донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

09.06.2015 справа №908/952/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддів:Зубченко І.В., Попков Д.О., Радіонова О.О.
за участю представників:
від позивача:не з'явився
від відповідача :не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ
на рішення господарського суду Запорізької області
від01.04.2015р. (повний текст підписано 08.04.2015р.)
у справі№908/952/15-г (суддя Колодій Н.А.)
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ВП Роганський м'ясокомбінат», м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ
простягнення 75 066,49 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВП Роганський м'ясокомбінат", м.Харків, позивач звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Славтрейд Браво", м.Слов'янськ про стягнення 75066,49 грн., які складаються з 72362,68 грн. основного боргу за договором постачання № 739/2/2011 від 01.06.2011 р., 3 % річних у сумі 236,56 грн., втрат від інфляції у розмірі 259,24 грн. та 2208,01 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

Пізніше від позивача до господарського суду Запорізької області надійшла заява (вих. б/н від 01.04.2015 р.), про відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 25652,02 грн., 236,56 грн. - 3% річних, 259,24 грн. втрат від інфляції та 2208,01 грн. пені. Вказана заява була прийнята судом і суд розглядав позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 46710,66 грн. за договором постачання № 739/2/2011 від 01.06.2011 р. Позовні вимоги мотивовані неповним виконанням відповідачем зобов'язань по оплаті поставленого товару за договором поставки.

Рішенням господарського суду від 01.04.2015р. (повний текст підписано 08.04.2015р.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Роганський м'ясокомбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славтрейд Браво" про стягнення 75066,49 грн. задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Славтрейд Браво" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВП Роганський м'ясокомбінат" 46710,66 грн. основного боргу. В частині стягнення основного боргу в сумі 25652,02 грн., 236,56 грн. - 3% річних, 259,24 грн. втрат від інфляції та 2208,01 грн. пені провадження у справі припинено на підставі заяви позивача про відмову від стягнення заборгованості в цій частині.

Рішення суду мотивоване доведеністю позивачем факту поставки товару відповідачу та, як наслідок, обов'язку у відповідача з оплати цього товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 01.04.2015р. (повний текст підписано 08.04.2015р.) у справі №908/952/15-г.

В обґрунтування своїх вимог скаржник посилається на те, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням норм процесуального та матеріального права. Рішення прийнято судом за наслідками неповного з'ясування обставин, які мають значення для справи.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 26.05.2015р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги, прийнято апеляційну скаргу до провадження.

Приймаючи апеляційну скаргу до розгляду, судом апеляційної інстанції враховано, що ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, і у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Також враховано, що апеляційна скарга подана з додержанням вимог, викладених в статтях 94-95 ГПК України та до неї додано заяву про відновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження із викладенням причин, з яких пропущено строк. Встановлені законом строки вчинення процесуальних дій мають своїм завданням забезпечення ефективного захисту порушених прав особи. Тому пропуск строку подання апеляційної скарги у даному випадку не може розглядатись як такий, що вчинений без поважних причин.

Представники сторін в судове засідання 09.06.2015р. не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Явка представників сторін ухвалою суду від 26.05.2015р. не визнавалась обов'язковою. Вказана ухвала отримана сторонами, про що свідчать повідомлення з відмітками про отримання 28.05.2015р. та 02.06.2015р. поштових відправлень з цією ухвалою.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали господарської справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді норм матеріального та процесуального права, що мають значення для справи. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Беручи до уваги п.п.3.9.1., 3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування ГПК судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., судова колегія відзначає, що в матеріалах справи відсутні докази неможливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні представників сторін згідно з ч.ч.1-5 ст.28 ГПК України, а також неможливості розгляду справи без участі таких представників. Поряд з цим, сторони не посилались на необхідність надати апеляційному суду додаткові докази як на підставу для відкладення судового розгляду на іншу дату.

Численними рішеннями Європейського суду з прав людини у справах проти України визнано порушення пункту 1 статті 6 «Право на справедливий суд» Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що, зокрема, полягало у тому, що національними судами не забезпечено розгляд справи заявника в «розумний строк» через затримки у провадженні, в основному з вини судів першої інстанції.

З врахуванням вищенаведеного, судова колегія визнала за можливе розглянути справу у відсутність представників сторін.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила.

Як вбачається зі змісту рішення, судом першої інстанції прийнята заява (вих. б/н від 01.04.2015 р.), про відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 25652,02 грн., 236,56 грн. - 3% річних, 259,24 грн. втрат від інфляції та 2208,01 грн. пені. У зв'язку з цим суд розглядав позовні вимоги про стягнення основного боргу в сумі 46710,66 грн. за договором постачання № 739/2/2011 від 01.06.2011 р. як остаточно заявлені позовні вимоги, в порядку статті 22 ГПК України.

Статтею 22 ГПК України встановлені права та обов'язки сторін, зокрема, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

З огляду на це, суд першої інстанції правомірно прийняв подану позивачем заяву та вирішував спір по суті, виходячи зі змінених позивачем вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2011 р. між ТОВ "ВП Роганський м'ясокомбінат" (далі - постачальник) та ТОВ "Славтрейд Браво" (далі - покупець) було укладено договір постачання № 739/2/2011 (далі - договір).

У відповідності до п. 1.1. договору, постачальник зобов'язався поставляти (передавати) продукцію (товар) покупцю у зумовлені строки відповідно до поданого покупцем замовлення, а покупець зобов'язався прийняти товар та своєчасно сплатити його вартість на умовах даного договору. Форма замовлення встановлюється згідно з додатком № 1, який є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно з п.2.1 загальна сума договору складається із сум поставленого постачальником та отриманого покупцем по всім накладним товару, в період дії цього договору.

Пунктом 3.1. договору визначено, що покупець перераховує через 21 календарний день з моменту поставки на поточний рахунок постачальника грошові кошти за поставлений товар.

Розділом 5 договору сторони передбачили умови і строки постачання. Так, згідно з п.5.4 постачальник зобов'язаний надати разом з кожним видом товару наступні, належно оформлені документи: видаткову накладну; товарно-транспортну накладну, податкову накладну; корегувальну накладну (у разі повернення товару); санітарно-гігієнічний висновок, ветеринарне свідоцтво (форма 2), посвідчення якості товару, технічний паспорт (на побутові товари), сертифікат відповідності (на товари, що підлягають сертифікації).

Умови щодо якості, упаковки, комплектності та маркування товару передбачені розділом 6 договору.

Відповідно до п.7.1 сторони несуть повну матеріальну відповідальність за збитки, що сталися внаслідок невиконання або часткового виконання сторонами зобов'язань за даним договором, відповідно до умов цього договору, Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Положенням про постачання продукції виробничо-технічного призначення і Положенням про постачання товарів народного споживання та чинним законодавством України.

Згідно з п.9.1 договір діє з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2011р. Додатковою угодою №1 від 05.02.2013р. сторони продовжили термін дії договору до 31.12.2013р., а Додатковою угодою №3 від 09.12.2013р. - до 31.12.2014р.

Пунктом 1.4. протоколу узгодження розбіжностей від 01.06.2011 р. до договору сторони визначили, що право власності на товар переходить до відповідача з моменту підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

Відповідно до ст.11 ЦК України, договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, відповідно до умов договору №739/2/2011 від 01.06.2011р., між сторонами у справі виникли певні взаємні зобов'язання.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Саме такі взаємні права та обов'язки були передбачені договором між сторонами.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом. За приписами ст.599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з п.4 ст.129 Конституції України, статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими і речовими доказами, висновками судових експертів; поясненнями представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі. В необхідних випадках на вимогу судді пояснення представників сторін та інших осіб, які беруть участь в судовому процесі, мають бути викладені письмово.

Позовні вимоги обґрунтовані видатковими накладними: № 32044 від 05.12.2014 р. (на суму 3212,05 грн.), № 32045 від 05.12.2014 р. (на суму 5023,59 грн.), № 32373 від 09.12.2014 р. (на суму 4018,11 грн.), № 32383 від 09.12.2014 р. (на суму 3088,50 грн.), № 32613 від 11.12.2014 р. (на суму 1270,96 грн.), № 32698 від 12.12.2014 р. (на суму 7583,87грн.), № 32699 від 12.12.2014 р. (на суму 3516,34 грн.), № 33062 від 16.12.2014 р. (на суму 1206,80 грн.), № 33063 від 16.12.2014 р. (на суму 3324,42 грн.), № 33329 від 18.12.2014 р. (на суму 1541,86 грн.), № 33407 від 19.12.2014 р. (на суму 4881,82 грн.), № 33408 від 19.12.2014 р. (на суму 2115,87 грн.), № 33777 від 23.12.2014 р. (на суму 1924,46 грн.), № 33778 від 23.12.2014 р. (на суму 1296,41 грн.), № 34031 від 25.12.2014 р. (на суму 2705,60 грн.), № 29920 від 14.11.2014 р. (на суму 3689,67 грн.), № 30278 від 18.11.2014 р. (на суму 1584,86 грн.), № 30279 від 18.11.2014 р. (на суму 1934,16 грн.), № 30541 від 20.11.2014 р. (на суму 815,70 грн.), № 30631 від 21.11.2014 р. (на суму 2237,27 грн.), № 30632 від 21.11.2014 р. (на суму 2069,22 грн.), № 31021 від 25.11.2014 р. (на суму 2169,62 грн.), № 31020 від 25.11.2014 р. (на суму 1785,34 грн.), № 31284 від 27.11.2014 р. (на суму 1447,09 грн.), № 31378 від 28.11.2014 р. (на суму 2926,72 грн.), № 31379 від 28.11.2014 р. (на суму 2036,62 грн.), № 31715 від 02.12.2014 р. (на суму 1093,02 грн.), № 31716 від 02.12.2014 р. (на суму 2857,36 грн.), № 31968 від 04.12.2014 р. (на суму 2695,04 грн.), копії яких містяться в матеріалах справи.

Вказані видаткові накладні підписані сторонами та підтверджують факт прийняття покупцем товару без жодних зауважень та претензій.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в подальшому відповідач не відмовився від поставленої продукції, будь-яких письмових заперечень позивачу не направив, доказів того що вказана продукція ним не отримана та не знаходиться в бухгалтерському обліку суду не представив. Отже, позивач свої зобов'язання за договором поставки виконав в повному обсязі.

Частиною 1 ст.692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно приписів ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Матеріали справи свідчать про виконання позивачем своїх зобов'язань за договором щодо поставки продукції та надання видаткових накладних. Разом з цим, відповідач свої зобов'язання щодо оплати отриманого товару, враховуючи положення пункту 3.1. договору належним чином не виконав, здійснивши лише часткову оплату, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в сумі 72362,68 грн., що підтверджується матеріалами справи.

У зв'язку з цим, позивачем на адресу відповідача була направлена претензія (вих. № 43 від 29.01.2015 р.) з вимогою погасити заборгованість.

В ході розгляду справи позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з заявою про відмову від позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 25652,02 грн., 236,56 грн. - 3% річних, 259,24 грн. втрат від інфляції та 2208,01 грн. пені в зв'язку з частковою оплатою відповідачем боргу у розмірі 25652,02грн.

Вказана заява була прийнята судом першої інстанції і позовні вимоги розглядалися в частині стягнення основного боргу в сумі 46710,66 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, факт виконання позивачем своїх зобов'язань перед відповідачем є доведеним. Разом з тим відповідачем не надано доказів оплати заборгованості в сумі 46710,66 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Запорізької області від 01.04.2015р. (повний текст підписано 08.04.2015р.) у справі №908/952/15-г ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що відповідає приписам ст.43 ГПК України, підстав для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається.

Відповідно до статті 49 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору при зверненні з апеляційною скаргою підлягають віднесенню на заявника скарги.

Керуючись ст.ст.49, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Славтрейд Браво», м.Слов'янськ на рішення господарського суду Запорізької області від 01.04.2015р. (повний текст підписано 08.04.2015р.) у справі №908/952/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 01.04.2015р. (повний текст підписано 08.04.2015р.) у справі №908/952/15-г - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, направляється сторонам у справі в триденний строк та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України через Донецький апеляційний господарський суд у двадцятиденний строк.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Судді Д.О. Попков

О.О. Радіонова

Надруковано 5 прим.: 1 - позивачу; 1- відповідачу; 1 - до справи; 1 - ГСЗО; 1 - ДАГС