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВіЕйБі Лізинг» (місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27 Т; адреса для кореспонденції: 03150, м. Київ, вул. Лінійна, 17; ідентифікаційний код 33880354): 30 712 (тридцять тисяч сімсот дванадцять) грн. 74 коп. заборгованості; 827 (вісімсот двадцять сім) грн. 58 коп. 30 % річних; 1 552 (одну тисячу п'ятсот п'ятдесят дві) грн. 53 коп. пені; 4 557 (чотири тисячі п'ятсот п'ятдесят сім) грн. штрафу та 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 12.06.2015.

Суддя О. Марченко