РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/11605/15

За позовом закладу Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база «Спартак»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Адастра Груп»

про стягнення 10119 грн. 36 коп.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Михалишина О.Л. (довіреність №1 від 05.01.2015),

від відповідача - не прибув

встановив:

05.05.2015 заклад Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база «Спартак» звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Адастра Груп» 4143 грн. 24 коп. заборгованість за договором оренди нерухомого майна №36-О від 21.01.2013 по оплаті за електроенергію, 2131 грн. 24 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 206 грн. 05 коп. 3% річних у сумі.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надсилання за належною юридичною адресою відповідача ухвали господарського суду. Відзив на позовну заяву відповідачем не наданий.

З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва встановив такі фактичні обставини справи.

21.01.2013 року між закладом Федерації професійних спілок «Учбово-спортивна база «Спартак» та ТОВ «Адастра Груп» укладено договір № 36-О (далі за текстом - договір), згідно п. 1.1 якого предметом договору є строкове платне користування нежитлових приміщень загальною площею 148 м. кв., а саме: 1/3 залу - 61 м. кв. (нежитлове приміщення), 87 м. кв. (технічна площа) та майно згідно Додатку № 2, що знаходяться за адресою м. Київ-80, вул. Фрунзе, 105.

Оплата за використання електроенергії, теплової енергії та комунальних послуг здійснюється окремо згідно виставлених рахунків (пункт 3.2 договору).

Відповідно до п.4.4. відповідач зобов'язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі у відповідності з розділом 3 договору.

Строк дії договору встановлюється з 21 січня 2013 до 31 грудня 2013. Умови договору зберігають силу протягом всього строку дії договору, а в частині зобов'язань відповідача щодо орендної плати - до виконання зобов'язань (п. п. 7.1, 7.2 договору).

На виконання умов договору за відшкодування витрат електроенергії позивачем було виставлено відповідачу рахунки-фактури: № СФ-0000430 від 27.06.2013 на суму 3345 грн. 12 коп., № СФ-0000520 від 29.08.2013 на суму 474 грн. 62 коп., № СФ-0000584 від 30.09.2013 на суму 1866 грн. 36 коп.

01.10.2013 між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до договору щодо розірвання договору у зв'язку з спільною згодою, яка набуває чинності з 01.10.2013.

У листі від 23.09.2013 №146 позивач просив відповідача погасити заборгованість за договором у сумі 21770 грн. 00 коп. та комунальні послуги у сумі 5506 грн. 88 коп.

У зв'язку із порушенням відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг за період з 16.07.2013 по 28.04.2015, позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованість за використану електроенергію у сумі 4143 грн. 24 коп., 2131 грн. 24 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 206 грн. 05 коп. 3% річних.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, останній за своєю природою є договором надання послуг, за умовами якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріалами справи підтверджується, що за відповідачем у зв'язку із неналежним виконанням умов договору виникла заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 4143 грн. 24 коп., яка підлягає стягненню з нього на користь позивача.

Крім суми основного боргу, позивач просить стягнути з відповідача 2131 грн. 24 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у сумі 206 грн. 05 коп.

За приписами статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії ТОВ «Адастра Груп» є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

Перевіривши розрахунок позивача 3 % річних за період з 16.07.2013 року по 28.04.2015 року, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в розмірі 206 грн. 05 коп.

Судом перевірено розрахунок інфляційних нарахувань на суму заборгованості за період з 16.07.2013 року по 28.04.2015 року, у зв'язку з чим суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в цій частині в розмірі 2131 грн. 24 коп.

Відповідно до статті 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Витрати на оплату судового збору у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 32, ч. 1 ст. 33, 34, ст. 44, ч. 5 ст. 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Адастра Груп» (01030, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 31/27, код 37470814) на користь закладу Федерації професійних спілок України «Учбово-спортивна база «Спартак» (04080, м. Київ, вул. Фрунзе, 105, код 02583615) заборгованість у розмірі 4143 (чотири тисячі сто сорок три) грн. 24 коп., 2131 (дві тисячі сто тридцять одна) грн. 24 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у сумі 206 (двісті шість) грн. 05 коп. та 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 16.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 19.06.2015.

Суддя В.О. Демидов

.