ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 червня 2015 р. Справа № 923/549/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А. при секретарі Івлевій В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго"; місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Пестеля, 5; ідентифікаційний код 05396638

до: ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2; місцезнаходження: 73000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1

про стягнення заборгованості в сумі 92318,08 грн. за договором про постачання електричної енергії

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3 дов.№ 07/2600-14 від 27.12.2013 року

від відповідача - не прибув

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" м. Херсон (далі-позивач) звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення 92318,08 грн. за договором про постачання електричної енергії. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на порушення відповідачем зобовязань за договором про постачання електричної енергії № 133 від 24.12.2004 року, п. 6.1, 6.11, 6.14., 6.39, пп. 2 п. 10.2., п. 8.1. ПКЕЕ, ст. ст. 509, 525, 530, 692 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України.

Відповідач наданими їй правами брати участь в судових засіданнях не скористалась, про час і місце судових засідань повідомлена належним чином, ухвала про порушення справи направлена рекомендованою поштою з повідомленням про вручення, ухвала про відкладення розгляду справи направлена рекомендованою поштою на адресу відповідача. До суду повернулися копії ухвал з конвертами та повідомленням з відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 136-142).

Відповідно до статті 75 ГПК України, справа розглядається без участі відповідача, за наявними в ній доказами, яких достатньо для вирішення спору по суті.

Справу розглянуто в судових засіданнях 21 квітня 2015 року та 11 червня 2015 року.

Статтями 4-2, 4-3 ГПК України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до розділу V ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь у судовому процесі.

Господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Питання про належність доказів вирішується судом. Належними визнаються докази, які містять відомості про факти, що входять у предмет доказування у справі, та інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору. Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування. Письмовими доказами, в розумінні статті 36 ГПК України, є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору і повинні містити відомості, що мають значення для справи та виконані у формі, яка дає змогу встановити достовірність документу.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для прийняття рішення. В судовому засіданні після закінчення розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення з роз'ясненням процедури оскарження рішення та набрання ним законної сили, повідомлено про дату підготовки повного рішення.

Дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд

в с т а н о в и в:

24 грудня 2004 року між Публічним акціонерним товариством "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (далі - позивач, постачальник) та ОСОБА_1 особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі - відповідач, споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 133, який на момент розгляду спору є чинним (а.с. 75-100).

На момент укладення договору сторони погодились під час виконання умов договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені договором, керуватись чинним законодавством України, зокрема Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики від 31.07.1996 р. № 28 (далі - ПКЕЕ, Правила).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами Договору.

Відповідно до розділу 2 Договору постачальник зобовязується постачати споживачу електроенергію як різновид товару в обсягах згідно із додатком 1 "Обсяги постачання електричної енергії та потужності" (а.с. 83), а споживач - оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків та графік зняття показів засобів обліку електричної енергії та подання їх до електропостачальної організації", послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею постачальника та електроустановками Споживача згідно з додатком №9 "Порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії" (п.п.2.3.3., 2.3.4. Договору).

Відповідальність за порушення договірних зобовязань сторони узгодили в розділі 4 Договору, зокрема обумовлено, що за порушення термінів внесення платежів, передбачених п.п.2.3.3., 2.3.4. Договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. У випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживач сплачує енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величин.

За пунктом 9.4. Договір набирає чинності з дня підписання і укладається на строк до 31.12.2010 р. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодна сторона не заявить про припинення його дії, або перегляд умов.

Відповідно до п. 5.1. Договору та п. 4.2. ПКЕЕ в додатку 1 "Обсяги постачання електричної енергії та потужності" сторони узгодили обсяги споживання електроенергії з їх помісячним розподілом, що діє в редакції від 11.03.2010.

Відповідно до п. 1 додатку № 2 до Договору "Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації" відповідач знімає показання електролічильників, встановлених на своїх об'єктах (передбачених у додатку № 5 Договору), 22 числа у місяці з 31 днем, 20 числа у місяці з 29 днями, 21 числа у місяці з 30 днями та 19 числа у місяці з 28 днями, та згідно п.п. 1, 2 додатку № 2 оформлює акт про обсяги використаної електроенергії за розрахунковий період, який надає до розрахункового відділу позивача протягом 0,5 доби з моменту зняття цих показників. Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електроенергію визначається за тарифами, які діють на кінець поточного розрахункового періоду. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. Будь-які рахунки на оплату електричної енергії споживач повинен сплатити протягом 5 операційних днів з моменту отримання споживачем рахунку.

Обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії визначається за Актом про обсяги споживання електричної енергії згідно показань розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показань або акта про порушення Правил користування. У разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду. Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку.

У разі перевищення обсягу фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, встановленим додатком 1 договірним обсягом електроспоживання на цей розрахунковий період, споживач оплачує постачальнику електричної енергії двократну вартість величини перевищення, відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" (п. 5 додатку 2 "Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації" Договору).

У разі несвоєчасної оплати, обумовлених цим додатком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період за який нараховується, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних (п.6 додатку 2 "Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації" Договору).

Відповідно до Додатку № 9 до Договору "Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електричної енергії" плата за надання цих послуг визначається постачальником електричної енергії згідно Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, затвердженої наказом Мінпаливенерго від 17.01.2002 р. №19.

Так, на виконання умов Договору позивач в період з грудня 2014 року по березень 2015 року здійснив поставку відповідачу активної електроенергії та послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії, що підтверджується листом від 30.12.2014 за вих.. №39/5950 про розрахунок по встановленій потужності, актом №12а прийому-передачі активної електроенергії у грудні 2014, листом від 02.02.2015 за вих.. №39/0506 про розрахунок по встановленій потужності, актом №1а прийому-передачі активної електроенергії у січні 2015, актами про обсяги спожитої (переданої) електроенергії у лютому 2015 р., березні 2015 р., актами прийому-передачі активної та реактивної електроенергії у лютому 2015 р., березні 2015 р. (а.с. 108-109, 113-115, 120-121, 125-126).

Позивачем виставлено відповідачу рахунки для оплати спожитої активної, реактивної електроенергії № 133 від 24.12.2014 року, №133 від 23.01.2015 року, №133 від 24.02.2015 року, №133 від 23.03.2015 року (а.с. 107, 111-112, 117-119, 122-124). Рахунки № 133 від 24.12.2014 року, №133 від 23.01.2015 року надіслані позивачем на адресу відповідача, що підтверджено описами вкладення до поштових відправлень (а.с. 110, 116). Рахунки №133 від 24.02.2015 року, №133 від 23.03.2015 року отримано представником відповідача в день їх надання, що підтверджується відмітками на примірниках рахунків позивача.

Відповідач поставлену електричну енергію прийняв, що підтверджується підписом його представника на актах прийому-передачі активної та реактивної електроенергії за лютий 2015 р., березень 2015 р. та відсутністю заперечень щодо обсягів спожитої електричної енергії розрахованої по встановленій потужності струмоприймачів у грудні 2014 р., січні 2015 р., і, відповідно, зобовязаний був розрахуватись в повному обсязі.

За отриману електричну енергію відповідач розрахувався частково 25737,26 грн. було зараховано позивачем в оплату боргу за поставлену активну електричну енергію в грудні 2014-березні 2015 р., що підтверджується розрахунком позивача (а.с. 11).

Отже, відповідачем умови п. 2.3.3., 2.3.4. Договору про постачання електричної енергії частково не виконані, що зумовило виникнення заборгованості за спожиту в грудні 2014-березні 2015 р. електричну енергію в сумі 53715,58 грн. активної, 238,32 грн. реактивної.

Також, в грудні 2014-лютому 2015 р. відповідачем перевищено договірні обсяги споживання електричної енергії, що підтверджується листом від 30.12.2014 за вих.. №39/5950 про розрахунок по встановленій потужності, актом № 12а прийому-передачі активної електроенергії у грудні 2014, листом від 02.02.2015 за вих. № 39/0506 про розрахунок по встановленій потужності, актом №1а прийому-передачі активної електроенергії у січні 2015, актом про обсяги спожитої (переданої) електроенергії та прийому-передачі активної електроенергії у лютому 2015 р.

Відповідно до Додатку № 1 до Договору про встановлення договірного обсягу постачання електричної енергії запланований відповідачем обсяг споживання електричної енергії в місяць становить 5000 кВт*год.

Пунктом 6.14. ПКЕЕ передбачено, що перевищення договірної величини споживання електричної енергії визначається під час підбиття підсумків розрахункового періоду на основі підтверджених сторонами даних розрахункового обліку електричної енергії або акта прийняття-передавання електричної енергії, тому позивачем сума штрафних санкцій за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії була включена в Рахунок наступного періоду, а саме: за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в грудні 2014 року - в рахунок № 133 від 23.01.2015 року, за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в січні 2015 року - в рахунок № 133 від 24.02.2015 року, за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в лютому 2015 року - в рахунок № 133 від 23.03.2015 року.

Проте, відповідачем умови п. 5 Додатку №2 до Договору про постачання електричної енергії не виконані, що зумовило виникнення заборгованості за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в грудні 2014 р.-лютому 2015 р. в сумі 34294,21 грн.

Позовні вимоги у сумі 92318,08 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії №133 від 24.12.2004 року, у тому числі: 53715,58 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 238,32 грн. боргу за реактивну електричну енергію, 32294,21 грн. боргу за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії, 4261,06 грн. пені, 251,33 грн. 3% річних, 1557,58 грн. інфляційних втрат стали предметом судового розгляду у даній справі.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один субєкт (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший субєкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Пунктом першим статті 193 Господарського Кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в статті 526 Цивільного кодексу України.

За визначенням частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 691 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно із ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Пунктом 6.11 Правил користування електричною енергією передбачено, що остаточний розрахунок споживача за електроенергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електроенергії рахунка відповідно до даних про фактичне споживання електроенергії, визначеного за показами розрахункових засобів обліку, які фіксуються у терміни, передбачені договором.

За пунктом 6.39 ПКЕЕ у разі неможливості отримання постачальником електричної енергії даних про спожиту електричну енергію в зазначений термін (за винятком порушення роботи розрахункового обліку) визначення обсягу спожитої електричної енергії за поточний розрахунковий період здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період з подальшим перерахунком у разі надання даних протягом наступного розрахункового періоду.

Тривалість періоду розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати одного повного розрахункового періоду, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за величиною дозволеної потужності струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. У цьому разі відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Підпунктом 2 п. 10.2 ПКЕЕ встановлено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати обсяг спожитої електроенергії, а також здійснювати інші платежі згідно умов договору. Відповідно до пп. 1 п. 8.1 ПКЕЕ постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електроенергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України.

Ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що у випадку споживання електричної енергії понад договірну величину за розрахунковий період споживачі сплачують енергопостачальнику двократну вартість різниці фактично спожитої і договірної величини.

Проте, відповідачем зобовязання щодо оплати спожитої електричної енергії виконано не в повному обсязі. На момент подання позову, сума простроченої заборгованості за договором про постачання електричної енергії № 133 від 24.12.2004 року становить: 53715,58 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 238,32 грн. боргу за реактивну електричну енергію, 34294,21 грн. боргу за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії.

Таким чином, аналіз зазначених норм права та фактичних обставин справи свідчить про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 53715,58 грн. боргу за спожиту активну електричну енергію, 238,32 грн. боргу за реактивну електричну енергію є доведеними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії, наданий позивачем, зазначає, що її розмір складає 34294,21 грн. Але, оскільки позивачем заявлено до стягнення заборгованість за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії в розмірі 32294,21 грн., суд задовольняє ці позовні вимоги в заявленій до стягнення сумі, а саме: 32294,21 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 4261,06 грн. пені, 251,33 грн. 3% річних, 1557,58 грн. інфляційних втрат.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до положень ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 ЦК України передбачено, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 6 додатку 2 "Порядок розрахунків та графік зняття показань лічильників та подання їх до електропостачальної організації" Договору №133 від 24.12.2004 р. встановлено, що у разі несвоєчасної оплати, обумовлених цим додатком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період за який нараховується, а сума боргу повинна бути сплачена з урахуванням, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних.

Враховуючи наведені норми права, встановлений факт заборгованості відповідача з оплати поставленої електроенергії у грудні 2014-березні 2015 за Договором №133 від 24.12.2004 р. на момент звернення позивача з позовом, суд, перевіривши розрахунок суми пені, здійснений позивачем, відповідно до періодів виникнення та оплати заборгованості, передбачених договором, визнає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача пені за порушення строків оплати за спожиту активну електроенергію та задовольняє ці вимоги в сумі - 4226,43 грн. Пеня в сумі 34,63 грн. заявлена до стягнення безпідставно.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобовязання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі N 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі N 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі N 6-42цс11).

Порушення відповідачем умов договору № 133 від 24.12.2004 р. щодо дотримання строків оплати поставленої електричної енергії підтверджено матеріалами справи, а відтак вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляційних процесів та 3% річних за прострочення виконання грошового зобовязання є правомірними та обґрунтованими. Перевіривши розрахунок сум втрат від інфляції та 3% річних, наведений позивачем, відповідно до періодів виникнення та оплати заборгованості, узгоджених сторонами в договорі, суд задовольняє їх в сумі 1557,58 грн. та 249,61 грн. відповідно. 3% річних в сумі 1,72 грн. заявлені до стягнення безпідставно.

Платіжним дорученням № EN 88812 від 03 квітня 2015 року позивачем сплачений судовий збір в сумі 1882,36 грн. (а.с. 10).

Законом України "Про судовий збір" (ст. 4) за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору визначається у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Враховуючи, що позивачем внесено судовий збір в більшому розмірі ніж встановлено законом, на підставі п.1 ч.1, ч.2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" позивачу повертається 35,99 грн. судового збору.

Судові витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, понесені позивачем зі сплати судового збору, відносяться на відповідача пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір", суд

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2; місцезнаходження: 73000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Пестеля, 5; ідентифікаційний код 05396638) на рахунок із спеціальним режимом використання № 0852 в філії Херсонського обласного управління ВАТ "Ощадбанк" № 10021, МФО 352457, код 05396638: 53715,58 грн. заборгованості за спожиту активну електричну енергію; 32294,21 грн. заборгованості за перевищення договірного обсягу споживання електричної енергії.

3. Стягнути з ОСОБА_1 особи-підприємця ОСОБА_2; місцезнаходження: 73000, АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" (місцезнаходження: 73000, м. Херсон, вул. Пестеля, 5; ідентифікаційний код 05396638) на поточний рахунок № 2 ФХОУ АТ Ощадбанк у м. Херсоні, МФО 352457, код 05396638: 238,32 грн. заборгованості за реактивну енергію, 4226,43 грн. пені, 1557,58 грн. інфляційних втрат, 249,61 грн. 3 % річних, 1844,52 грн. судового збору.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Повернути публічному акціонерному товариству "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго" з Державного бюджету України 35,99 грн. судового збору.

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15.06.2015 року

Суддя Т.А. Остапенко