ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р.Справа № 916/65/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Мацюри П.Ф.

суддів Лисенко В.А., Ліпчанської Н.В.

при секретарі судового засідання Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Новак Т.О., за довіреністю;

від відповідача - Локаш Д.Є., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД"

на рішення господарського суду Одеської області від 17 березня 2015 року

у справі № 916/65/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД"

про стягнення 348 432,52 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД" про стягнення заборгованості у розмірі 388064грн.

12.03.15р. до господарського суду першої інстанції від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно з якою у зв'язку з допущеними орфографічними та технічними помилками під час здійснення розрахунку, позивач просить суд стягнути з відповідача суму курсової різниці у розмірі 348432,52грн., а саме 255218,20грн. + 15458,27грн. + 77756,05грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 17 березня 2015 року у справі №916/65/15-г (суддя Гут С.Ф.) позов "С-ІНЖИНІРИНГ" задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" суму курсової різниці за договором підряду №789/1416 від 05.11.2012р. у розмірі 255218 грн.20коп., суму курсової різниці за договором підряду №853/236 від 28.03.2013р. у розмірі 15458 грн.27коп., суму курсової різниці за договором підряду №918/698 від 25.06.2013р. у розмірі 77756 грн.05коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6968 грн.65коп.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що сторонами договору у належній формі досягнуто згоди щодо можливості проведення платежів в частині вартості обладнання і матеріалів, що передаються Підрядником в складі виконаних робіт за Договором, розраховується в гривнях по курсу, до еквіваленту в іноземній валюті, при умові зміні курсу продажу Євро, а відповідач не виконував обов'язку щодо здійснення компенсації, передбаченої договорами по оплаті курсової різниці

Відповідач із рішенням суду першої інстанції не згодний, в апеляційній скарзі просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог, з посиланням при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. За доводами скаржника місцевим господарським судом не враховано, що перерахунку за курсовими різницями підлягає лише вартість обладнання і матеріалів, що передаються у складі виконаних робіт. Окрім того, відповідач зазначає, що господарським судом першої інстанції не було належним чином встановлено за яким курсом розраховується вимога за рахунками №407 від 05.11.2013 р., №406 від 23.10.2013 р., №471 від 09.12.2013 р., та №399 від 17.10.2013 р. За твердженнями скаржника в порушення приписів ст.22 ГПК України судом першої інстанції було прийнято заяву «про зменшення позовних вимог» від 11.03.2015 р., хоча насправді ця заява є «заявою про зміну підстав і предмету позову».

12 травня 2015 року за вх.№1694/15/Д1 від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу ТОВ"ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД". Позивач зазначив, що апеляційна скарга відповідача, є безпідставною та необґрунтованою. За твердженнями позивача, рахунки виставлялися на результат робіт, а сума боргу розраховувалась із суми за обладнання та матеріали. Позивач, також зазначив, що зменшення розміру позовних вимог відбулося у зв'язку з технічними та орфографічними помилками .

Позивач в судовому засіданні господарського суду апеляційної інстанції заперечував проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД", просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу.

Представник відповідача в судовому засіданні господарського суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, наполягав на їх задоволенні, скасуванні оскаржуваного рішення та просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД" було укладено ряд правочинів, а саме:

1)Договір підряду №789/1416 від 05.11.2012р., вартість Договору на момент укладення складає: 10501400,00грн. з ПДВ (далі -Договір 1);

2) Договір підряду №918/698 від 25.06.2013р., вартість Договору на момент укладення складає: 2276000,00грн. з ПДВ (далі - Договір 2);

3) Договір підряду №853/236 від 28.02.2013р., вартість Договору на момент укладення складає: 11999894,29грн. з ПДВ (далі - Договір 3).

Відповідно до умов Договору 1, в частині вартості обладнання і матеріалів, що передаються Підрядником у складі виконання робіт по цьому Договору розраховується у гривнях по курсу продажу Євро за гривню, встановленому на міжбанківському валютному ринку в робочий день, який передує даті оплати (Сторони встановили дані ресурсу http://www.сurrenсу.іn.uа) як джерело інформації про курс міжбанківського валютного ринку), до еквіваленту в іноземній валюті, вказаної у Протоколі узгодження договірної ціни на матеріали і обладнання по цьому Договору, пропорційно сумі платежу, при умові зміни курсу продажу Євро до гривні більш ніж на 3% як в більшу, так і в меншу сторону.

Таким чином, згідно з оплаченими рахунками, в яких вказано вартість матеріалів та обладнання, нижче здійснено визначення курсової різниці між платежем, що фактично був здійснений та платежем, який мав бути здійснений на підставі зазначеної умови Договору.

Відповідно до розрахунку щодо Договору 1 по рахунках, які мають в складі матеріали та обладнання та поріг курсової різниці більш ніж 3%, заборгованість відповідача складає 255218,20грн.

Відповідно до умов Договору 2, зокрема, п. 2.2.5., сума платежів в частині вартості обладнання і матеріалів, що передаються Підрядником в складі виконаних робіт за цим договором, розраховується в гривнях по курсу, що визначений на підставі п. 2.2.4. цього договору до еквіваленту в іноземній валюті, вказаному у п. 2.2.3. цього Договору, при умові зміні курсу продажу Євро у гривні більш ніж на 5% як в більшу, так і в меншу сторону.

Відповідно, п. 2.2.4. договору встановлено, що курс Євро до гривні при здійсненні платежів в частині вартості обладнання і матеріалів за цим Договором узгоджується сторонами як середній курс продажу Євро за гривню, що встановився на міжбанківському валютному ринку в робочий день, що передує даті оплат. Для розрахунку суми оплати в частині вартості обладнання і матеріалів по цьому Договору на конкретну дату, Сторони використовують наступний курс Євро до гривні: середній курс продажу Євро за гривню, що встановився на міжбанківському валютному ринку і вказаний в наступному інформаційному джерелі: інтернет ресурс - сайт - http://index.minfin.com.ua/exch/.

У відповідності до п. 2.2.3. договору, встановлено еквівалент загальної вартості обладнання за договором по курсу 10,768 грн. за 1 Євро (на дату Договору).

З огляду на те, що еквівалент вартості обладнання, вказаний у п. 2.2.3 цього Договору, включає все обладнання і матеріали, тому за нижченаведеним розрахунком (таблиця), відбувається розрахунок курсової різниці як частини загальної вартості обладнання і матеріалів еквіваленту їх вартості у Євро, встановленому п. 2.2.3.

Відповідно до розрахунку щодо Договору 2 сума курсової різниці складає: 15458,27грн.

Згідно з умовами Договору 3, п. 2.2.5., сума платежів в частині вартості обладнання матеріалів, що передаються Підрядником в складі виконаних робіт за цим Договором, розраховується в гривнях по курсу, що визначений на підставі п. 2.2.4. цього Договору до еквіваленту в іноземній валюті, вказаному у п. 2.2.3. цього Договору, при умові зміні курсу продажу Євро у гривні більш ніж на 5% як в більшу, так і в меншу сторону.

Відповідно до п. 2.2.4. договору встановлено, що курс Євро до гривні при здійсненні платежів в частині вартості обладнання і матеріалів за цим Договором узгоджується сторонами як середній курс продажу Євро за гривню, що встановився на міжбанківському валютному ринку в робочий день, що передує даті оплат. Для розрахунку суми оплати в частині вартості обладнання і матеріалів по цьому Договору на конкретну дату, Сторони використовують наступний курс Євро до гривні: середній курс продажу Євро за гривню, що встановився на міжбанківському валютному ринку і вказаний в наступному інформаційному джерелі: інтернет ресурс - сайт http://index.minfin.com.ua/exch/.

Відповідно до п. 2.2.3. встановлено еквівалент загальної вартості обладнання за договором по курсу 10,70грн. за 1 Євро (на дату Договору).

З огляду на те, що еквівалент вартості обладнання, вказаний у п. 2.2.3 цього Договору, включає все обладнання і матеріали, тому відповідно до розрахунку щодо Договору 3 сума курсової різниці складає: 77756,05грн.

Отже, загальна сума курсової різниці за трьома договорами складає: 255218,20грн.+ 15458,27грн. + 77756,05грн.=348432,52грн.

17.11.2014р. на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД" було направлено лист, яким повідомлялось про необхідність сплати курсової різниці, згідно розрахунку, що підтверджується відповідною кур'єрською накладною.

Зазначений лист залишений без відповіді та задоволення.

Товариством з обмеженою відповідальністю "С-ІНЖИНІРИНГ" було 10.12.2014р. направлено на адресу відповідача претензію, яку було отримано 11.12.2014р., про що свідчить підпис, наявний на відповідній кур'єрській накладній.

Зазначена претензія була залишена відповідачем без відповіді.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно п.п. 1, 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Згідно зі статтею 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як вже було зазначено вище, сторонами договору у належній формі досягнуто згоди щодо можливості проведення платежів в частині вартості обладнання і матеріалів, що передаються Підрядником в складі виконаних робіт за цим Договором, розраховується в гривнях по курсу, до еквіваленту в іноземній валюті, при умові зміні курсу продажу Євро, а відповідач не виконує обов'язку щодо здійснення компенсації, передбаченої договорами по оплаті курсової різниці, у зв'язку з чим уточнені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 348432,52грн., а саме суми курсової різниці за договором підряду №789/1416 від 05.11.2012р. у розмірі 255218,20грн., суми курсової різниці за договором підряду №853/236 від 28.03.2013р. у розмірі 15458,27грн., та суми курсової різниці за договором підряду №918/698 від 25.06.2013р. у розмірі 77756,05грн., є обґрунтованими та підлягають судом задоволенню.

Апеляційний господарський суд вважає, що будь - яких доказів того, що відповідач належним чином і в повному обсязі виконав свої зобов'язання за договором, скаржник, у відповідності до приписів ст. 33 ГПК України, суду не надав, тобто не довів безпідставність позовних вимог, тоді як надані позивачем докази, навпаки підтверджують неналежне виконання відповідачем вимог договору, а відтак і обґрунтованість позовних вимог

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД", а отже оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 17 березня 2015 року у справі №916/65/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕЛЬТА ВІЛМАР СНД" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Мацюра П.Ф.

Судді: Лисенко В.А.

Ліпчанська Н.В.