ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 915/810/15

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича компанія "ІРЛЕН"

Юридична адреса: 54025, м. Миколаїв, пров. Парусний, 11-А/1.

Адреса представника: Уманський Сергій Олексійович, 54042, м. Миколаїв, вул. Скороходова, 13-А.

Відповідач: Фермерське господарство "Са.Єр"

57070, Миколаївська обл., Веселинівський р-н,

с. Іванівка (Кубряцька с/р), вул. Шевченка, 13.

Про: стягнення 760278,85 грн.

Суддя Смородінова О.Г.

ПРЕДСТАВНИКИ:

Від позивача: Уманський С.О., за довіреністю;

Від відповідача: не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач 15.05.14 р. звернувся до господарського суду з позовом стягнути з відповідача суму основного боргу 621874,89 грн., штраф 14301,17 грн., пеню 62063,12 грн., 39% річних 62039,67 грн.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі договору поставки на умовах розстрочення платежу № 1404/01 від 14.04.2014 року, додатків до договору; видаткової накладної № 254 від 16.04.2014 р., довіреності № 14/04/14-1 від 14.04.2014 р.; видаткової накладної № 294 від 18.04.14 р., довіреності № 15/04/14-1 від 15.04.14 р.; видаткової накладної № 335 від 25.04.14 р., довіреності № 23/04/14-3 від 23.04.14 р.; акту звірки взаєморозрахунків станом на 30.06.2014 р.; банківських виписок по рахункам позивача про часткові сплати відповідачем по спірним відносинам в розмірі 122582,53 грн.; претензій № 257 від 09.12.2014 р., № 8 від 15.01.15 р.; норм ст.ст. 530, 526, 625, 691, 692 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 231 Господарського кодексу України та мотивовані тим, що всього відповідачем було отримано товару на загальну суму 408605,04 грн., оплачено - 122582,53 грн., отже відповідач не виконав належним чином умови договору купівлі-продажу в частині повної оплати вартості поставленого товару в порядку та на умовах передбачених договором.

Відповідач відзив по суті позову не надав, в судове засідання свого представника не направив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 390.

Отже, справу розглянуто судом на підставі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

09.06.2015 р. за результатами розгляду справи, суд на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши представника позивача, суд -

встановив:

14 квітня 2014 р. між сторонами був укладений договір поставки № 1404/01 на умовах розстрочення платежу згідно з предметом якого, позивач, як постачальник, зобов'язався передати (поставити) у зумовлений строк покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (надалі - товар), а відповідач, як покупець, зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товару в рамках і на підставі цього договору може здійснюватись окремими партіями відповідно до додаткових угод (специфікацій) до цього договору. Загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його повне співвідношення (асортимент), упаковка та маркування,ціна, строк, порядок поставки та оплати, а також інші умови, визначаються додатковими угодами (специфікаціями) до цього договору, які є невід'ємною його частиною. Зобов'язання сторін по поставці відповідної партії товару (певного асортименту) у рамках цього договору виникають лише після підписання сторонами відповідної додаткової угоди (специфікації) до цього договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 31 грудня 2014р., а щодо невиконаних до цього дня зобов'язань та відповідальності - до повного їх виконання (п. 2.1); загальна кількість товару, що поставляється покупцю за цим договором та додатковими угодами(специфікаціями) до нього, визначається на підставі фактичного обсягу поставленого товару. Датою поставки товару вважається дата, вказана у видаткових накладних, на підставі яких товар був переданий покупцю (п.п. 3.3, 3.4); вартість товару повинна бути повністю сплачена постачальнику покупцем на умовах, які зазначені в додаткових угодах (специфікаціях) до даного договору, що є невід'ємною частиною даного договору. Вартість товару розраховується у гривні та фіксується у відповідній іноземній валюті,що зазначена у відповідній додатковій угоді (специфікації), в цьому випадку постачальник має право в односторонньому порядку змінити вартість товару, в залежності від зміни курсу даної валюти. На дату фактичної оплати частини товару, згідно з певною додатковою угодою (специфікацією), у випадку зростання курсу іноземної валюти більше ніж на 1%, відносно курсу, вказаного у додатковій угоді (специфікації), або курсу перерахунку вартості товару на дату фактичного відвантаження, вартість оплачуваної частини товару, змінюється пропорційно такому зростанню за відповідною формулою. Загальна сума договору складається із суми всіх додаткових угод (специфікацій), скоригована за вимогами даного договору (п.п. 4.1, 4.3, 4.3.3, 4.5); постачальник зобов'язався: передати товар покупцю у строки та у місці призначення, зазначені у додаткових угодах (специфікацій) (п. 5.1.1); покупець зобов'язався: прийняти товар у строки та на умовах цього договору. Своєчасно оплачувати товар за встановленими цінами в строки, на умовах та в порядку, що визначають у додаткових угодах (специфікаціях) до цього договору (п.п. 5.2.1, 5.2.2).

Матеріали справи свідчать, що на виконання вищенаведеного договору позивач, відпустив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 408605,04 грн., що підтверджується наступними доказами:

1) додаток № 1 від 14.04.14 р. до договору на загальну суму 46440,00 грн., зі строком оплати до 14.04.14 р. - 16 718,40 грн. (30% ); до 15.10.14 р. - 39009,60 грн. (70%);

видаткова накладна № 254 від 16.04.14 р. на суму 55728,00 грн. (з ПДВ); довіреність № 14/04/14-1 від 14.04.14 р.;

рахунок № 00000282 від 14.04.14 р.

2) додаток № 2 від 15.04.14 р. на загальну суму 123379,20 грн., зі строком оплати до 16.04.14 р. - 44416,51 грн. (30%); до 15.10.14 р. - 103638,53 грн. (70%);

видаткова накладна № 294 від 18.04.14 р. на суму 148055,04 грн. (з ПДВ); довіреність № 15/04/14-1 від 15.04.14 р.;

рахунок № 00000288 від 15.04.14 р.

3) додаток № 3 від 23.04.14 р. на загальну суму 170685,00 грн., зі строком оплати до 24.04.14 р. - 61446,60 грн. (30%); до 15.10.14 р. - 143375,40 грн. (70%);

видаткова накладна № 335 від 25.04.14 р. на суму 204822,00 грн. (з ПДВ); довіреність № 23/04/14-3 від 23.04.15 р.;

рахунок № 00000339 від 23.04.14 р.

Банківські виписки надані позивачем свідчать про часткові оплати здійснені відповідачем за одержаний товар в загальній сумі 122582,53 грн.: 14.04.14 р. - 16718,40 грн.; 15.04.14 р. - 40442,97 грн., 16.04.14 р. - 3973,56 грн., 23.04.14 р. - 61446,60 грн.

09.12.2014 р. та 15.01.2015 р. позивач звертався до відповідача з претензіями з вих. № 257 та № 8, в яких вимагав від останнього у семиденний строк сплатити основний борг в сумі 286023,50 грн., а також пеню, штраф за відповідними реквізитами. В якості доказів направлення претензій позивач надав суду рекомендовані повідомлення про вручення, поштові квитанції та опис до цінного листа.

Відповіді на вказані претензії в матеріалах справи відсутні.

Спірні відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями цивільного законодавства про поставку.

Так, відповідно до п. 1 та п. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до норм ст. ст. 629, 525, 526 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Отже, виходячи з наведених норм та обставин, суд дійшов висновків, що матеріалами даної справи підтверджено наявність основного боргу по спірним відносинам, тому борг відповідача перед позивачем дійсно складає в розмірі 621874,89 грн.

Зазначений факт також підтверджується актом звірки, складеним між позивачем та відповідачем по спірним відносинам станом на 2 квартал 2014 р., який підписаний та скріплений печатками обох сторін.

За приписами ч. 1 ст. 32 та ст. 33 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач не спростував розрахунки позивача по нарахуванню до стягнення неустойки та відсотків річних, не заперечив на викладені в позові обставини, не надав суду докази, які свідчать про належне та вчасне виконання взятих на себе грошових зобов'язань за договором № 1404/01 від 14.04.2014 р. перед позивачем.

За правилами ст. 610, п. 1 ст. 612, 625 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до змісту пунктів 8.5.1, 8.5.2, 8.6 договору № 1404/01 від 14.04.14 р. сторони дійшли згоди, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті ціни товару сплачує на користь постачальника штраф у розмірі 5% (п'яти відсотків) та пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу. За порушення грошових зобов'язань по оплаті ціни товару на підставі ст.625 Цивільного Кодексу України, сплачує на користь постачальника 39% річних від суми боргу. Нарахування неустойки (пені) за цим договором здійснюється протягом всього часу існування заборгованості.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 216 та ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.2 ст. 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 цього Закону визначає, що розмір пені, передбачений ст. 1 даного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Отже, на підставі вищенаведених норм та обставин, суд перевірив нарахування позивачем розмір 39% річних та пені, і дійшов висновку про правомірність стягнення з відповідача за період прострочення з 15.10.14 р. по 06.05.15 р. - 39 % річних в сумі 62039,67 грн. та пені в сумі 62063,12 грн.

Водночас, суд також погоджується з розрахунком позивача щодо стягнення з відповідача штрафу в розмірі 14301,17 грн.

Таким чином, дослідивши надані позивачем документальні докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 43 ГПК України, проаналізувавши норми діючого законодавства, які регулюють спірні відносини щодо фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та задоволенню їх в повному обсязі.

Отже, керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Са.Єр" (57070, Миколаївська область, Веселинівський район, с. Іванівка (Кубряцька с/р), вул. Шевченка, 13, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича компанія "ІРЛЕН" (54025, м. Миколаїв, пров. Парусний, 11-А/1, ) - суму основного боргу 621874,89 грн., штраф 14301,17 грн., пеню 62063,12 грн., 39% річних 62039,67 грн. та 15205,58 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Повне рішення складено 11 червня 2015 року.

Суддя О.Г.Смородінова