РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/8607/15-г

За позовом: приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА";

до: товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА";

про: стягнення 6.285,00 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Бєлишев Д.Є. - за довіреністю від 31.03.2015 № 037-2/15.

С У Т Ь С П О Р У :

Приватне акціонерне товариство "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" про стягнення з останнього страхового відшкодування в сумі 6.285,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди заподіяно пошкодження транспортному засобу, який застрахований позивачем та відшкодовано останнім шкоду на користь страхувальника. Таким чином, до позивача перейшло права вимоги від відповідача сплати страхового відшкодування, яке було виплачено страхувальникові за договором добровільного страхування.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 07.04.2015 прийнято позовну заяву приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/8607/15-г.

Відповідач скориставшись своїм правом, наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, надав суду відзив, відповідно до якого позов відхилив повністю з тих підстав, що позивачем здійснене страхове відшкодування страхувальнику на підставі Договору добровільного страхування від 01.09.2014 № 28-0199-2700/14-573, який позивачем не додано до позову та існування якого останнім не доведено.

До господарського суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без участі останнього.

В судовому засіданні 08.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача по суті даного спору та дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд,

В С Т А Н О В И В :

Як стверджує позивач, між останнім, як страховиком та підприємством з іноземними інвестиціями "ВІП-РЕНТ" (далі - страхувальником) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту від 01.09.2014 № 28-0199-2700/14-573 (далі - Договір добровільного страхування).

Відповідно до предмету Договору добровільного страхування, позивач застрахував майнові інтереси страхувальника, які пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортного засобу, що належить страхувальникові, а саме "RENAULT" із державним знаком АА 6634 КЕ (далі - застрахований автомобіль).

14.01.2015 по вул. Марсельська у місті Одеса відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого автомобіля та транспортного засобу "MERCEDES-BENZ" із державним знаком ВН 0574 АІ під керуванням гр. Іскендерова А.І. Постановою Суворовського районного суду м. Києва від 29.01.2015 у справі № 523/702/15-п (провадження № 3/523/439/15) встановлено, що ДТП трапилось внаслідок порушень Правил подорожнього руху України водієм Іскендерова А.І. у зв'язку з чим, вказану фізичну особу притягнуто до адміністративної відповідальності, на підставі ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Внаслідок зазначеного ДТП застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження.

Виходячи з приписів ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 Цивільного кодексу України).

Транспортний засіб - "MERCEDES-BENZ" із державним знаком ВН 0574 АІ, яким керувала винна у настанні ДТП особа, зазначений у Страховому полісі серії АВ 7550251 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - Договір обов'язкового страхування). Страховиком за Договором обов'язкового страхування є товариство з додатковою відповідальністю "СТРАХОВЕ ТОВАРИСТВО "ДОМІНАНТА" (далі - відповідач).

Як стверджує позивач, на підставі заяви страхувальника, страхового акту від 26.02.2015 № ДККА-42376 та акту виконаних робіт від 12.02.2015 № ТО150000431, платіжним дорученням від 26.02.2015 № 3903 було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 6.285,00 грн.

Спір між сторонами судового процесу за твердженнями позивача виник внаслідок порушення відповідачем його грошового зобов'язання за Договором обов'язкового страхування, що призвело до звернення позивача до господарського суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 6.285,00 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов приватного акціонерного товариства "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА" задоволенню не підлягає, з урахуванням такого.

У відповідності до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

За змістом ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розмір шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, може бути визначено як експертом, так і аварійним комісаром, визначення яких містяться в пункту 2 Типового положення про організацію діяльності аварійних комісарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.01.1998 № 8 та Положенні щодо укладення угоди на проведення експертної оцінки майна, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 08.01.1998 № 16.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб'єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим у випадках необхідності визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Згідно ч. 4 ст. 3 та ч. 1 ст. 12 вказаного Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органами державної влади та органами місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

З огляду на викладене, належним доказом в підтвердження оціненого розміру реальної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту його фізичного зносу є саме Звіт суб'єкта оціночної діяльності про визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу в результаті його пошкодження в ДТП, складання якого є обов'язковим при визначення збитків, що підлягають відшкодуванню згідно вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів".

Однак, в матеріалах справи відсутній відповідний звіт або висновок експерта (експертне дослідження або інший документ), який би підтверджував розмір матеріального збитку, завданого страхувальникові застрахованого ТЗ внаслідок ДТП, та який міг би бути оцінений судом, як належний доказ з визначення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що підлягає відшкодуванню страховиком цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Крім того, як вбачається з платіжного доручення від 26.02.2015 № 3903 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в сумі 6.285,00 грн на підставі Договору добровільного страхування від 01.09.2014 № 28-0199-2700/14-573, однак позивачем до позовної заяви доданий генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку від 29.10.2013 № 28-0199-2700/14-AVIS від 29.10.2013. Таким чином, позивачем не підтверджено існування договору страхування, на підставі якого останнім здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику.

З урахуванням всіх фактичних обставин справи та в їх сукупності, позовна вимога про стягнення з відповідача страхового відшкодування в сумі 6.285,00 грн задоволенню не підлягає, оскільки така вимога позивачем не підтверджена належними доказами, як того вимагають приписи статей 33, 36 Господарського процесуального кодексу України.

За приписом ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15 червня 2015 року

Cуддя С.В. Балац