ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

11.06.15р. Справа № 904/2512/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1", м. Київ

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про визнання правочину нікчемним та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину

Суддя Петрова В.І.

Представники:

від позивача: не з"явився

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Всеукраїнський ОСОБА_1" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, в якому просить суд:

- визнати нікчемними договір про надання послуг №1 від 31.07.2014р. та Акти виконаних робіт до нього від 10.09.2014р. (13 актів), від 25.09.2014р. (2 акти) від 03.10.2014р. (13 актів), укладені між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський ОСОБА_1" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2;

- застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину, а саме: стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський ОСОБА_1" грошові кошти в розмірі 2 836 446,58грн.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що договір про надання послуг №1 від 31.07.2014р., укладений між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський ОСОБА_1" та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, фактично спрямований на безоплатне та безпідставне здійснення відчуження майна ПАТ "ВіЕйБі Банк" без встановлення обов"язку відповідача щодо вчинення відповідних майнових дій та погіршення фінансового стану позивача шляхом незаконного відчуження частини активів банку, а тому, в силу ст.38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", є нікчемним.

Відповідач явку представника в судові засідання призначені 20.04.15р., 12.05.15р., 09.06.15р. та 11.06.15р. не забезпечив, відзив на позов та витребувані судом документи не подав, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався.

24.03.2015р. позивач подав до суду заяву про забезпечення позову, надана заява не підлягає задоволенню, оскільки позивач не довів обґрунтованості своїх доводів. До того ж, із матеріалів справи не вбачається, що позивач на вимогу ч. 4 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" повідомляв відповідача про нікчемність договору та повернення коштів отриманих останнім. В судове засідання не надав оригінали договору та актів виконаних робіт.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 733 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_1» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 128 з 24.11.2014р. повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ ОСОБА_3» передано провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування ОСОБА_4.

Відповідно до ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов"язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особаФонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третью цієї статті ( ч. 3 ст.38 Закону).

Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (далі -Заков) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду що до виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків (ч.2 ст.1 Закону).

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України (ч.3 ст.1 Закону).

Пунктом 16 ч.1 ст. 2 Закону встановлено, що тимчасова адміністрація -процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно ч. 5 ст.34 Закону під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Згідно ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»

правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

За ч. 4 ст. 38 Закону уповноважена особа фонду протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій ст. 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

У разі отримання повідомлення уповноваженої особи Фонду про нікчемність правочину на підставах, передбачених частиною третьою цієї статті, кредитор зобовязаний повернути банку майно (кошти), яке він отримав від такого банку, а у разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість у грошових одиницях за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. ( ч.5 ст. 38 Закону).

31 липня 2014р. між Публічним акціонерним товариством „Всеукраїнський акціонерний банк (надалі ОСОБА_3) та ФОП ОСОБА_2 ( надалі- виконавець) укладено договір про надання послуг №1 за умовами якого виконавець за винагороду здійснює залучення потенційних клієнтів (юридичних осіб) та їх коштів для подальшого обслуговування банком, а також іншу допомогу (консультації та послуги) з питань, які виникають при виконанні цього договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, Відповідач зобов'язався здійснювати пошук та залучення потенційних клієнтів на відкриття поточних та депозитних рахунків у національній та іноземних валютах та інші операції з розрахунково-касового обслуговування у Банку; здійснювати консультаційні послуги потенційним клієнтам Банку про умови обслуговування та розміщення тимчасово вільних коштів у Банку; надавати Банку наявну інформацію про залученого клієнта до Банку; надавати Банку лист обліку виконаних робіт на основі якого сторони підписують Акт наданих послуг.

За пунктом 3.2. та п. 5.1.2 п.5.1.3. договору ОСОБА_3 зобов"язався щомісячно, до 05 числа кожного місяця, наступного за звітним (розрахунковим ), та в кінці терміну дії цього договору проводити розрахунок суми винагороди виконавцю виходячи із середньомісячних залишків по поточному рахунку клієнта або із фактичного залишку на депозитному рахунку клієнта, та/або від гривневого еквіваленту валюти по операціях за курсами УМВРУ за період з 1 по останнє число звітного (розрахункового) місяця. Виплачувати виконавцю винагороду за надані послуги протягом 30 робочих днів з моменту підписання акту наданих послуг. Виплата винагороди здійснюється банком за реквізитами, зазначеними в акті наданих послуг.

Відповідно до п. 6.1. договору цей договір набирає чинності з дати підписання його сторонами. Термін дії договору - до 31 грудня 2014р.

На підставі ч. 3 ст. 38 цього Закону, Банк просить визнати нікчемним договір № 1 від 31.07.2014р., оскільки вважає, що відповідачем не виконувались роботи, передбачені вищезазначеними договором. За період дії договору між позивачем та відповідачем безпідставно підписано 28 акти виконаних робіт, відповідно до яких останньому було перераховано банком кошти у сумі 2 836 446,58 грн.

Відповідно до ст. 33 господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За ст. 34. господарського процесуального кодексу України належність і допустимість доказів господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки позивач звертаючись з вимогою до суду не виконав вимоги передбачені п. 1 ч. 4 ст.38 Закону, щодо повідомлення сторони за договором про нікчемність договору та повернення отриманих ним коштів. До того ж, слід зазначити, що враховуючи положення ст. 16 Цивільного кодексу України, позивач обрав невірний спосіб захисту, та не довів, що вказані ним кошти були отримані саме Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2. Докази позивача про перерахування вказаних коштів на розрахунковий рахунок 0100 не є належним доказом, про те, що ці кошти отримані відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 82-85 господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позивачу у позові відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Відмовити Публічному акціонерному товариству "Всеукраїнський ОСОБА_1" у задоволенні заяви про забезпечення позову від 24.03.2015р.

Суддя ОСОБА_5