ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.06.15р. Справа № 904/3402/15
за позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця", м. Дніпропетровськ

до 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту, м. Дніпропетровськ

про стягнення 58 490 грн. 40 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Шляєв І.В.- представник, дов. від 01.01.2015р. №71;

від відповідача: Сергеєва Г.О.- представник, дов. від 05.01.2015р. №3;

Поліщук В.В.- представник, дов. від 15.06.2015р. №247.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 58 490 грн. 40 коп., що складає 49 636 грн. 80 коп. - провізної плати за перевезення вагонів з військовими вантажами та вагонів з людьми, 4 097 грн. 40 коп. - плати за користування вагонами та 4 756 грн. 20 коп. - додаткових зборів.

Відповідач у відзиві (вх. №32981/15 від 26.05.2015р.) на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що: - позивач жодного разу не звертався до відповідача з вимогою сплатити суму заборгованості так як не було підстав такої вимоги; - на адресу відповідача не було також направлено жодного рахунку на суму зазначену у позові; - по бухгалтерському обліку заборгованість перед позивачем не рахується.

Також відповідач у довідці (вх. №38408/15 від 16.06.2015р.) повідомляє, що по бухгалтерському обліку відповідача заборгованість перед позивачем у сумі 58 490 грн. 40 коп. не рахується.

Оригінали документів, оглянуті у судових засіданнях, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу за допомогою технічних засобів представниками сторін заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін господарський суд, -

встановив:

Як вбачається з матеріалів справи 03.09.2014 року за накладними №№ 46856340, 46856357 та 46856688 позивачем - Державним підприємством "Придніпровська залізниця" на станції Обвідна Придніпровської залізниці було прийнято від відповідача - 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту вагони №№24584310, 44482073, 44738706, 44367886, 44912277 та 04626461 з вантажем - інші вантажі, автомобілі спеціальні, та вагони з людьми для перевезення на станцію призначення Трояни Придніпровської залізниці.

За перевезення вантажу та пов'язані з ним послуги позивачем було нараховано до сплати відповідачу 58 490 грн. 40 коп., а саме:

- провізну плату за перевезення вагонів з військовими вантажами та вагонів з людьми у розмірі 49 636 грн. 80 коп. за накладними №№ 46856340, 46856357 та 46856688;

- плату за користування вагонами у розмірі 4 097 грн. 40 коп. відповідно до відомостей плати за користування вагонами від 05.09.014р. №03090001 та від 06.09.2014р. №04090001 та відомостей плати за подавання, збирання вагонів та маневрову роботу за 06.09.2014р. №04090002, за 03.09.2014р. №04090003 та за 03.09.2014р. №04090004;

- додаткові збори у розмірі 4 756 грн. 20 коп. за накопичувальними картками від 04.09.2014р. №04090082 та від 04.09.2014р. №04090551;

Відповідач звернувся до позивача з листом від 03.09.2014р. (вих. №434), відповідно до якого у зв'язку з взяттям під охорону об'єктів позивача та перевезенням особового складу, озброєння та військової техніки зі станції Обвідна до станції трояни Придніпровської залізниці просив дозволити відстрочку платежу за надання послуг по перевезенню терміном на 30-ть днів.

В подальшому відповідач у листах від 13.10.2014р. (вих. №499) та від 19.01.2015р. (вих. №26) у зв'язку з обмеженим фінансуванням просив позивача продовжити відстрочку платежу до 31.12.2014р. та до 01.03.2015р. відповідно.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші право чини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України); дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина 4 статті 202 Цивільного кодексу України).

Стаття 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а статтею 174 Господарського кодексу України встановлено, що господарські зобов'язання можуть виникати: - безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; - з акту управління господарською діяльністю; - з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; - внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; - у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку; майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з частинами 1, 2 статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату; договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі; укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем; накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача; накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення; накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;

Отже, в силу вимог частини 3 статті 909 Цивільного кодексу України, частини 2 статті 307 Господарського кодексу України, статті 6 Статуту залізниць України залізничні накладні №№ 46856340, 46856357 та 46856688 свідчать про укладення між 19 окремим мостовим загоном 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту і Державним підприємством "Придніпровська залізниця" (перевізник) договору перевезення вантажу та людей.

Згідно зі статтями 22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату; під час перевезення масових вантажів у випадках, передбачених Правилами, допускається оформлення однієї накладної (комплекту перевізних документів) на перевезення цілого маршруту або групи вагонів чи комплекту контейнерів.

Отже, фактичні дії сторін підпадають під норми статті 909 Цивільного кодексу України і свідчать про існування між сторонами відносин перевезення, в результаті чого у відповідача виникли зобов'язання з оплати за надані послуги перевезення вантажу та людей.

За приписами статті 119 Статуту за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата; порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами; зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства; за час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

Облік часу користування вагонами та нарахування плати за користування ними провадиться на станціях відправлення та призначення за Відомістю плати за користування вагонами форми ГУ-46, яка складається на підставі Пам'яток про подавання/забирання вагонів форми ГУ-45, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами, Актів про затримку вагонів форми ГУ-23а, Актів загальної форми ГУ-23 (пункт 3 розділу ІІ Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністрества траспорту України від 25.02.1999 року №113; надалі - Правила).

Відповідно до пункту 4 розділу ІІ Правил відомості плати за користування вагонами складаються на вагони, що подаються під навантаження та вивантаження, є документами обліку часу перебування вагонів у пунктах навантаження та вивантаження та на під'їзних коліях і містять розрахунки платежів за користування вагонами; у разі непогодження даних, зазначених у відомості, представник вантажовласника зобов'язаний підписати відомість із зауваженнями; час користування вагонами обчислюється з моменту їх передачі вантажовласникові до моменту їх фактичного прийняття від вантажовласника; час передання вагонів залізницею вантажовласнику, а також вантажовласником залізниці зазначається у Пам'ятці про подавання/забирання вагонів, яка оформляється після закінчення приймально-здавальних операцій; пам'ятка підписується відповідальною особою станції і вантажовласника.

Усі завантажені вагони, а також порожні вагони, які належать підприємствам, організаціям, портам, установам і громадянам, та орендовані ними, що знаходяться на станціях і на підходах до них в очікуванні подавання під вантажні або інші операції з причин, які залежать від вантажовласника, є такими, що перебувають у користуванні вантажовласника (пункт 6 розділу ІІІ Правил).

За час користування вагонами позивачем заявлено до стягнення плату за користування вагонами у сумі 4 097 грн. 40 коп., яка включена до відомостей плати за користування вагонами (ф. ГУ-46) №03090001 та №04090001.

Відповідно до пунктів 2.6, 2.7 Правил усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість; ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника; один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику; на кожного платника розрахунковий підрозділ складає перелік документів, які включені до розрахунку за звітну добу щодо відправлення, видачі вантажів і додаткових зборів; перелік після прийняття вантажу до перевезення (або видачі) надається платнику через залізничну станцію в порядку, встановленому договором, та залишається в справах розрахункового підрозділу; сплата додаткових провізних платежів, зборів та штрафів, які виникли при перевезенні або на станції призначення, провадиться в такому самому порядку через розрахунковий підрозділ незалежно від терміну видачі вантажу станцією.

За час користування вагонами позивачем нараховано додаткові збори за подачу й забирання на станції, не відкритій для виконання комерційних операцій, надання підвищеної колії на загальну суму 4 756 грн. 20 коп. по накопичувальним карткам ф. ФДУ-92 №04090082 та №04090551.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події; якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час; боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до пунктів 1.1, 1.2, 1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 р. N 644, платежі за перевезення вантажів і надання додаткових послуг можуть уноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць; плата за перевезення вантажу вноситься відправником під час оформлення перевезення; остаточні розрахунки між залізницями і одержувачами за перевезення вантажів і надання додаткових послуг здійснюються на станціях призначення; при цьому до оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Як вбачається позивач звертався до відповідача з вимогою від 05.06.2015р. (супр. лист вх. №38411/15 від 16.06.2015р.) про оплату наданих послуг, у якій просив оплатити заборгованість у сумі 58 490 грн. 40 коп. Про отримання відповідачем вимоги свідчить відбиток штампу від 05.06.2015р. вх. №157 та підпис представника відповідача (а.с. 48).

Отже, строк оплати за надані позивачем відповідачу послуги є таким, що настав.

На момент розгляду справи доказів сплати заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача.

Керуючись статтею 49, статтями 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з 19 окремого мостового загону 26 об'єднаного загону Державної спеціальної служби транспорту (49035, м. Дніпропетровськ, вул. Криворізьке шосе, 1; ідентифікаційний код 33248509) 49 636 грн. 80 коп. - провізної плати, 4 097 грн. 40 коп. - плати за користування вагонами, 4 756 грн. 20 коп. - додаткових зборів та 1 827 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

„ 22" червня 2015р.