ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

22.06.2015р. № 905/429/15

Суддя господарського суду Донецької області Мельниченко Ю.С., розглянувши матеріали

за позовом: Державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м. Донецьк

про стягнення 496 200грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Державна установа «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці», м. Київ, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м. Донецьк, про стягнення 496 200грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що звернення позивача до суду зумовлено неналежним, як стверджує позивач, виконанням відповідачем договірних зобов'язань з оплати вартості виконаних позивачем науково-дослідних та технологічних робіт за трьома самостійними, не пов'язаними між собою господарськими договорами, а саме: №58-ІІ-ІН/295 від 05.05.2010р., №58-ІІ-ІН/296 від 05.05.2010р., №58-ІІ-ІН/298 від 05.05.2010р.

Разом з тим, відповідно до ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Беручи до уваги, що заявлені позовні вимоги не пов'язані між собою ані підставами виникнення, оскільки по кожному з зазначених договорів між сторонами існують різні правовідносини, а саме: різні істотні умови щодо предмету та договірної ціни, ані доказами, що підтверджують ці вимоги, а позивачем не доведено необхідності та можливості об'єднання таких вимог в порядку ст. 58 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку, що одночасний та сумісний розгляд заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за договорами на створення науково-технічної продукції у сукупному розмірі 496 200грн., суттєво ускладнить вирішення спору протягом строку, встановленого ст. 69 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до абз. 3 ч. 3.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» №18 від 26.12.2011р., якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву.

При цьому, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Таким чином, наведене порушення правил поєднання вимог є передбаченою п.5 ч.1 ст.63 Господарського процесуального кодексу України підставою для повернення поданої заяви без розгляду.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Приписами ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Доказів сплати позивачем судового збору у встановленому розмірі до матеріалів позовної заяви не додано. Разом з тим, позивач при поданні позову заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, розглядаючи яке суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд, з урахуванням майнового стану сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може звільнити від сплати судового збору, на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Виходячи зі змісту наведеної правової норми, єдиною підставою для вчинення судом зазначених в ст. 8 Закону України «Про судовий збір» дій є врахування ним майнового стану сторони. Обґрунтування пов'язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору у встановлених законом розмірах і в строки, покладається на зацікавлену сторону.

Як встановлено судом, позивачем, на підтвердження неможливості оплатити суму судового збору до позовної заяви додано довідку, підписану заступником директора з питань економіки та фінансів В.В. Мірошником, згідно якої залишок на реєстраційному рахунку позивача становить 5,05грн. В обгрунтування обставин, викладених у довідці, позивач надав ксерокопію виписки УДКСУ у Шевченківському районі від 29.05.2015р. по рахунку позивача № 5967.

Враховуючи викладене, з огляду на відсутність в матеріалах позовної заяви документів, що підтверджують повноваження заступника директора з питань економіки та фінансів та те, що ксерокопія виписки УДКСУ у Шевченківському районі від 29.05.2015р. не є письмовим доказом у розумінні ч.2 ст.36 Господарського процесуального кодексу України, оскільки не відповідає вимогам пункту 5.27 Національного стандарту України Державна уніфікована система документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів. ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.04.2003 № 55, суд не приймає до уваги наведені документи в якості доказів неможливості в здійсненні оплати судового збору.

Жодних інших доказів, зокрема, фінансового звіту установи щодо майнового стану позивача; довідки з Державної податкової інспекції про відсутність грошових коштів на будь-яких інших рахунках кредитних та фінансових установ; довідки про наявність кредиторської/дебіторської заборгованості; балансу підприємства; документів, в підтвердження відкриття органами державної виконавчої служби виконавчого провадження щодо позивача або його боржників, в підтвердження неможливості оплатити суму судового збору, позивачем надано не було.

Відповідно до абз. 2 ч. 3.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» №7 від 21.02.2013р., клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому, оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору, оскільки останнім не доведено факт відсутності грошових коштів у розмірі, достатньому для оплати судового збору за подання позовної заяви до Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування».

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах поданої позовної заяви доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, суд дійшов висновку, що вказане є підставою згідно п. 4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України для повернення позовної заяви без розгляду.

На підставі наведеного, враховуючи приписи п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає позовну заяву Державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці», м. Київ, до Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м. Донецьк, про стягнення 496 200грн. такою, що підлягає поверненню без розгляду позивачеві.

Після усунення обставин, які зумовили повернення позовної заяви, позивач має право повторно звернутися з позовом до господарського суду в загальному порядку.

З огляду на викладене, керуючись Конституцією України, Законом України «Про судовий збір», п.3 ч.1 ст. 57, ст. 58, п.п. 3, 4 ч. 1 ст.63, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Повернути позовну заяву Державної установи «Національний науково-дослідний інститут промислової безпеки та охорони праці», м. Київ, до Державного підприємства «Петровський завод вугільного машинобудування», м. Донецьк, про стягнення заборгованості за договорами №58-ІІ-ІН/295 від 05.05.2010р., №58-ІІ-ІН/296 від 05.05.2010р., №58-ІІ-ІН/298 від 05.05.2010р. у сумі 496 200грн., без розгляду.

Додаток (для позивача): позовна заява на 4 арк. та доданні до неї документи на 39 арк., поштовий конверт

Суддя Ю.С. Мельниченко

Вик. пом. судді Шевчук Н.В.

Надруковано 3 примірника:

1- у справу

2- сторонам по справі