ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"10" червня 2015 р. Справа № 3/218-2681
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В., розглянувши заяву Приватного малого підприємства "СВС" № 42 від 19.12.2014р. про видачу дубліката наказу та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання у справі:

за позовом: Приватного малого підприємства "СВС" м. Тернопіль, вул. Виговського, 12/17.

до відповідача: Приватного підприємства науково - дослідний виробничо - комерційний Холдінг-центр "Інтер-Корс" української академії архітектури м. Тернопіль, вул. Шашкевича, 3.

про стягнення грошових коштів та зобов'язання вчинити дії.

за участю представників сторін:

позивача (стягувача): не з'явився.

відповідача (боржника): не з'явився.

Суть справи:

23.12.2014р. Приватне мале підприємство "СВС" завернулось до господарського суду Тернопільської області із заявою № 42 від 19.12.2014р. про видачу дубліката наказу від 31.05.2011р. та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

В обґрунтування поданої заяви, підприємство посилається на те, що судовий наказ від 31.05.2011р., виданий на примусове виконання рішення господарського суду Тернопільської області від 05.08.2008р. стягувач не отримував, з огляду на що просить видати його дублікат та поновити строк для пред'явлення виконавчого документу до виконання.

Розгляд заяви ухвалою суду від 04.06.2015р. призначено на 10 червня 2015 року.

Повноважні представники сторін у судове засідання не з'явилися, причин неявки суду не повідомили, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 64, 87 ГПК України та пункту 3.9. постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року № 18. Витребуваних судом документів заявник не надав.

Водночас, за приписами ст.119 ГПК України, неявка боржника і стягувача у судове засідання не є перешкодою для розгляду заяви.

За таких обставин, заява розглядається за наявними у справі матеріалами.

У відповідності до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України, технічна фіксація (звукозапис) судового засідання не здійснювалася за відсутності представників сторін.

Розглянувши подану заяву, оцінивши докази, надані на її обґрунтування, дослідивши норми чинного законодавства, суд вважає, що така до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Рішенням господарського суду Тернопільської області від 05.08.2008р. у справі №3/218-1681 , що залишене в силі постановами Львівського апеляційного господарського суду від 04.05.2011р. та Вищого господарського суду України від 17.08.2011р., позовні вимоги ПМП "СВС" задоволено, зобов'язано відповідача прийняти будівельно-монтажні роботи на будівництві 32-х квартирного житлового будинку та присуджено до стягнення з останнього на користь позивача заявлену суму грошових коштів.

На примусове виконання вказаних судових актів, в порядку ст.ст. 116-117 ГПК України, 31.05.2011р. видано відповідний наказ.

23.12.2014р. Приватне мале підприємство "СВС" завернулось до господарського суду Тернопільської області із заявою № 42 від 19.12.2014р. про видачу дубліката наказу від 31.05.2011р. та поновлення пропущеного строку для пред'явлення його до виконання.

Частина 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлює право господарського суду відновити пропущений строк для пред'явлення наказу до виконання. Відновлення пропущеного процесуального строку передбачено також і статтею 53 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, у п. 8 Інформаційного листа від 06.08.2008р. № 01-8/471 "Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права (за матеріалами справ, розглянутих Верховним Судом України)" Вищий господарський суд роз'яснив, що у застосуванні ч. 1 ст. 53 ГПК України господарський суд повинен у кожному випадку з урахуванням конкретних обставин пропуску процесуального строку оцінити доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Тобто, клопотання про відновлення строку має бути підтверджене належними доказами у справі, відповідно до вимог ст.ст. 33, 34 ГПК України та оцінюватись відповідно до норм ст. 43 ГПК України.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, у випадку втрати наказу господарський суд може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання. Про видачу дубліката наказу виноситься ухвала.

Як слідує із матеріалів справи, зокрема, копії наказу про примусове виконання рішення по справі №3/218-2681, останній виданий господарським судом Тернопільської області 31.05.2011 року та дійсний для пред'явлення в Державну виконавчу службу протягом року, до 31 травня 2012 року включно.

Водночас, обґрунтовуючи підстави для видачі дублікату наказу та поновлення строку для пред'явлення його до виконання, заявник посилається на те, що оригінал наказу ним не отримано, в підтвердження чого долучає довідку ПМП "СВС", підписану директором та головним бухгалтером.

В той же час, як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, наказ на примусове виконання рішення суду по справі №3/218-2681 від 31.05.2011р. отримано нарочно представником ПМП "СВС" за дорученням Безгубенко Ю.Д. - 31 травня 2011 року, про що ним особисто вчинено відповідний напис на внутрішній стороні обкладинки справи (том ІІ).

При цьому, видачі виконавчого документу передувало звернення ПМП "СВС" про видачу судового наказу від 27.05.2011 року до якого було долучено копію довіреності на представника від 04.04.2011р. №15, який даний наказ в подальшому і отримав.

З огляду на наведене, твердження заявника про неотримання ним наказу на примусове виконання рішення, є безпідставними та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Разом з тим, інших обставин, які б свідчили про поважність пропуску річного строку на пред'явлення судового наказу до виконання до органів ДВС, заявником не наведено.

З наведеного суд констатує, що матеріали справи не містять належних доказів, в розумінні ст.ст. 33-34 ГПК України, які б свідчили про поважність пропуску суб'єктом господарювання процесуального строку. Як наслідок, заява стягувача в частині вимоги про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 31.05.2011р. до виконання задоволенню не підлягає та, як наслідок, слід йому відмовити у видачі дублікату виконавчого документа.

Крім того, суд зазначає, що за процесуальним законодавством підставою для видачі дублікату наказу є подана заява з документами, які підтверджують факт втрати наказу.

ГПК не містить вимог щодо змісту заяви про видачу дубліката наказу. Водночас частиною 3 коментованої статті визначено документи, які повинні бути додані до заяви про видачу дубліката наказу на підтвердження факту втрати наказу.

Зокрема, законодавець обумовив, що якщо наказ втрачено стягувачем до пред'явлення наказу до виконання, він повинен додати до заяви про видачу дубліката наказу довідку стягувача, підписану керівником чи заступником керівника та головним (старшим) бухгалтером підприємства, організації. У цій довідці має бути зазначено, що наказ втрачено і до виконання не пред'явлено.

Однак, заявником, всупереч названих норм, довідки передбаченого чинним процесуальним законодавством змісту, долучено не було. При цьому суд враховує, що за змістом ч. 2 ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Таким чином, із викладених вище підстав суд відмовляє у задоволенні заяви про видачу дублікату судового наказу.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 33, 34, 43 86, 87, 115, 119, 120 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання стягувача про відновлення процесуального строку, встановленого для пред'явлення наказу до виконання відмовити.

2. В задоволенні заяви № 42 від 19.12.2014р. про видачу дубліката наказу Приватному малому підприємства "СВС" (м. Тернопіль, вул. Виговського, 12/17) відмовити.

2. Ухвалу направити сторонам по справі.

Суддя О.В. Руденко