РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.06.2015Справа №910/6286/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне

управління № 65"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой"

про стягнення 200 396,35 грн.

Суддя Головатюк Л.Д.

Представники:

Від позивача: Мудрак Л.Б. (дов. б/н від 06.05.2015)

Від відповідача: Олєйніков Є.В. (дов. № 10-774 від 25.05.2015)

Гаджук П. П. (дов. № 10-624 від 30.01.2015)

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 09.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за договором підряду № 15/03-06 від 15.03.2011 у розмірі 200 396,35 грн., з яких 150 000, 00 грн. основного боргу, 37 871, 67 грн. інфляційне подорожчання, 12 524, 68 грн. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.03.2015 порушено провадження у справі №910/6286/15-г та призначено до розгляду на 02.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2015 задоволено клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, доручено забезпечення проведення відео конференції Господарському суду Львівської області у судовому засіданні, призначеному на 19.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 продовжено строк розгляду справи на 15 днів, відкладено розгляд справи в режимі відео конференції на 02.06.2015, доручено забезпечення проведення відео конференції Господарському суду Львівської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.2015 розгляд справи в режимі відео конференції відкладено на 09.06.2015.

В судове засідання в режимі відео конференції 09.06.2015 представники сторін з'явились, надали суду усні пояснення по суті справи, в яких позивач заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань по оплаті коштів гарантійного фонду за виконані позивачем за договором підряду № 15/03-06 від 15.03.2011 роботи.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує, з тих підстав, що строк виконання зобов'язань по проведенню остаточних розрахунків за договором не настав, оскільки позивачем не надано відповідачу передбачену договором виконавчу документацію у повному обсязі. Водночас відповідач зазначає про сплив строків позовної давності за вимогами позивача.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

15.03.2011 між позивачем, як підрядником та відповідачем, як генпідрядником було укладено договір підряду № 15/03-06 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого підрядник зобов'язався організувати та виконати повний комплекс робіт з використанням власного обладнання та матеріалів, на будівництві об'єкта: "Павільйон "Овочі. Фрукти" та термінал "Риба" на частині території земельної ділянки оптового ринку сільськогосподарської продукції у м. Львів, Україна", а саме: земляні роботи, перелік та обсяг яких передбачений Комерційною пропозицією від 15.03.2015 у терміни, що передбачені договором.

Пунктом 1.2. договору сторона погоджено, що підрядник здійснює роботи, передбачені договором, та передачу генпідряднику в належний строк закінчених робіт у строки та відповідно до умов договору, а генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити якісно виконані роботи на умовах договору.

Термін виконання робіт, з врахуванням укладених сторонами додаткових угод до договору, з 15.03.2011 по 30.09.2015 (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1. договору, п. 4 додаткової угоди № 1 від 01.07.2011 до договору, п. 2 додаткової угоди № 2 від 16.08.2011 до договору договірна ціна становить 1 367 230, 01 грн.

Пунктом 4.1. договору сторони погодили, що протягом 10 банківських днів з дати підписання договору генпідрядник перераховує єдино разовий авансовий платіж у розмірі окремо погодженому сторонами, у т. ч. ПДВ.

Розрахунки за виконані роботи здійснюються на підставі підписаних генпідрядником форм № КБ-2в та №КБ-3, які подає підрядник не пізніше 25 числа звітного місяця, які генпідрядник розглядає і підписує протягом 5 днів з дати отримання, або надає мотивовану відмову від приймання робіт (п. 4.2.1. договору).

Згідно п. 4.2.2. договору генпідрядник розраховується з підрядником за виконані роботи з утриманням розміру авансового платежу, отриманого згідно п. 4.1, в 15 - денний термін після підписання акту виконаних підрядних робіт та надходження від замовника будівництва коштів, шляхом безготівкового перерахунку коштів на його розрахунковий рахунок, за умови отримання коштів від замовника будівництва.

В пункті 4.2.3. договору сторони визначили, що при розрахунках за фактично виконані роботи генпідрядник утримує 15 % вартості фактично виконаних робіт для формування гарантійного фонду. Кошти гарантійного фонду перераховуються підряднику після 90 календарних днів із дати підписання акту про прийняття об'єкту в експлуатацію, протягом 15 днів, при умові отримання коштів від замовника будівництва (п. 4.2.4. договору).

Відповідно до п. 4.3. договору остаточний розрахунок за виконані роботи, передбачені договором, генпідрядник здійснює тільки після надання підрядником виконавчої документації у повному обсязі.

За умовами п. 4.4. договору підрядник відшкодовує генпідряднику кошти за надання послуг генерального підряду у розмірі 2, 5 % від вартості фактично виконаних робіт у звітному періоді.

Пунктом 5.21. договору підрядник одночасно із наданням акту виконаних підрядних робіт передає генпідряднику виконавчу документацію, складену у відповідності із державними будівельними нормами та стандартами.

На виконання умов договору позивачем було виконано будівельних робіт загальною вартістю 1 053 294, 14 грн., які були прийняті відповідачем, на підтвердження вказаного позивачем в матеріали справи надані копії акту № 1 приймання виконання будівельних робіт (за формою КВ-2) за квітень 2011 року на суму 252 496, 44 грн., акту № 2 за травень 2011 року на суму 249 527, 64 грн., акту № 3 за липень 2011 року на суму 287 333, 46 грн., акту № 4 за серпень 2011 на суму 263 936, 60 грн.

Протягом березня 2011 року - грудня 2012 року відповідач частково оплатив за виконані роботи 876 961, 78 грн. докази чого наявні в матеріалах справи. Так, 18.03.2011 було оплачено 370 000, 00 грн. з призначенням платежу "плата за земляні роботи", 10.06.2011 - 150 000, 00 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 04.07.2011 - 154 000, 00 грн. з призначенням платежу "попередня оплата за пісок", 09.08.2011 - 100 000, 00 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 30.09.2011 - 85 000, 00 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 17.02.2012 - 9 967, 65 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи", 14.12.2012 - 7 994, 13 грн. з призначенням платежу "оплата за земляні роботи".

На виконання п. 4.4. договору сторонами були підписані акти здачі - прийняття робіт № РУ - 00785 від 29.04.2011, № РУ - 00850 від 31.05.2011, № РУ - 00910 від 31.07.2011, № РУ - 00991 від 31.08.2011 на загальну суму 26 332, 36 грн.

Згідно наявного в матеріалах справи листа департаменту державної архітектурно - будівельної інспекції у Львівській області від 16.04.2015 вих. № 1013-6/1686-15 вбачається, що декларації про готовність об'єкта до експлуатації на закритий павільйон "Риба" та закритий павільйон "Овочі, фрукти" у місті Львові були зареєстровані 26.01.2012.

За розрахунком позивача заборгованість відповідача перед ним за виконані по договору роботи, за вирахуванням коштів за надання послуг генерального підряду належних відповідачу у відповідності до п. 4.4. договору, складає 150 000, 00 грн. (1 053 294, 14 - 876 961, 78 - 26 332, 36 = 150 000, 00 грн.).

25.07.2014 позивач звертався до відповідача з претензією про сплату заборгованості у розмірі 150 00, 00 грн. вих. 420, відповідь на яку від відповідача, за твердженням позивача, не надходила.

Доказів оплати заборгованості відповідача перед позивачем за договором у розмірі 150 000, 00 грн. матеріали справи не містять. Факт не повної оплати відповідачем виконаних та прийнятих позивачем за договором робіт та розмір заборгованості відповідачем не заперечується.

На думку відповідача, строк виконання зобов'язання по остаточному розрахунку за договором не настав. Одночасно відповідач вказує на сплив строку позовної давності.

Предметом спору у справі є матеріально - правова вимога позивача до відповідача про стягнення з останнього 150 000, 00 грн. основного боргу за договором, 37 871, 67 грн. інфляційних нарахувань, 12 524, 68 грн. 3 % річних за період прострочення з 11.05.2012 по 09.02.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Договір підряду № 15/03-06 від 15.03.2011 за своєю правовою природою є договором підряду, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до ст. 839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Статтею 854 ЦК України встановлено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Судом встановлено, що сторонами було погоджено, що при розрахунках за фактично виконані роботи генпідрядник утримує 15 % вартості фактично виконаних робіт для формування гарантійного фонду (п. 4.2.3. договору). При цьому, жодних положень, щодо того що таке утримання має бути зафіксовано в актах виконаних робіт та/або вказуватися в призначенні платежу договір не містить. Отже, при вирішенні справи суд виходив із того, що розрахунки за виконані роботи здійснювалися відповідачем з врахуванням положень п. 4.2.3. договору.

Із матеріалів справи вбачається, що у відповідності до п. 4.1. договору відповідачем 18.03.2011 було сплачено авансовий платіж в розмірі 370 000, 00 грн. В призначенні платежу не зазначено, що платіж є авансом, проте суд дійшов такого висновку, оскільки платіж був здійснений протягом 10 днів з дня укладання договору і до виконання позивачем робіт по договору.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як встановлено судом, відповідно до умов договору генпідрядник розраховується з підрядником за виконані роботи з утриманням авансового платежу в 15 денний термін після підписання акту виконаних робіт.

Надані позивачем в матеріали справи акти виконаних робіт, окрім акту за квітень не містять дати їх підписання, відтак суд позбавлений можливості визначити конкретний строк в якій відповідач був зобов'язаний провести розрахунок за виконані роботи.

Враховуючи п. 4.2.3. договору по акту за квітень 2011 року відповідач зобов'язаний був оплатити позивачу 214 621, 97 грн. (252 496, 44 - 37 874, 47 (15 %) = 214 621, 97), по акту за травень 2011 року - 212 098, 49 грн. (249 527, 64 - 37 429, 15 (15%) = 212 098, 29), по акту за липень 2011 року - 244 233, 44 грн. (287 333, 46 - 43 100, 02 (15%) = 244 233, 44), по акту за серпень 2011 року - 224 346, 11 грн. (263 936, 60 - 39 590, 49 (15%) = 224 346, 11). Загалом 895 300, 01 грн.

При цьому, розмір гарантійного фонду перерахування коштів якого у відповідності до п. 4.2.4. здійснюється генпідрядником після введення об'єкту в експлуатацію складає 157 994, 13 грн. (37 874, 47 + 37 429, 15 + 43 100, 02 + 39 590, 49 = 157 994, 13).

На підставі наявних документів в матеріалах справи та положень укладеного між сторонами договору суд дійшов висновку, що по акту № 1 відповідач повністю розрахувався за рахунок авансового внеску, по акту № 2 повністю розрахувався частково за рахунок авансового внеску (в сумі 155 378, 03 грн.) та частково із платежу зробленого відповідачем 10.06.2011 (в сумі 56 720, 46 грн.), по акту № 3 повністю розрахувався частково із платежу зробленого 10.06.2011 (в сумі 93 279, 54 грн.) та частково із платежу зробленого 04.07.2011 (в сумі 150 953, 90 грн.), по акту № 4 відповідач розрахувався не повністю, на суму 206 007, 88 грн. (3 046, 10 грн. із платежу від 04.07.2011, 100 000, 00 грн. із платежу від 09.08.2011, 85 000, 00 грн. із платежу від 30.09.2011, 9 967, 65 грн. із платежу від 17.02.2012, 7 994, 13 грн. із платежу 14.12.2012).

Отже, фактично відповідач перед позивачем не повністю розрахувався тільки по акту № 4, і заборгованість склала 18 338, 23 грн. (224 346, 11 - 3 046, 10 - 100 000, 00 - 85 000, 00 - 9 967, 65 - 7 994, 13).

Як вже неодноразово зазначалося, за умовами договору грошові кошти гарантійного фонду перераховуються підряднику після 90 календарних днів із дати підписання акту про прийняття об'єкту в експлуатацію протягом 15 днів, а отже, враховуючи, що об'єкт був прийнятий в експлуатацію 26.01.2012, обов'язок у відповідача перерахувати позивачу відповідні грошові кошти настав 26.04.2012, і строк його виконання сплив 10.05.2012.

Доказів виконання відповідачем його обов'язку визначеного п. 4.2.4 договору матеріали справи не містять, відповідно суд дійшов висновку про порушення з боку відповідача зазначеного зобов'язання.

Загалом, за розрахунком суду заборгованість відповідача перед позивачем за мінусом належних до відшкодування позивачем за п. 4.4. договору коштів за надання послуг генерального підряду в розмірі 26 332, 36 грн. (1 053 294, 14 * 2, 5 % = 26 332, 36) складає, як правильно визначив позивач, 150 000, 00 грн. (18 338, 23 + 157 994, 13 - 26 332, 36 = 150 000, 00), яка станом на момент винесення рішення не погашена, і доказів іншого матеріали справи не містять.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 173 ГК України якщо один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості у розмірі 150 000, 00 грн. відповідачем суду не надано.

Факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 150 000, 00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати виконаних робіт, у відповідності до п. 4.2.4. договору ст. ст. 530 та 854 ЦК України є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 150 000, 00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо ненастання строку оплати за договором з наступних підстав.

За твердженням відповідача позивачем не надана відповідачу виконавча документація, а саме протоколи випробування на цілісність укладеного ґрунту та виконавча зйомка території, а отже, на його думку, у відповідності до п. 4.3. договору строк виконання зобов'язань по оплаті не настав. Проте, у відповідності до п. 5.21 договору виконавча документація передається генпідряднику одночасно із наданням актів виконаних підрядних робіт, і доказів із яких би вбачалось, що одночасно з актами виконавча документація передана не була відповідачем в матеріали справи не надано (факт передачі актів не заперечується відповідачем). Крім того, відповідачем не доведено, що за умовами договору позивач зобов'язаний був передавати відповідачу протоколи випробування на цілісність укладеного ґрунту та виконавчу зйомка території. Посилання відповідача на СНиП 3.02.01-87 не визнається судом переконливим, оскільки вказаний нормативний акт не містить таких вимог. Крім того, за умовами договору виконання зобов'язань визначених п. п. 4.2.3 та 4.2.4. договору не ставиться в залежність від факту передачі виконавчої документації.

Також, як вбачається із змісту листа № 20-05/12/11/2 від 05.12.2011 вимога про надання виконавчої документації не стосується вже підписаних, погоджених та визнаних відповідачем обсягів виконаних робіт.

Доводи відповідача щодо спливу строку позовної давності щодо вимог позивача відхиляються судом, як такі що не відповідають чинному законодавству.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як зазначалося судом, акти виконаних робіт не містять дати їх підписання, відтак визначити строк виконання зобов'язання визначеного п. 4.2.2 договору за вказаних обставин неможливо. Втім останній платіж по оплаті робіт виконаних за актом № 4 відповідач здійснив 14.12.2012, і відповідно саме з цієї дати починається перебіг строку позовної давності. А строк виконання зобов'язань визначених п. 4.2.4. сплив, як встановлено судом, 10.05.2012.

Враховуючи викладені норми та переривання строку позовної давності, яке мало місце 14.12.2012, позивач звернувся до суду для захисту свого порушеного права в межах строку позовної давності, трирічний строк позовної давності спливає 14.12.2015, а позов подано до суду 04.03.2015.

Суд, також, зазначає, щодо доводи відповідача щодо ненастання строку виконання зобов'язань та спливу строку позовної давності по ним є такими, що виключають один одного.

Згідно ст. 229 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 37 871, 67 грн. інфляційних нарахувань та 12 524, 68 грн. 3 % річних на підставі ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов'язання обумовленого договором за загальній період прострочення з 11.05.2012 по 09.02.2015, який визначений позивачем вірно, ґрунтуються на законі, то такі вимоги підлягають задоволенню повністю, за розрахунком позивача.

При цьому, суд зазначає, наступне. При перевірці розрахунку зробленого позивачем судом було встановлено, що суми інфляційних нарахувань та 3 % річних за визначений позивачем період становить 44 457, 10 грн. та 12 532, 99 грн. відповідно. Проте, оскільки суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, суд задовольняє відповідні вимоги в розмірі визначеному позивачем.

Відповідно до ст. ст. 33, 43, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Підсумовуючи все вищевикладене, позовні вимоги позивача задовольняються судом повністю, стягненню з відповідача на користь позивача належить сума основного зобов'язання в розмірі 150 000, 00 грн., 12 524, 68 грн. 3 % річних та 37 871, 67 грн. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з огляду на повне задоволення позовних вимог витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись Цивільним Кодексом України, ст.ст. 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Солстрой" (02140, м. Київ, вул. Гмирі, 1; ідентифікаційний код 30210582) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шляхове ремонтно-будівельне управління № 65" (79019, м. Львів, вул. Татарська, 14; ідентифікаційний код 03448630) 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп. основної заборгованості, 37 871 (тридцять сім тисяч вісімсот сімдесят одну) грн. 67 коп. інфляційних збитків, 12 524 (дванадцять тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 68 коп. 3 % річних та 4 007 (чотири тисячі сім) грн. 93 коп. витрат по оплаті судового збору.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Копію рішення розіслати сторонам.

Повне рішення складено: 16.06.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк