ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.06.15р. Справа № 904/4082/15

За позовом Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (м. Дніпропетровськ)

до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (м. Дніпропетровськ)

про стягнення заборгованості з орендної плати за угодами № 1 від 01.07.2010, № 1 від 01.06.2011, № 1 від 01.06.2012, № 1 від 01.06.2014 у загальному розмірі 1 778 400 грн. 00 коп.

Суддя Фещенко Ю.В.

Представники:

від позивача: Скубицький А.А. - заступник голови (довіреність № 155 від 23.04.2015)

від відповідача: Ткаченко Г.І. - старший юрисконсульт (довіреність № 28/Гл від 05.01.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Дніпропетровська обласна організація фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (далі - позивач) звернулася до господарського суду Дніпропетровської області із позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - відповідач) заборгованість з орендної плати за угодами № 1 від 01.07.2010, № 1 від 01.06.2011, № 1 від 01.06.2012, № 1 від 01.06.2014 у загальному розмірі 1 778 400 грн. 00 коп.

Ціна позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за угодами № 1 від 01.07.2010, № 1 від 01.06.2011, № 1 від 01.06.2012, № 1 від 01.06.2014 в частині повного та своєчасного внесення плати за період користування з 31.05.2011 по 31.12.2014 приміщеннями для проведення занять з фізичної та бойової підготовки працівників міліції у встановлений договором строк, наявністю боргу у сумі 1 778 400 грн. 00 коп.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 порушено провадження у справі та призначено її розгляд в засіданні на 15.06.2015.

Так, у судовому засіданні 15.06.2015 представник позивача виклав та обґрунтував позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач подав відзив на позов та у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області відноситься до державної форми власності, фінансова діяльність якої визначається згідно затвердженого Міністерством внутрішніх справ України кошторису, а тому, відповідно до вимог статті 48 Бюджетного кодексу України - розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами казначейства України. Так, відповідач посилається на те, що спірні угоди не були зареєстровані в органах казначейства України, а тому у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 1 778 400 грн. 00 коп.

У судовому засіданні 15.06.2015 представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на позов, у задоволенні позовних вимог просив відмовити у повному обсязі.

Судом, враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Критерії оцінювання "розумності" строку розгляду справи є спільними для всіх категорій справ (цивільних, господарських, адміністративних чи кримінальних). Це - складність справи, поведінка заявника та поведінка органів державної влади (насамперед, суду). Відповідальність держави за затягування провадження у справі, як правило, настає у випадку нерегулярного призначення судових засідань, призначення судових засідань з великими інтервалами, затягування при передачі або пересиланні справи з одного суду в інший, невжиття судом заходів до дисциплінування сторін у справі, свідків, експертів, повторне направлення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми статті 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Клопотання про здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не заявлялось.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України, господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Так, 01.07.2010 між Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (далі - орендодавець, позивач) та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - орендар, відповідач) було укладено угоду № 1 (далі - договір-1) (а.с.15-16), відповідно до умов якої орендодавець надає приміщення для занять з фізичної та бойової підготовки працівників міліції, апарату ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Орендодавець надає у використання ГУ МВС України в Дніпропетровській області згідно графіка:

- приміщення залу єдиноборств - 24 години на місяць;

- приміщення стрілецького тиру - 40 годин на місяць;

- приміщення ігрової зали - 16 годин на місяць (пункт 1.1 договору-1).

Відповідно до пункту 1.2. договору-1 надання приміщень для проведення фізичної та бойової підготовки буде здійснюватись згідно з узгодженим обома сторонами графіком. Графік занять (додаток № 1) є невід'ємною частиною угоди.

Також між сторонами було підписано додаток № 2 до договору-1 - Розрахунок вартості використання спортивних споруд (а.с.17), в якому сторони погодили: місця занять (зал єдиноборств, стрілецький тир, ігрова зала), кількість годин на місяць (всього 80 годин), вартість годин, сума витрат за місяць (всього 16 480 грн. 00 коп.).

У пунктах 10.1. та 10.2 договору-1 сторони погодили, що угода укладається терміном на один рік і набирає чинності з дня підписання. Якщо за 20 днів до закінчення строку діє договору жодна із сторін не заявить про його розірвання угода пролонгується строком на один рік на тих же умовах.

Крім того, 01.06.2011 між Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (далі - орендодавець, позивач) та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - орендар, відповідач) було укладено угоду № 1 (далі - договір-2) (а.с.19-20), відповідно до пункту 1.1. якої орендодавець надає приміщення для занять з фізичної та бойової підготовки працівників міліції, апарату ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Орендодавець надає у використання ГУ МВС України в Дніпропетровській області згідно графіка:

- приміщення залу єдиноборств - 40 години на місяць;

- приміщення стрілецького тиру - 70 годин на місяць.

Відповідно до пункту 1.2. договору-2 надання приміщень для проведення фізичної та бойової підготовки буде здійснюватись згідно з узгодженим обома сторонами графіком. Графік занять (додаток № 1) є невід'ємною частиною угоди.

Також між сторонами було підписано додаток № 2 до договору-2 - Розрахунок вартості використання спортивних споруд (а.с.21), в якому сторони погодили: місця занять (зал єдиноборств, стрілецький тир), кількість годин на місяць (всього 110 годин), вартість годин, сума витрат за місяць (всього 24 000 грн. 00 коп.).

У пунктах 9.1. та 9.2 договору-2 сторони погодили, що угода укладається терміном на один рік і набирає чинності з дня підписання. Якщо за 20 днів до закінчення строку діє договору жодна із сторін не заявить про його розірвання угода пролонгується строком на один рік на тих же умовах.

В подальшому, 01.06.2012 між Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (далі - орендодавець, позивач) та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - орендар, відповідач) було укладено угоду № 1 (далі - договір-3) (а.с.23-24), відповідно до пункту 1.1. якої орендодавець надає приміщення для занять з фізичної та бойової підготовки працівників міліції, апарату ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Орендодавець надає у використання ГУ МВС України в Дніпропетровській області згідно графіка:

- приміщення залу єдиноборств - 80 години на місяць;

- приміщення стрілецького тиру - 112 годин на місяць;

- приміщення ігрової зали - 32 годин на місяць (пункт 1.1 договору-3).

Відповідно до пункту 1.2. договору-3 надання приміщень для проведення фізичної та бойової підготовки буде здійснюватись згідно з узгодженим обома сторонами графіком. Графік занять (додаток № 1) є невід'ємною частиною угоди.

Також між сторонами було підписано додаток № 2 до договору-3 - Розрахунок вартості використання спортивних споруд (а.с.25), в якому сторони погодили: місця занять (зал єдиноборств, стрілецький тир, ігрова зала), кількість годин на місяць (всього 224 години), вартість годин, сума витрат за місяць (всього 56 000 грн. 00 коп.).

У пунктах 9.1. та 9.2 договору-3 сторони погодили, що угода укладається терміном на один рік і набирає чинності з дня підписання. Якщо за 20 днів до закінчення строку діє договору жодна із сторін не заявить про його розірвання угода пролонгується строком на один рік на тих же умовах.

Також, 01.06.2014 між Дніпропетровською обласною організацією фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (далі - орендодавець, позивач) та Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (далі - орендар, відповідач) було укладено угоду № 1 (далі - договір-4) (а.с.31-32), відповідно до пункту 1.1. якої орендодавець надає приміщення для занять з фізичної та бойової підготовки працівників міліції, апарату ГУ МВС України в Дніпропетровській області. Орендодавець надає у використання ГУ МВС України в Дніпропетровській області згідно графіка:

- приміщення залу єдиноборств - 40 години на місяць;

- приміщення стрілецького тиру - 80 годин на місяць;

- приміщення ігрової зали - 40 годин на місяць;

- приміщення тренажерної зали - 40 годин на місяць (пункт 1.1 договору-4).

Відповідно до пункту 1.2. договору-4 надання приміщень для проведення фізичної та бойової підготовки буде здійснюватись згідно з узгодженим обома сторонами графіком. Графік занять (додаток № 1) є невід'ємною частиною угоди.

Також між сторонами було підписано додаток № 2 до договору-4 - Розрахунок вартості використання спортивних споруд (а.с.32 на звороті), в якому сторони погодили: місця занять (зал єдиноборств, стрілецький тир, ігрова зала, тренажерна зала), кількість годин на місяць (всього 200 години), вартість годин, сума витрат за місяць (всього 60 000 грн. 00 коп.).

У пунктах 9.1. та 9.2 договору-4 сторони погодили, що угода укладається терміном на два роки одинадцять місяців і набирає чинності з дня підписання. Якщо за 20 днів до закінчення строку діє договору жодна із сторін не заявить про його розірвання угода пролонгується строком на один рік на тих же умов.

В подальшому, між позивачем та відповідачем було підписано додаткову угоду № 1 до угоди № 01 від 01.06.2014, якою сторони домовились додати пункт 9.1.1., який викласти в наступній редакції:

- "9.1.1. В зв'язку з літніми відпустками особливого складу ГУМВС в термін з 01.06.2014 по 31.10.2014 та проведенням поточних ремонтів в СК "Динамо", спортивні споруди для занять з фізичної культури не надавати. Нарахування оплати за послуги не проводити.". Решту пунктів договору-4 сторони домовились залишити без змін.

Доказів зміни або розірвання вказаних договорів сторонами суду не надано.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що кожна з укладених між позивачем та відповідачем угод за своїм змістом та правовою природою є змішаним договором, який містить у собі ознаки договору оренди, який підпадає під правове регулювання норм § 6 глави 58 Цивільного кодексу України та § 5 Господарського кодексу України, та договору про надання послуг, який підпадає під правове регулювання норм § 4 глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

На виконання взятих на себе зобов'язань за договором-1 позивачем в період з 01.01.2011 по 31.05.2011 було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-1, на загальну суму 82 400 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 265 від 31.05.2011 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.07.2010 на загальну суму 82 400 грн. 00 коп. (а.с.18).

Слід зауважити, що на вказаному акті містяться підписи позивача та відповідача, що скріплені печатками, крім того, в акті зазначено, що орендар (відповідач) претензій по якості та строкам надання послуг не має.

Матеріали справи також не містять жодних заперечень чи претензій відповідача щодо якості, обсягів та вартості наданих послуг.

Таким чином, послуги за актом № 265 від 31.05.2011 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.07.2010 на загальну суму 82 400 грн. 00 коп. є такими, що прийняті відповідачем в повному обсязі.

Так, відповідно до пункту 4.1 договору-1 ціна послуг складається із суми витрат, які несе орендодавець при надання приміщень для проведення занять з фізичної та бойової підготовки (оплата праці працівників спорткомплексу, комунальних витрат, амортизації споруд, поточного ремонту будівлі спорткомплексу і т.д.). Витрати визначаються відповідно до розкладу занять та вартості однієї години роботи спортивної споруди (зал єдиноборств, стрілецький тир, ігрова зала). Розрахунок ціни міститься в додатку № 2 до угоди та є його невід'ємною частиною.

При цьому, обов'язок своєчасної сплати орендної плати орендарем передбачено частиною 5 статті 762 Цивільного кодексу України та частиною 3 статті 285 Господарського кодексу України.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (частина 1 статті 286 Господарського кодексу України).

Крім того, частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, згідно з пунктом 4.2. договору-1 розрахунки здійснюються орендарем з 5 по 10 число кожного місяця, за поточний місяць, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, згідно умов угоди або способом за попередньою домовленістю сторін, згідно з чинним законодавством.

Так, в установлений договором-1 строк зобов'язання щодо оплати наданих послуг відповідачем не виконано.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність основного боргу відповідача перед позивачем за договором-1 в сумі 82 400 грн. 00 коп.

Крім того, на виконання взятих на себе зобов'язань за договором-2 позивачем було надано послуг на загальну суму 288 000 грн. 00 коп., а саме:

- в період з 01.06.2011 по 31.12.2011 було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-2, на суму 168 000 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 782 від 31.12.2011 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2011 на загальну суму 168 000 грн. 00 коп. (а.с.22);

- в період з 01.01.2012 по 31.05.2012 було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-2, на суму 120 000 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 237 від 31.05.2012 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2011 на загальну суму 120 000 грн. 00 коп. (а.с.30).

Слід зауважити, що на вказаних актах містяться підписи позивача та відповідача, що скріплені печатками, крім того, в обох актах зазначено, що орендар (відповідач) претензій по якості та строкам надання послуг не має.

Матеріали справи також не містять жодних заперечень чи претензій відповідача щодо якості, обсягів та вартості наданих послуг.

Таким чином, послуги за актом № 782 від 31.12.2011 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2011 на загальну суму 168 000 грн. 00 коп. та за актом № 237 від 31.05.2012 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2011 на загальну суму 120 000 грн. 00 коп. є такими, що прийняті відповідачем в повному обсязі.

Так, відповідно до пункту 4.1 договору-2 ціна послуг складається із суми витрат, які несе орендодавець при надання приміщень для проведення занять з фізичної та бойової підготовки (оплата праці працівників спорткомплексу, комунальних витрат, амортизації споруд, поточного ремонту будівлі спорткомплексу і т.д.). Витрати визначаються відповідно до розкладу занять та вартості однієї години роботи спортивної споруди (зал єдиноборств, стрілецький тир, ігрова зала). Розрахунок ціни міститься в додатку № 2 до угоди та є його невід'ємною частиною.

Крім того, згідно з пунктом 4.2. договору-2 розрахунки здійснюються орендарем з 5 по 10 число кожного місяця, за поточний місяць, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, згідно умов угоди або способом за попередньою домовленістю сторін, згідно з чинним законодавством.

Так, в установлений договором-2 строк зобов'язання щодо оплати наданих послуг відповідачем не виконано.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність основного боргу відповідача перед позивачем за договором-2 в сумі 288 000 грн. 00 коп.

Крім того, на виконання взятих на себе зобов'язань за договором-3 позивачем було надано послуг на загальну суму 1 288 000 грн. 00 коп., а саме:

- в період з 01.06.2012 по 31.12.2012 було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-3, на суму 392 000 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 578 від 31.12.2012 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 392 000 грн. 00 коп. (а.с.26);

- в період з 01.01.2013 по 31.05.2013 було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-3, на суму 280 000 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 253 від 31.05.2013 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 280 000 грн. 00 коп. (а.с.27);

- в період з 01.06.2013 по 31.12.2013 було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-3, на суму 336 000 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 561 від 31.12.2013 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 336 000 грн. 00 коп. (а.с.28);

- в період з 01.01.2014 по 31.05.2014 було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-3, на суму 280 000 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 170 від 31.05.2014 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 280 000 грн. 00 коп. (а.с.29).

Слід зауважити, що на вказаних актах містяться підписи позивача та відповідача, що скріплені печатками, крім того, в обох актах зазначено, що орендар (відповідач) претензій по якості та строкам надання послуг не має.

Матеріали справи також не містять жодних заперечень чи претензій відповідача щодо якості, обсягів та вартості наданих послуг.

Таким чином, послуги за актом № 578 від 31.12.2012 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 392 000 грн. 00 коп., за актом № 253 від 31.05.2013 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 280 000 грн. 00 коп., за актом № 561 від 31.12.2013 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 336 000 грн. 00 коп., та за актом № 170 від 31.05.2014 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2012 на загальну суму 280 000 грн. 00 коп. є такими, що прийняті відповідачем в повному обсязі.

Так, відповідно до пункту 4.1 договору-3 ціна послуг складається із суми витрат, які несе орендодавець при надання приміщень для проведення занять з фізичної та бойової підготовки (оплата праці працівників спорткомплексу, комунальних витрат, амортизації споруд, поточного ремонту будівлі спорткомплексу і т.д.). Витрати визначаються відповідно до розкладу занять та вартості однієї години роботи спортивної споруди (спортивних залів, тирів). Розрахунок ціни міститься в додатку № 2 до угоди та є його невід'ємною частиною.

Крім того, згідно з пунктом 4.2. договору-3 розрахунки здійснюються орендарем з 5 по 10 число кожного місяця, за поточний місяць, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, згідно умов угоди або способом за попередньою домовленістю сторін, згідно з чинним законодавством.

Так, в установлений договором-3 строк зобов'язання щодо оплати наданих послуг відповідачем не виконано.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність основного боргу відповідача перед позивачем за договором-3 в сумі 1 288 000 грн. 00 коп.

А також, на виконання взятих на себе зобов'язань за договором-4 позивачем в період з 01.11.2014 по 31.12.2014 (включно з батальйоном патрульної служби міліції особливого призначення "Січеслав" ГУМВС) було надано відповідачу послуги, обумовлені пунктом 1.1. договору-4, на загальну суму 120 000 грн. 00 коп., що підтверджується актом № 488 від 31.12.2014 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2014 на загальну суму 120 000 грн. 00 коп. (а.с.35).

Слід зауважити, що на вказаному акті містяться підписи позивача та відповідача, що скріплені печатками, крім того, в акті зазначено, що орендар (відповідач) претензій по якості та строкам надання послуг не має.

Матеріали справи також не містять жодних заперечень чи претензій відповідача щодо якості, обсягів та вартості наданих послуг.

Таким чином, послуги за актом № 488 від 31.12.2014 виконаних робіт до угоди № 01 від 01.06.2014 на загальну суму 120 000 грн. 00 коп. є такими, що прийняті відповідачем в повному обсязі.

Так, відповідно до пункту 4.1 договору-4 ціна послуг складається із суми витрат, які несе орендодавець при надання приміщень для проведення занять з фізичної та бойової підготовки (оплата праці працівників спорткомплексу, комунальних витрат, амортизації споруд, поточного ремонту будівлі спорткомплексу і т.д.). Витрати визначаються відповідно до розкладу занять та вартості однієї години роботи спортивної споруди (зал єдиноборств, стрілецький тир, ігрова зала, тренажерна зала). Розрахунок ціни міститься в додатку № 2 до угоди та є його невід'ємною частиною.

Крім того, згідно з пунктом 4.2. договору-4 розрахунки здійснюються орендарем з 5 по 10 число кожного місяця, за поточний місяць, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок орендодавця, згідно умов угоди або способом за попередньою домовленістю сторін, згідно з чинним законодавством.

Так, в установлений договором-4 строк зобов'язання щодо оплати наданих послуг відповідачем не виконано.

Отже, матеріалами справи підтверджується наявність основного боргу відповідача перед позивачем за договором-4 в сумі 120 000 грн. 00 коп.

Так, позивачем на адресу відповідача була надіслана претензія № 2 (за № 152) від 20.04.2015, в якій він просив виконати зобов'язання за укладеними між сторонами договорами та перерахувати на рахунок підприємства суму заборгованості у розмірі 1 778 400 грн. 00 коп.

При цьому, у відповіді на вказану претензію відповідач посилався на те, що Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області відноситься до державної форми власності, фінансова діяльність якої визначається згідно затвердженого Міністерством внутрішніх справ України кошторису, а тому, відповідно до вимог статті 48 Бюджетного кодексу України - розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов'язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов'язань минулих років, узятих на облік органами казначейства України. Так, відповідач посилається на те, що спірні угоди не були зареєстровані в органах казначейства України, а тому у Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області не виникають бюджетні зобов'язання та не утворюється бюджетна заборгованість, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 1 778 400 грн. 00 коп.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить також з наступного.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Так, відповідно до умов договору, оплата відповідачем за послуги по даному договору здійснюється в гривні шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача протягом трьох банківських днів з моменту виставлення рахунку та підписання акту приймання-передачі виконаних робіт.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Враховуючи визначені контрагентами порядок та строки оплати наданих послуг, приймаючи до уваги прийняття відповідачем наданих послуг за відповідними актами в рамках спірних правочинів, господарський суд встановив, що строк оплати наданих послуг за вказаним вище актами є таким, що настав, у зв'язку з чим суд вважає наявність заборгованості відповідача перед позивачем в загальній сумі 1 778 400 грн. 00 коп. обґрунтованою та підтвердженою належними доказами.

Крім того, за частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, статті 33 та статті 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів повної оплати наданих послуг відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу за спірний періоду сумі 1 778 400 грн. 00 коп., шляхом надання належних доказів, не спростував.

З приводу заперечень відповідача щодо відсутності бюджетного фінансування, викладених у відзиві на позов, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

На підставі укладених договорів між сторонами виникли господарські відносини, що регулюються нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Так, статтею 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом.

Відповідач є юридичною особою, а відповідно до статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Між тим, ані приписи Господарського кодексу України, ані норми Цивільного кодексу України не допускають привілейованого становища суб'єктів господарювання, що пов'язані із бюджетним фінансуванням.

Обов'язок відповідача сплатити суму боргу, додатково обґрунтовується тим, що відповідач, як юридична особа, самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями за договором, і така відповідальність не може ставитися у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

При цьому, суд відзначає, що відповідно до статті 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому, судом враховано, що у пункті 5.1. договорів-1,2,3,4 сторони погодили, що сторони угоди звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за угодою, якщо таке стало наслідком обставин непереборної сили (форс-мажор).

При цьому, за статтею 617 Цивільного кодексу України відсутність у боржника необхідних коштів не вважається випадком, внаслідок якого боржник може бути звільнений від відповідальності. Тому відсутність коштів у відповідача не може бути підставою для звільнення його від відповідальності. Ці положення повністю кореспондуються з положеннями частини 2 статті 218 Господарського кодексу України, де зазначено, що непереборною силою, тобто надзвичайними і невідворотними обставинами не вважаються, зокрема, відсутність у боржника необхідних коштів.

Таким чином, посилання відповідача на відсутність його вини з огляду на відсутність бюджетного фінансування є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а отже не може братися до уваги при визначенні судом настання моменту оплати.

Отже, відсутність бюджетних коштів не виправдовує бездіяльність замовника і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язань.

Вказана правова позиція міститься також в постанові Верховного Суду України від 15.05.2012 у справі № 11/446.

Крім того, з приводу вказаних обставин Європейський суд з прав людини давно висловив свою думку, а саме: у своєму рішення від 15.10.2009 по справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" зазначено, що держава не може виправдовувати нестачею коштів невиконання судових рішень, винесених проти нього чи проти установ і підприємств, що перебувають у державній власності або контролюються державою.

Таким чином, посилання відповідача на те, що у відповідача не виникли зобов'язання щодо оплати наданих позивачем послуг є безпідставними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а отже не можуть братися до уваги при визначенні судом настання моменту оплати.

За наведеного, є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу у сумі 1 778 400 грн. 00 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 35 568 грн. 00 коп. покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись статтями 1, 4-5, 33, 34, 43, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпропетровськ, вул. Красна, 20-А; ідентифікаційний код 08592141) на користь Дніпропетровської обласної організації фізкультурно-спортивного товариства "Динамо" України (49600, м. Дніпропетровськ, вул. Щорса, 8; ідентифікаційний код 02942261) 1 778 400 грн. 00 коп. - основного боргу, 35 568 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Ю.В. Фещенко