ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Справа № 922/1053/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Потапенко В.І.

при секретарі Крупа О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Котляр П.М.

відповідача - Грайворонський І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача (вх.№2975 Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від 05.05.15 у справі № 92/1053/15

за позовом Комунальне підприємство "Харківводоканал", м.Харків

до Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Банк "Золоті ворота", м.Харків

про визнання прпиненими зобов'язань

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач - КП "Харківводоканал" звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію в особі Акціонерного товариства "Банк Золоті Ворота", в якому просив визнати припиненим зобов'язання: з 17.01.2015 року у зв'язку із поєднанням боржника в кредитора в одній особі за договором № 335 на кредитну лінію (відновлювальну) з усіма наступними змінами до нього КП "Харківводоканал" перед АТ "Банк Золоті Ворота" ( у стані ліквідації) в частині заборгованості за кредитом в сумі 203394,66 грн., в тому числі: сума простроченої заборгованості за кредитом 190000,00 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками 8818,08 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за кредитом 4372,50 грн.; пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 204,08 грн. та у зв'язку з повним виконанням зобов'язань за договором № 335 на кредитну лінію (відновлювальну) з усіма наступними змінами до нього, зняти заборони на відчуження майна № 1590, 916, 914 в реєстрі заборон відчуження майна, накладені третьою особою відповідно за договором іпотеки № 06-292 від 11.08.2006 року з усіма змінами до нього; іпотечним договором № 10-068 від 09.07.2010 року з усіма змінами до нього; іпотечним договором № 10-069 від 09.07.2010 року з усіма змінами до нього.Витрати по оплаті судового збору позивач просив суд покласти на відповідача.

В квітні 2015 року позивач надав заяву про зміну підстав позову та просив суд визнати припиненими зобов'язання : з 17.01.2015 року у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі за договором № 335 на кредитну лінію (відновлювальну) з усіма наступними змінами до нього КП "Харківводоканал" перед АК "Банк Золоті ворота" (у стані ліквідації) (пр.Леніна,36 м. Харків, 61166, , МФО 351931накопичувальний рахунок 0 в Управління Національного банку України в Харківській області, МФО 351447) в частині заборгованості : за кредитом в сумі 190 000 грн. ( а.с.163-167).

В обгрунтування позовних вимог позивач посилався на порушення відповідачем умов договору № 38/1 від 03.03.2012 року про використання системи "Клієнт-Банк" та ст.606 ЦК України.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.05.2015 року по справі №922/1053/15 (суддя Л.С.Лаврова) в задоволені позовних вимог відмовлено в повному обсязі, з посиланням на те, що в період ліквідаційної процедури банку задоволення вимог позивача має здійснюватись у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, що не допускає задоволення вимог окремих кредиторів поза межами ліквідаційної процедури.

Позивач з рішенням господарського суду першої інстанції не погодився, звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та неповне з'ясування обставин справи при його прийнятті, просить скасувати рішення господарського суду повністю та прийняти нове рішення у справі, яким позовні вимоги позивача задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі зазначив, що відповідач прострочив виконання свого обов'язку за договором № 38/1 від 03.03.2012 року про використання системи "Клієнт-Банк", відмовив у прийняття та проведенні останнього платежу на дострокове погашення кредиту за платіжними дорученнями №162 від 9.07.2014р. та № 163 від 10.07.2014р.,до прийняття рішення про призначення тимчасової адміністрації. Позивач зазначає, що предметом позову є визнання припиненими зобов'язання з 17.01.2015р. у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі в частині заборгованості за кредитом в сумі 190000 грн. на підставі ч.1 ст.606 ЦК України.

Відповідач вважає рішення суду законним та обґрунтованим, прийнятим відповідно до норм чинного законодавства, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У відзиві зазначив, що поєднання боржника і кредитора в одній особі не відбулось та зобов'язання не припинилось, зарахування зустрічних однорідних вимог в процедурі ліквідації банку неможливе

Розпорядженням секретаря третьої судової палати від 05.06.15 року, у зв'язку з хворобою судді Плужника О.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Могилєвкін Ю.О., суддя Пушай В.І., суддя Потапенко В.І.

Судова колегія, повторно розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення встановила, що 11.08.2006 року між позивачем та відповідачем був укладений договір за № 335 на кредитну лінію (відновлювальну ) з наступними змінами до нього у вигляді укладених "договорів про зміну до договорів на мультивалютну кредитну лінію ( а.с.21-61). У відповідності до предмету договору банк надав позичальнику кредит у рамках відновлювальної кредитної лінії .

У забезпечення виконання майнових вимог відповідача, як кредитора до позивача-боржника укладено договір іпотеки № 06-292 від 11.08.2006 року з усіма наступними змінами до нього.

Станом на 26.01.2015 року за позивачем - боржником залишилася не сплачена сума простроченої заборгованості в сумі 203394,66 грн., в тому числі: за кредитом 190000 грн., сума простроченої заборгованості за відсотками 8818,08 грн., пеня за простроченою заборгованістю за кредитом 4372,50 грн., пеня за простроченою заборгованістю за відсотками 204,08 грн., що підтверджується письмовим повідомлення відповідача за вих. №198 від 21.01.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу статті 546 Цивільного Кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

09.04.2009 року між АКБ "Золоті ворота" та КПКГ "Харківкомуночиствод" був укладений договір банківського рахунку № 09VVR000167 з додатками ( а.с.17-20).

У відповідності до предмету договору, банк відкрив поточний рахунок в національні валюті України для зберігання і здійснення розрахунково - касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов даного договору та вимог законодавства України (п.1.1 договору). Банк відкрив клієнту рахунок (п.2.1 договору), станом на 25.12.2014 року на розрахунковому рахунку № 5522 у АТ "Золоті ворота " знаходиться 218 878,07 грн. належних позивачу коштів.

Враховуючи те, що на підставі договору № 335 на кредитну лінію позивач є боржником АТ "Банк Золоті Ворота" в частині заборгованості за кредитом в сумі 203394,66 грн., а на підставі договору банківського рахунку № 09VVR000167 від 9.04.2009р. КП "Харківводоканал" є кредитором АТ "Банк Золоті Ворота" позивач вважав, що у правовідносинах, що виникли між позивачем та відповідачем відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі, у зв'язку з чим такі зобов'язання підлягають припиненню на суму 190 000 грн.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 №781 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 05.12.2014 № 142 «Про початок процедури ліквідації АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА» Єрмака Валерія Олександровича строком на 1 рік з 05.12.2014 по 04.12.2015 включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Так, відповідно до приписів ст. 606 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Отже, зобов'язання - це правовідношення між, як мінімум, двома сторонами, а поєднання двох сторін у одній особі є підставою для припинення зобов'язання, тобто для припинення зобов'язання на підставі наведеної норми поєднанням двох сторін у одній особі, необхідно щоб у результаті такого поєднання лишилась лише одна особа.

Поєднання боржника та кредитора може бути наслідком, зокрема, правонаступництва, причому як загального, так і у випадку ліквідації з правонаступництвом (злиття, приєднання тощо).

У даній справі залишається дві особи, у яких, як встановилено судом першої інстанції, залишаються взаємні зобов'язання.

Таким чином, поєднання боржника і кредитора в одній особі, у розумінні приписів ст. 606 ЦК України не відбулось, що унеможливлює висновок про припинення зобов'язання з цієї підстави.

Суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про неможливість здійснення дій по припиненню зобов'язань в період ліквідаційної процедури ПАТ "Банк Золоті ворота ", який, в свою чергу, повідомляв позивача про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію, внаслідок віднесення його до категорії неплатоспроможних на підставі постанови Правління Національного банку України від 04.12.2014 № 781 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Золоті ворота ».

Частиною 4 статті 110 ЦК України передбачено, що особливості ліквідації банків встановлюються законом про банки і банківську діяльність.

Відповідно до пунктів 3 та 8 статті 91 Закону України "Про банки і банківську діяльність" з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора, строк виконання всіх грошових зобов'язань банку вважається таким, що настав, а вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури.

Статтею 93 цього Закону визначено порядок здійснення ліквідатором заходів щодо підготовки задоволення вимог кредиторів, яким передбачено, зокрема, складання переліку акцептованих банком вимог кредиторів для затвердження Національним банком України. Після затвердження переліку вимог кредиторів, їх задоволення здійснюється в порядку, передбаченому статтею 96 вищевказаного Закону, яким встановлено черговість і порядок задоволення вимог до банку, оплату витрат та здійснення платежів. Отже, в процесі ліквідаційної процедури банку визначається заборгованість кожному кредитору банку та встановлюється черговість погашення вимог кредиторів, що унеможливлює індивідуальне задоволення вимог окремого кредитора позачергово, зокрема шляхом припинення зобов'язань.

Колегія суддів вважає необґрунтованим посилання позивача на прострочення відповідачем виконання свого обов'язку за договором № 38/1 від 03.03.2012 року про використання системи "Клієнт-Банк" та відмову у прийняття та проведенні останнього платежу на дострокове погашення кредиту за платіжними дорученнями №162 від 9.07.2014р. та № 163 від 10.07.2014р., до прийняття рішення про призначення тимчасової адміністрації як підставу для припинення зобов'язань, тому що зазначене прострочення не є підставою для припинення зобов'язань до договорам.

Відповідно до частини 5 статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом, нарахування відсотків за зобов'язанням банку перед кредиторами.

Відповідно до статей 37, 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку має серед інших, такі повноваження: відмовлятися від виконання або розривати в порядку, встановленому законодавством України, будь-які договори (правочини) за участю банку, які є збитковими чи непотрібними для банку або виконання яких має негативний вплив на фінансовий стан банку.

Згідно статі 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку, а також не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятися у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону; втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

В силу частини 3 статті 47 цього Закону вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до ст. 52 цього Закону.

Отже, в період здійснення ліквідаційної процедури ПАТ «БАНК ЗОЛОТІ ВОРОТА», задоволення вимог позивача має здійснюватись у порядку задоволення вимог кредиторів до банку та черговості, передбачених статтею 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що не припускає задоволення вимог окремих кредиторів поза межами ліквідаційної процедури.

Суд першої інстанції обгрунтовано встановив, що припинення зобов'язання у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі або зарахування однорідних зустрічних вимог до банка, відносно якого відкрита ліквідаційна процедура, є необґрунтованим, внаслідок чого відсутні підстави для припинення зобов'язань позивача перед відповідачем за кредитним договором в обраний останнім спосіб.

Такої позиції притримується Вищий господарський суд України, про що свідчить постанова від 01.04.2015 року у справі за № 922/2266/14.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, що позивачем не виконано.

Таким чином, висновки викладені в рішенні господарського суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи, а мотиви позивача не можуть бути підставою для його скасування, керуючись Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", ст.ст. 509, 598, 606. 1054 ЦК України, ст.ст. 101-105 ГПК України колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 05.05.2015 р. по справі №922/1053/15 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до касаційної інстанції: Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 15.06.15

Головуючий суддя Могилєвкін Ю.О.

Суддя Пушай В.І.

Суддя Потапенко В.І.