ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2015 р.Справа № 916/146/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді С.В. Таран,
Суддів: Л.О. Будішевської, М.А. Мишкіної,
при секретарі судового засідання Г.Є. Бєлянкіній

за участю представників сторін:
від позивача - Дідок Н.П., довіреність №350/304/1/1256/пс від 13.06.2012;

від відповідача - Кравченко І.А., довіреність б/н від 04.09.2014; директор Єлагіна Л.А., паспорт серія № КК 372456 від 11.11.1999;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ветеран Збройних Сил"

на рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2015

у справі №916/146/15-г

за позовом: військової частини НОМЕР_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ветеран Збройних Сил"

про стягнення 56998,20 грн, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути орендоване майно

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015р. військова частина НОМЕР_1 звернулась з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ветеран Збройних Сил" (далі- ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил") про стягнення з останнього на користь військової частини НОМЕР_1 (далі- ВЧ НОМЕР_1 ) заборгованості за договором оренди №42-с/2003 від 07.05.2003 на загальну суму 56998,20 грн; розірвання договору оренди нерухомого військового майна від 07.05.2003 №42-с/2003, розташованого на території військового містечка № НОМЕР_2 за адресою: м. Одеса, вул. 6-й км Овідіопольської дороги, укладеного між ВЧ НОМЕР_1 та ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил", а також про зобов`язання ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" повернути передане в оренду нерухоме військове майно згідно договору №42-с/2003 від 07.05.2003 в належному стані, не гіршому ніж на час передачі його в оренду.

За вказаною позовною заявою порушено провадження у справі №916/146/15-г.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 31.03.2015 у справі №916/146/15-г (суддя Н.В. Рога) позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" на користь ВЧ А 2171 заборгованість по орендній платі у сумі 41013,86 грн, пеню у сумі 7621,82 грн, інфляційні втрати у сумі 8362,52 грн; розірвано договір оренди нерухомого військового майна №42-с/2003, укладений 07.05.2003 між ВЧ НОМЕР_1 та ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил"; зобов`язано останнього повернути позивачу передане в оренду нерухоме військове майно - будівлю за генпланом №7 (гараж 306,54 кв.м) на умовах, передбачених договором оренди нерухомого військового майна №42-с/2003/ГоловКЕУ, укладеним 07.05.2003 між ВЧ НОМЕР_1 та ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил"; в решті позову- відмовлено (том І а.с.237-244).

Не погодившись з прийнятим рішенням, ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2015 у справі №916/146/15-г скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог (том ІІ а.с 5-9).

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти задоволення апеляційної скарги висловив заперечення (том ІІ а.с 26-29).

У судовому засіданні 19.05.2015 оголошувалась перерва до 09.06.2015 та в судовому засіданні 09.06.2015- до 16.06.2015.

16.06.2015 на засіданні суду скаржником подано заяву про зміну підстав апеляційної скарги (том ІІ а.с.84-87). Вказана заява не може бути прийнята колегією суддів, оскільки подана після початку розгляду апеляційної скарги по суті. Не підлягає задоволенню і клопотання апелянта про долучення до матеріалів справи висновку будівельно-технічного дослідження (том ІІ а.с.81), так як в порушення вимог статті 101 господарського процесуального кодексу України ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" не обгрунтувало неможливість подання такого доказу до суду першої інстанції. З підстав немотивованості Одеський апеляційний господарський суд відмовляє також в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку розгляду апеляційної скарги (том ІІ а.с.88).

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
07.05.2003 між військовою частиною НОМЕР_1 («орендодавець») та товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма Ветеран Збройних Сил" («орендар») було укладено договір оренди №42-с/2003 Голов КЕУ (далі договір №42-с/2003 від 07.05.2003), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно, що не використовується у повсякденній діяльності військової частини-будівлі за генпланом №1 (технічний будинок -200,15 кв.м); №5 (будинок ПЕС -177,55 кв.м); №6 (казарма-штаб-487,2 кв.м); №7 (гараж -306,54 кв.м), загальною площею 1171,44 кв.м військового містечка № НОМЕР_2 , за адресою: м. Одеса, 6-й кілометр Овідіопольської дороги, що знаходиться на балансі військової частини НОМЕР_1 , та обліковується в КЕЧ Одеського району, вартість якого визначена згідно з актом оцінки і становить за експертною оцінкою 420347 грн; майно передається орендареві для використання під сховище та автостоянку (том І а.с.10-13, 84-87).

Сторонами у пункті 10.1 вказаного договору узгоджено, що він укладений строком на 15 років.

За актами приймання-передачі від 10.08.2003, від 14.08.2003 та від 10.11.2003 позивач передав відповідачеві орендоване майно (том І а.с.89-91).

Відповідно до пункту 5.2 договору №42-с/2003 від 07.05.2003 орендар зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Пунктом 3.1 договору №42-с/2003 від 07.05.2003 передбачено, що орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (лютий 2003р.) 3502,89 грн; нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку визначеному чинним законодавством; орендна плата за перший місяць визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за період з базового до першого місяця оренди.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.03.2007 у справі №16/517-06-13598 (том І а.с.41-46) внесено зміни до договору №42-с/2003 від 07.05.2003, а саме: викладено пункт 1.1 договору №42-с/2003 від 07.05.2003 у наступній редакції: "Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме військове майно, що не використовується у повсякденній діяльності військової частини будівлі за генпланом №6 (казарма штаб 487,2 кв.м); №7 (гараж 306,54 кв.м.), загальною площею 793,74 кв.м військового містечка №203, що розташоване за адресою: м. Одеса, 6-й кілометр Овідіопольської дороги, що знаходяться на балансі військової частини» та пункт 3.1 в наступній редакції: "Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку (лютий 2007р.) 2373, 29 грн".

Згідно з пунктами 3.3, 3.4, 3.5 договору №42-с/2003 від 07.05.2003 орендна плата у розмірі 100% перераховується орендарем до спеціального фонду державного бюджету на спеціальний рахунок орендодавця в територіальному органі Державного казначейства щомісячно не пізніше 12 числа місяця наступного за звітним; розмір орендної плати може бути переглянуто на вимогу однієї із сторін в разі зміни методики розрахунку, змін централізованих цін і тарифів та в інших випадках передбачених чинним законодавством України; орендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до держбюджету відповідно до чинного законодавства України за весь період заборгованості з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

За умовами пункту 10.8 договору №42-с/2003 від 07.05.2003 сторони погодили, що договір може бути достроково розірваний на вимогу орендодавця якщо орендар, використовує майно не відповідно до умов договору; не вніс плати протягом 3-х місяців з дня закінчення строку платежу; не робить капітальний, поточний та інші види ремонтів орендованого майна згідно з умовами договору; передає орендоване майно (його частину) у суборенду без письмового дозволу орендодавця; не застрахував орендоване майно згідно з пункту 5.3 цього договору; не переглядає орендну плату у разі внесення змін до Методики, яка передбачає збільшення розміру орендної плати.

У пункті 10.9 договору №42-с/2003 від 07.05.2003 передбачено, що чинність цього договору припиняється внаслідок: закінчення строку, на який його було укладено; приватизації орендованого майна орендарем; загибелі орендованого майна; банкрутства орендаря; достроково за взаємною згодою сторін або за рішенням господарського суду; банкрутства орендаря та в інших випадках, прямо передбачених чинним законодавством України.

У разі припинення або розірвання договору повернути орендодавцеві орендоване майно у належному стані не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, з врахуванням нормального фізичного зносу; збитки, нанесені орендованому майну з вини орендаря (у випадку пожежі або погіршення стану орендованого майна), підлягають відшкодування орендарем, згідно з актом, складеним відповідною комісією МО України, за цінами діючими на момент відшкодування (пункт 5.8 договору №42-с/2003 від 07.05.2003).

Предметом даного спору є стягнення заборгованості по орендній платі за період з листопада 2013 по листопад 2014 року включно, сум пені та інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості за вказаний період (уточнений розрахунок - том І а.с.104), розірвання договору оренди №42-с/2003 від 07.05.2003 з підстав несвоєчасного внесення орендарем орендної плати понад 3 місяця поспіль та зобов`язання ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" повернути орендоване майно ВЧ НОМЕР_1 .

Задовольняючи в повному обсязі позовні вимоги в частині стягнення основної заборгованості, пені, інфляційних та в частині розірвання договору №42-с/2003 від 07.05.2003 місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту несвоєчасного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором оренди щодо внесення ним орендної плати.

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду не може погодитись з таким висновком з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2009 у справі №30/11-09-266 за позовом ВЧ НОМЕР_1 до ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" про стягнення 31090 грн збитків та за зустрічним позовом ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" до ВЧ НОМЕР_1 про визнання права власності (далі справа №30/11-09-266) первісний позов задоволено: стягнуто з ТОВ „Фірма Ветеран Збройних Сил на користь ВЧ НОМЕР_1 збитки у сумі 31090 грн, заподіяні знищенням об`єкту оренди за договором №42-с/2003 від 07.05.2003- казарми-штабу за генпланом №6 площею 487,2 кв.м); задоволено зустрічний позов ТОВ „Фірма Ветеран Збройних Сил: визнано за останнім право власності на нежитлову будівлю складу площею 628,8 кв.м та нежитлову будівлю гаражу площею 307,8 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 33-а, які були збудовані ним за власні кошти (том І а.с.35). Зазначене рішення не оскаржувалось і набрало законної сили.

В силу приписів частини другої статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи зазначену норму та з огляду на викладене у рішеннях Господарського суду Одеської області від 07.03.2007 у справі №16/517-06-13598, від 21.04.2009 у справі №30/11-09-266, факт знищення об`єктів оренди: №1 (технічний будинок -200,15 кв.м); №5 (будинок ПЕС -177,55 кв.м); №6 (казарма-штаб-487,2 кв.м) не потребує доказування.

Статтею 291 Господарського кодексу України визначено, що договір оренди припиняється у разі: закінчення строку, на якій його було укладено; викупу (приватизації) об`єкта оренди, ліквідації суб`єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об`єкта оренди.

Аналогічні положення містить частина друга статті 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна».

Загибель предметів оренди (технічного будинку №1 площею 200,15 кв.м, будинку ПЕС №5 площею 177,55 кв.м, казарми-штабу №6 площею 487,2 кв.м) означає припинення їх існування, а відтак неможливість використання зазначених об`єктів, що свідчить про припинення договору оренди в цій частині в зв`язку зі знищенням об`єкта оренди. За таких обставин, помилковим є висновок місцевого господарського суду щодо можливості стягнення орендної плати за користування об`єктом оренди (казарма-штаб №6), який було розібрано та за що з відповідача було стягнуто в судовому порядку 31090 грн збитків.

Із змісту додатку №6 до договору №42-с/2003 від 07.05.2003, що є його невід`ємною частиною, вбачається, що розрахунок орендної плати за базовий місяць оренди було зроблено виходячи з вартості об`єктів оренди за 1 кв.м, що становило для всіх орендованих об`єктів 359 грн (том І а.с.92 на звороті).

Пунктом 3.1 договору №42-с/2003 від 07.05.2003, зміни до якого були внесені рішенням Господарського суду Одеської області від 07.03.2007 у справі №16/517-06-13598, визначено, що орендна плата за базовий місяць оренди (лютий 2007 року) складає 2373,29 грн за користування об`єктами оренди загальною площею 793,74 кв.м, відтак орендна плата за 1 кв.м (за базовий місяць оренди) становить 2,99 грн.

Відповідно до пункту 3.2 договору №42-с/2003 від 07.05.2003 орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступній місяць.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць (пункт 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2014 №14).

Враховуючи наведені вище норми права та положення договору №42-с/2003 від 07.05.2003 орендна плата за 1 кв.м орендованого відповідачем майна за листопад 2013 становить 6,74 грн, за грудень 2013- 6,77 грн, за січень 2014-6,79 грн, за лютий 2014 -6,83 грн, за березень 2014-6,98 грн, за квітень 2014-7,23 грн, за травень 2014-7,48 грн, за червень 2014-7,56 грн, за липень 2014-7,59 грн, за серпень 2014-7,65 грн, за вересень 2014-7,87 грн, за жовтень 2014-8,06 грн, за листопад 2014-8,21 грн, а тому орендна плата за користування об`єктом оренди (гараж за ГП №7 площею 306,54 кв.м) за період з листопада місяця 2013 по листопад місяць 2014 включно складає 29354,26 грн, з яких за листопад 2013-2066,08 грн, за грудень 2013-2075,28 грн, за січень 2014 -2081,41 грн, за лютий 2014 -2093,67 грн, за березень 2014 -2139,64 грн, за квітень 2014-2216,28 грн, за травень 2014-2292,92 грн, за червень 2014-2317,44 грн, за липень 2014-2326,64 грн, за серпень 2014-2345,03 грн, за вересень 2014- 2412,47 грн, за жовтень 2014-2470,71 грн, за листопад 2014-2516,69 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 14.04.2014 відповідачем сплачено позивачеві суму заборгованості по орендній платі за період з серпня місяця 2013 по жовтень місяць 2013 включно, присуджену до стягнення за рішенням Господарського суду Одеської області від 12.03.2014 у справі №916/3259/13 (том І а.с.115, 47-51). В подальшому на виконання умов договору №42-с/2003 від 07.05.2003 орендарем протягом 2014 року перераховано орендареві 34971,25 грн (том І а.с. 20-26, 63, 115-116), що не заперечується позивачем (том І а.с.104).

Наведене свідчить про відсутність заборгованості по орендній платі у відповідача перед позивачем за вказаний період, а тому позовні вимоги в цій частині та в частині стягнення нарахованих ВЧ А2171 сум пені та інфляційних втрат заявлені необґрунтовано та задоволенню не підлягають.

Не може погодитись колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду і з висновком місцевого господарського суду щодо задоволення позовних вимог про розірвання договору №42-с/2003 від 07.05.2003, оскільки єдиною підставою для розірвання цього договору позивач зазначав несвоєчасне внесення відповідачем орендної плати. Заяви про зміну підстав позову ним не заявлялись.

З огляду на викладене, не можуть бути задоволені і похідні вимоги про зобов`язання відповідача повернути передане в оренду за договором №42-с/2003 від 07.05.2003 нерухоме майно.

Доводи скаржника про те, що об`єкт оренди (будівля за генпланом №7 - гараж, площею 306,54 кв.м.) знищено ще у 2009 році, а тому він взагалі не повинен сплачувати орендну плату, до уваги колегією суддів не приймається, оскільки, по-перше, про факт знищення цього об`єкту оренди апелянт зазначив лише під час перегляду рішення місцевого господарського суду від 31.03.2015 в апеляційному порядку, при цьому в суді першої інстанції та навіть в апеляційній скарзі стверджував, що він фактично орендує лише гараж площею 306,54 кв.м, по-друге, таке твердження ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" щодо знищення гаражу площею 306,54 кв.м. спростовується наявними в матеріалах справи актом обстеження обстеження об`єктів нерухомості від 19.07.2013, аудиторським звітом про результати внутрішнього фінансового аудиту та аудиту відповідності фінансово-господарської діяльності від 15.01.2014 та іншими доказами (том І а.с. 27-28, 35-39, 52-58).

Посилання ТОВ "Фірма Ветеран Збройних Сил" в апеляційній скарзі на те, що позивач повторно нараховує орендну плату за листопад місяць 2013, яку вже було з нього стягнуто за рішенням Господарського суду від 12.03.2014 у справі №916/3259/13, є помилковими, так як зазначеним рішенням з відповідача на користь позивача стягнуто 13247,80 грн заборгованості по орендній платі за період з серпня місяця по жовтень місяць 2013 року включно (том І а.с.47-51).

Рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 Про судове рішення).

Оскаржене судове рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2015 не відповідає цим вимогам з огляду на те, що прийнято з порушенням норм матеріального права та з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи. За таких обставин оспорений судовий акт підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає за необхідне зауважити також на недотриманні місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме: ухвалою від 16.01.2015 було порушено провадження у даній справі за відсутності жодного доказу сплати позивачем судового збору у встановленому порядку та розмірі. Додана до позовної заяви ксерокопія платіжного доручення №113 від 23.12.2014 не є таким доказом (том І а.с.9).

Саме таку правову позицію викладено у пункті 2.21 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 №7, в якому зазначено, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором; відповідні документи подаються до господарського суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені із застосуванням технічних засобів (фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Водночас доводи апеляційної скарги про те, що в судовому засіданні суду першої інстанції надавала пояснення особа, що не є представником позивача, в той час як в тексті рішення, що оспорюється, зазначено іншого представника, який не брав участі в судовому засіданні 31.03.2015, до уваги колегією суддів не приймаються, так як зазначені в рішенні місцевого господарського суду представники ідентично відображені в протоколі судового засідання за 31.03.2015, при цьому зауваження на протокол відповідно до положень статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України учасниками судового процесу не подавались.

Витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись статтями 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Ветеран Збройних Сил" задовольнити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 31.03.2015 у справі №916/146/15-г скасувати.

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 18.06.2015.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна