ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р. Справа № 909/424/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Гриняк Б. П. , при секретарі судового засідання Михайлюк А. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Долинського міжрайонного прокурора ( вул. Котляревського ,2 , м. Долина , 77500 ) в інтересах держави в особі Вигодської селищної ради , вул. Д. Галицького ,75 , смт. Вигода , Долинського району ,77552

до відповідача: Публічного акціонерного товариства " Живиця", вул. Заводська ,4 , смт. Вигода , Долинського району , Івано-Франківської області ,77552

про: стягнення заборгованості по оренді землі в сумі 161 424,40 грн.

Прокурор : Ворох А.В., (посвідчення № 020421 від 17.09.2013р. ) ;

Від позивача: Андрусяк С.Я., (довіреність № 255/02-9 від 04.06.2015 )-представник ;

Від відповідача: представники не з'явилися.

ВСТАНОВИВ: Долинський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Вигодської селищної ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Живиця" про стягнення заборгованості у сумі 80 712,20 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем прийнятих на себе зобов'язань згідно укладеного між сторонами у справі договору оренди землі від 14.05.14 та обґрунтовано положеннями статей 24 Закону України "Про оренду землі", 179, 193 Господарського та 526, 792 Цивільного кодексів України.

Представник позивача в судовому засіданні подав суду заяву про збільшення розміру позовних вимог ( вх. № 6505/15 від 16.06.2015 р.). Згідно вказаної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі за орендовану земельну ділянку за період з 01.01.2015 р. по 30.04.2015 р. в сумі 161 424,40 грн..

Відповідно до ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Відповідно до п. 3.10 постанови пленуму ВГСУ, передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК України права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Враховуючи закріплений ст.129 Конституції України принцип диспозитивності учасників судового процесу, зокрема, диспозитивний характер прав позивача, які визначено ч.4 ст.22 ГПК України, суд прийняв заяву позивача про збільшення позовних вимог, оскільки ці дії не суперечать законодавству і не порушують процесуальних прав відповідача.

Таким чином, предметом розгляду даної справи є стягнення заборгованості по оренді землі в сумі 161 424,40 грн..

Долинський міжрайонний прокурор в позовній заяві №98-871вих15 від 15.04.2015р. (вх. №4302/15 від 16.04.2015), керуючись ч.3 ст.2 ГПК України, визначив на підставі якого законодавства подається позов; в чому саме порушуються матеріальні інтереси держави; обґрунтував необхідність їх захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2 ГПК України, слід вважати, що прокурор з вимогами, викладеними в позовній заяві, звернувся до господарського суду в інтересах держави на підставі покладеного на нього п.2 ст. 121 Конституції України представництва.

В судовому засіданні представники прокуратури та позивача підтримали заявлений позов з підстав, викладених у позовній заяві, з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

Відповідач своїм конституційним правом на захист своїх інтересів не скористався, відзиву на позов не подав, в судові засідання жодного разу не з'явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду належним чином повідомлений ухвалами суду від 17.04.2015 р. та 27.04.2015 р., що підтверджується відміткою відділу документального забезпечення суду на зворотному боці зазначених ухвал та наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення вх.№4949/15 від 05.05.2015р..

На момент винесення судом рішення заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням положень ст.75 ГПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення представників позивача та прокурора, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

14 травня 2014р. між Вигодською селищною радою та публічним акціонерним товариством "Живиця" укладено договір оренди земельної ділянки б/н, який згідно витягу з державного реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права зареєстрований 03.07.2014р..

Згідно умов даного договору, орендодавцем (Вигодською селищною радою) надано, а орендарем (відповідачем), у свою чергу, - прийнято в строкове платне користування земельну ділянку площею 8,0024га терміном на 5 років (п.1, 8 договорів).

Факт передачі спірної земельної ділянки в строкове платне користування відповідачеві підтверджується Актом приймання-передачі земельної ділянки від 14.05.2014р.

Згідно з п.9 зазначеного договору орендна плата за користування земельною ділянкою становить 484273,24грн. на рік і сплачується щомісячно в розмірі 1/12 річної суми протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідач, прийняті на себе договірні зобов"яння виконував неналежним чином, внаслідок чого за період з 01.01.2015р. по 30.04.2015р., згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, допустив заборгованість по орендній платі на загальну суму 161 424,40 грн..

Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не подано.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір та інші правочини.

В силу ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом(ст.792 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1 Закону України "Про оренду землі" орендою землі визнається засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, якими на підставі договору оренди належить право користування земельною ділянкою (ст.5 Закону України "Про оренду землі").

За умовами пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади; особи, яким надано повноваження щодо розпорядження землями, виступають орендодавцями у договорах оренди земельних ділянок відповідно до статті 4 Закону України "Про оренду землі".

Статтями 13, 21, 24 та 25 цього Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також до договору оренди землі.

В силу ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений момент пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Наведена правова норма кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, якою встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Пунктом 9 спірного договору сторони погодили, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань не надав, доводи позивача не спростував.

У відповідності до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач доводи позивача щодо виникнення заборгованості по орендній платі не спростував, доказів щодо її погашення суду не подав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем належним чином доведена та документально підтверджена.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем прийнятих на себе зобов'язань, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі в сумі

161 424,40 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В силу ст. 49 України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги приписи ст.4 Закону України "Про судовий збір", до стягнення з відповідача в доход державного бюджету України підлягає судовий збір в розмірі 3 228,50 грн..

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 13, 21, 24, 25 Закону України "Про оренду землі", п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України, ст. ст.509, 526, 599, 610, 612, 614, 629, 792 Цивільного кодексу України, ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 32-34, 44, 49, 75, ст. 82 -85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

задовольнити позов Долинський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Вигодської селищної ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Живиця" про стягнення заборгованості у сумі 161 424,40 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства " Живиця", вул. Заводська ,4 , смт. Вигода , Долинського району , Івано-Франківської області ,77552, ( 8) на користь Вигодської селищної ради , вул. Д. Галицького ,75 , смт. Вигода , Долинського району ,77552, ( код 04355875) заборгованість по оренді землі за період з 01.01.2015 р. по 30.04.2015 р. в сумі 161 424,40 грн. ( сто шістдесят одну тисячу чотириста двадцять чотири гривень сорок копійок) , які перерахувати на рахунок Вигодської селищної ради р/р 0157 в УДК в Івано-Франківській області МФО 836014, код ЄДРПУ 04355875, КОД платежу 130502000).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства " Живиця", вул. Заводська ,4 , смт. Вигода , Долинського району , Івано-Франківської області ,77552, ( 8) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) 3 228,50 грн. ( три тисячі двісті двадцять вісім гривень п'ятдесят копійок ) - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 17.06.15

Суддя Гриняк Б. П.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Дейчаківська О. С. 17.06.15