ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.06.15р. Справа № 904/5641/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД", м.Дніпропетровськ

до

відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспейс", м. Дніпропетровськ

відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, в особі Філії управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки "СІАТ", м Боярка Києво-Святошинського району Київської області

про стягнення заборгованості у сумі 334 401,63 грн.

Суддя Крижний О.М.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: Лисенко С.І., довіреність № 2-251 від 26.12.2014 року, представник

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом, у якому просить:

- стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки "СІАТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" основний борг у розмірі 282 000,00 грн., 3% річних у розмірі 22 071,58 грн. та втрати від інфляції у розмірі 30 330,05 грн., загалом на суму 333 401,63 грн.;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспейс" та Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі Філії управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки "СІАТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" основний борг у розмірі 1 000,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем-2 зобов'язань за договором про закупівлю № 111112955 від 02.11.2011 року щодо повної оплати поставленого позивачем товару, а також неналежним виконанням відповідачем-1 зобов'язань за договором поруки № 111112956/ПОР від 02.11.2011 року щодо солідарної відповідальності як поручителя відповідача-1, внаслідок чого утворилася заборгованість відповідача-2, за неоплату якої відповідно нараховані 3% річних та втрати від інфляції на загальну суму 333 401,63 грн. та солідарна заборгованість відповідача-1 та відповідача-2 у розмірі 1 000,00 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, про день, час, та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

25.05.2015 року до господарського суду повернулося рекомендоване поштове повідомлення про вручення поштової кореспонденції позивачу 22.05.2015 року, про свідчить підпис працівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" Захарової.

Також, позивач повідомлений телефонограмою від 08.06.2015 року про день, місце і час розгляду справи, яку отримав працівник підприємства позивача Кридченко.

Відповідач-1 не скористався наданим йому правом на участь представника у судовому засіданні, повідомлений телефонограмою від 08.06.2015 року про день, місце і час розгляду справи, яку отримав працівник підприємства відповідача-1 Федько.

Згідно п. 3.9.1-1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 у випадках коли ухвала про порушення провадження у справі не може бути вручена стороні у зв'язку з обмеженим строком розгляду, належним підтвердженням повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи може вважатися телефонограма суду з відміткою про її прийняття посадовою (службовою) особою сторони.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідач-2 проти позову заперечує, у відзиві на позов зазначає, що відповідно до заявки відповідача-2 від 03.11.2011 року позивач прострочив поставку товару, тому зобов'язання за спірним договором виконав неналежним чином.

Також, відповідач-2 зазначає, що здійснення фінансово-господарської діяльності на підприємстві відбувається на підставі узгодження фінансових планів з Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України", однак на даний час фінансовий план на 2013 рік не затверджений, тому відповідач не має можливості здійснювати розрахунки та відповідно зобов'язання за спірним договором не є простроченими.

Розгляд справи був відкладений з 20.08.2014 рок на 03.09.2014 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 03.09.2014 року провадження у справі № 904/5641/14 зупинено до вирішення пов'язаної з нею справи №904/6402/14 за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, в особі Філії управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки "СІАТ", м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД", м. Дніпропетровськ, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспейс", м. Дніпропетровськ, про визнання договору недійсним, що розглядається господарським судом Дніпропетровської області.

Ухвалою господарського суду від 15.05.2015 року провадження у справі № 904/5641/14 поновлено, розгляд справи призначений в засіданні на 03.06.15р. о 10:45 год.

У зв'язку з відрядженням судді Крижного О.М. 03.06.2015 року, ухвалою господарського суду від 29.05.2015 року розгляд справи перенесений на 11.06.2015 року о 11:45 год.

У судовому засіданні 11.06.2015 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача-2, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

02.11.2011 року між Дочірньою Компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (найменування підприємства змінено на Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 27.12.2012 року) в особі Філії управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки "СІАТ" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" (постачальник) був укладений договір про закупівлю № 111112955 (далі - Договір), за умовами п. 1.1. якого постачальник зобов'язується протягом одного року з моменту укладення договору згідно заявок покупця поставити і передати у власність (повне господарське володіння) покупцю товари - "Вузли до машин та устаткування для добувної промисловості та будівництва (запасні частини до автотракторної та спецтехніки) (LIEBHERR)" згідно Специфікації, яка є невід'ємною частиною даного Договору, а покупець - прийняти і оплатити такі товари.

Строк дії Договору передбачений п. 10.1. Договору, відповідно до якого цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє протягом одного року з дня його підписання, в частині гарантійних зобов'язань та розрахунків - до повного виконання.

Найменування (номенклатура) товару, його технічні характеристики та вимоги до нього, кількість та ціна за одиницю товару обумовлюється у підписаній сторонами Специфікації (Додаток 1), що є невід'ємною частиною цього Договору(п. 1.2. Договору).

Розділом 3 Договору визначено, що комплектність товару, що постачається, визначається по накладній.

Місце та умови поставки товарів: на базисних умовах DDP (Київська область, м. Боярка, вул. Білгородська, 61, склад Управління "СІАТ") згідно з Правилами тлумачення торгівельних термінів Інкотермс 2010 року (п. 5.2. Договору).

Згідно п.п. 5.3.,5.4. Договору зобов'язання продавця щодо поставки вважається виконаним у повному обсязі з моменту передачі товару у власність покупця. Датою поставки вважається дата підписання сторонами видаткової накладної.

Перехід права власності а товар відбувається в момент підписання видаткової накладної (п. 5.5. Договору).

Відповідно до п.п. 6.1.-6.2. Договору ціна за одиницю товару передбачена Специфікацією, яка є невід'ємною частиною цього Договору. Загальна сума цього Договору на день його складання становить (у відповідності до протоколу оцінки та визначення переможця) - 1 507 466,93 грн., в тому числі ПДВ 20% - 251 244,49 грн.

Пунктом 8.1. Договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем фактично поставленої партії товарів після пред'явлення постачальником рахунку на оплату товару протягом 45-ти календарних днів після дати поставки кожної партії товару. Датою поставки товару (його партії), а також моментом переходу права власності та ризиків на товар - є дата передачі товару постачальником уповноваженій особі покупця за видатковою накладною. Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень.

На виконання умов Договору позивач поставив відповідачу-2 товар на загальну суму 1 507 468,41 грн.

На підтвердження наведеного факту позивач надав до суду наступні копії видаткових накладних:

- видаткова накладна № 41093 від 31.11.2011 року на суму 317 406,16 грн.;

- видаткова накладна № 41140 від 23.12.2011 року на суму 124 522,18 грн.;

- видаткова накладна № 41250 від 13.03.2012 року на суму 83 211,45 грн.;

- видаткова накладна № 41251 від 13.03.2012 року на суму 431 158,83 грн.;

- видаткова накладна № 41280 від 26.03.2012 року на суму 22 721,02 грн.;

- видаткова накладна № 41281 від 26.03.2012 року на суму 186 158,24 грн.;

- видаткова накладна № 41340 від 27.04.2012 року на суму 272 585,20 грн.;

- видаткова накладна № 41401 від 28.05.2012 року на суму 47 290,24 грн.;

- видаткова накладна № 41604 від 23.08.2012 року на суму 22 415,09 грн.

Також, на доказ поставки товару відповідачу-2, позивач надав до суду копії товарно-транспортних накладних (а.с. 44-52).

Всі наведені вище документи підписані з боку позивача та відповідача-2, відповідно скріплені печатками підприємств.

Окрім того, позивач надав до суду копії довіреностей, за якими товар був отриманий від позивача уповноваженими особами підприємства відповідача-2.

Позивач зазначає, що відповідач-2 лише частково оплатив поставлений позивачем товар, внаслідок чого у відповідача-2 утворилась заборгованість у сумі 282 000,00 грн.

У зв'язку з неоплатою заборгованості, позивач звернувся до відповідача-2 з листом № Вих. № 0304/14-1 від 03.04.2014 року із вимогою про погашення боргу у сумі 282 000,00 грн., однак відповідач-2 відповіді на лист не надав.

02.11.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агроспейс" (поручитель) був укладений договір поруки № 111112956/ПОР (далі - договір поруки), за умовами п. 1.1. якого предметом цього договору є зобов'язання поручителя перед кредитором солідарно відповідати за виконання Дочірньої Компанії "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (найменування підприємства змінено на Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз", державну реєстрацію змін до установчих документів проведено 27.12.2012 року) (боржник) за зобов'язаннями перед кредитором за договором про закупівлі № 111112955 від 02.11.2011 року (далі - Основний договір). Зобов'язаннями за цим договором є:

- зобов'язання боржника перед кредитором по сплаті за поставлений товар у кількості, асортименті, по ціні та в строки, передбачені умовами Основного договору;

- зобов'язання боржника перед кредитором по сплаті штрафних санкцій, пені, 3% річних та інфляційних відповідно умов Основного договору.

Згідно п. 7.1. договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов'язань за Основним договором.

Порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з моменту настання строку виконання зобов'язань за Основним договором, не висуне вимоги до поручителя (п. 7.2. договору поруки).

За умовами п. п. 2.1.-2.2. договору поруки поручитель відповідає солідарно за зобов'язаннями боржника перед кредитором, що витікають з Основного договору. Але в будь-якому випадку розмір відповідальності не повинен перевищувати розміру забезпечуваного зобов'язання, зазначеного в п. 3 цього договору. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання боржником за Основним договором в повному обсязі.

Пунктом 3.1. договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань боржником, згідно Основного договору у сумі, що дорівнює 1 000,00 грн.

У зв'язку з неоплатою заборгованості позивач звернувся до відповідача-1 з листом, у якому повідомив про наявність боргу у відповідача-2 у сумі 282 000,00 грн. та відповідно про наявність солідарної відповідальності, на підставі чого висловив вимогу про оплату суми поруки у розмірі 1 000,00 грн.

10.04.2014 року наведена вимога була отримана особисто директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспейс" Собко К.Г., про що свідчить відмітка із підписом, які засвідчені печаткою підприємства відповідача-1.

Однак, вимога залишилася без виконання.

Позивач посилається на обставини того, що відповідач-2 не в повному обсязі оплатив поставлений позивачем товар, відповідач-1 не виконав свої зобов'язання за договором поруки щодо солідарної відповідальності відповідача-1 та відповідача-2 за договором про закупівлі № 111112955 від 02.11.2011 року, внаслідок чого утворилася основна заборгованість відповідача-2 у сумі 281 000,00 грн. та солідарна заборгованість відповідача-1 та відповідача-2 у сумі 1 000,00 грн., що і є причиною спору.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України, майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується

прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з приписами ст. 193 ГК України та ст. ст. 525, 526 ЦК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином відповідно до закону та договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач просить стягнути з відповідача-2 на користь позивача основний борг за поставлений товар у сумі 281 000,00 грн. та стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 суми основного боргу у розмірі 1000,00 грн.

Господарський суд не приймає до уваги заперечення відповідача-2 стосовно прострочення поставки товару позивачем, а також фінансової неспроможності підприємства відповідача-2 як підстави для звільнення від відповідальності відповідача-2, так як в матеріалах справи наявні копії видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, які містять підписи з боку позивача та з боку відповідача-2, які слугують підтвердженням того, що товар був поставлений позивачем та прийнятий відповідачем-2.

Приймаючи товар від позивача відповідач-2 не висловив жодних заперечень щодо строку поставки товару або ж неналежності поставки товару, тому відповідно товар є прийнятим та підлягає оплаті згідно умов договору.

Стосовно зазначення відповідача-2 про фінансову неспроможність підприємства відповідача-2, суд зазначає, що фінансове становище відповідача-2, яке на думку самого відповідача-2 є скрутним, утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від відповідача обставин. Сторони по справі знаходяться в рівнозначних економічних умовах, тому дана обставина не звільняє відповідача-2 від обов'язку оплати поставленого позивачем товару.

Враховуючи умови договору про закупівлі № 111112955 від 02.11.2011 року, строк оплати товару, поставленого за наявними в матеріалах справи видатковими накладними є таким, що настав.

Доказів повної оплати вартості поставленого товару відповідачі не надали, доводи позивача щодо наявності боргу за поставлений товар у сумі 282 000,00 грн. шляхом надання належних доказів не спростували.

За наведеного, є правомірними та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача-2 на користь позивача основного боргу за поставлений товар у сумі 281 000,00 грн. та стягнення солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 суми основного боргу у розмірі 1 000,00 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача-2 на свою користь 3% річних окремо по кожній видаткові накладній, яка неоплачена або частково оплачена відповідачем-2 згідно здійсненого позивачем розрахунку (а.с. 59).

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, судом встановлені арифметичні помилки, а також помилки, які пов'язані з періодами нарахування 3% річних, зокрема, позивачем не враховані вихідні дні, які припадають на початок періоду прострочення (так, 14.01.2012 року - субота, тому останнім днем оплати є 16.01.2012 року, а початком періоду прострочення - 17.01.2012 року; 07.10.2012 року - неділя, тому останнім днем оплати є 08.10.2012 року, а початком періоду прострочення - 09.10.2012 року).

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача-2 3% річних підлягають задоволенню частково у сумі 22 000,92 грн.

Також позивач просить стягнути на свою користь інфляційні втрати:

- за період з 18.12.2012 року по 17.05.2013 року на суму 262 295,41 грн. у сумі 524,33 грн.;

- за період з 18.05.2013 року по 16.06.2014 року на суму 212 294,67 грн. у сумі 22 904,43 грн.;

- за період з 13.07.2012 року по 16.06.2014 року на суму 47 290,24 грн. у сумі 4 408,47 грн.;

- за період з 08.10.2012 року по 16.06.2014 року на суму 22 415,09 грн. у сумі 2 492,82 грн.

Загалом на суму 30 330,05 грн.

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд зазначає наступне.

Згідно п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 14 від 17.12.2013 року "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З наведених положень законодавства вбачається, що втрати від інфляції можуть бути нараховані починаючи з наступного місяця у якому мав бути здійснений платіж, тобто початком періоду є наступний місяць, за тим, що вказаний у розрахунку.

Щодо кінця періоду нарахування втрат від інфляції, суд зазначає, що у разі обмеження у взятому періоді кінцевого місяця нарахування втрат від інфляції конкретною датою, яка не є останнім днем місяця - втрати від інфляції за даний місяць не можуть бути нараховані, так як взятий числовий період не становить місяць у цілому (аналогічна правова позиція міститься у постанові Вищого господарського суду України від 01.04.2015 року у справі 917/1667/14).

Так, судом встановлені помилки у нарахованих позивачем втратах від інфляції, тому, з урахуванням наведених положень законодавства у взятих позивачем періодах можуть бути нараховані втрати від інфляції наступним чином:

- за період січня 2013 року по квітень 2013 року на суму 262 295,41 грн. у сумі 261,77 грн.;

- за період з червня 2013 року по травень 2014 року на суму 212 294,67 грн. у сумі 22 904,40 грн.;

- за період з серпня 2012 року по травень 2014 року на суму 47 290,24 грн. у сумі 4 408,47 грн. (є вірно розрахованою);

- за період з листопада 2012 року по травень 2014 року на суму 22 415,09 грн. у сумі 2 492,82 грн. (є вірно розрахованою).

Загалом на суму 30 067,46 грн.

У зв'язку з наведеним, вимога позивача про стягнення з відповідача втрат від інфляції підлягає задоволенню частково у сумі 30 067,46 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Європейський суд з прав людини під терміном "власність" розуміє також грошові кошти, що підлягають оплаті за поставлений товар. Невиконанням обов'язку щодо оплати продукції відповідач порушує права позивача, безпідставно не перераховуючи кошти (вартість товару) у власність позивача.

Отже, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню і з відповідача-2 підлягає стягненню 333 068,38 грн. (основний борг у розмірі 281 000,00 грн., 3% річних у розмірі 22 000,92 грн. та втрати від інфляції у розмірі 30 067,46 грн.) та солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 підлягає стягненню сума основного боргу у розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до п. 4.7 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21 лютого 2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України": частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом.

Судом встановлено, що причиною виникнення спору є неправильні дії саме відповідача-2, а тому з відповідача-2 підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у загальному розмірі 6 681,37 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч.1 ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.1, 33, 34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, в особі Філії управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки "СІАТ" (08153, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Білгородська, буд. 61, ідентифікаційний код 24928497) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 35268360) заборгованість у розмірі 281 000,00 грн., 3% річних у розмірі 22 000,92 грн., втрати від інфляції у розмірі 30 067,46 грн. та судовий збір у розмірі 6 681,37 грн.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспейс" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Новоселівська, буд. 23, ідентифікаційний код 38298837) та Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз", м. Київ, в особі Філії управління сервісного обслуговування та ремонту імпортної автотракторної спецтехніки "СІАТ" (08153, Київська область, Києво-Святошинський район, місто Боярка, вулиця Білгородська, буд. 61, ідентифікаційний код 24928497) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Армада ЛТД" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 35268360) заборгованість у розмірі 1 000,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено - 15.06.2015 року.

Суддя О.М. Крижний