КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа№ 910/27196/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Жук Г.А.

суддів: Сухового В.Г.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання Анісімовій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу № 3/38-1 від 10.03.2015 року публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року

у справі № 910/27196/14 (суддя - Сівакова В. В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3»

до 1. Відкритого акціонерного товариства «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління»

2. Дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин №2 товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація»

про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 28.03.2014 року № 28/03/1.

за участю представників сторін:

від позивача: Федоришин О. О. - довіреність б/н від 22.09.2014 року;

Друзь Х. О. - довіреність № 8 від 19.03.2015 року;

від відповідача-1: Грицюк Н. В. - довіреність № 8 від 01.11.2014 року;

від відповідача-2: Мольченко В. Г. - довіреність № 7 від 05.11.2014 року;

ВСТАНОВИВ:

04.12.2014 року до Господарського суду міста Києва звернулося публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-3» з позовом до відкритого акціонерного товариства «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» (відповідач-1 у справі) та дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин №2 товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація» (відповідач-2 у справі) про визнання недійсним договору відступлення права вимоги від 28.03.2014 року № 28/03/1.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що спірним договором відповідач-1, всупереч вимог ст. ст. 512, 514 ЦК України, відступив відповідачу-2 право вимоги за не існуючим зобов'язанням, оскільки за даними бухгалтерського обліку позивача на момент переходу таких прав заборгованість позивача перед цедентом становила 55 997, 30 грн, що значно менше суми, право на стягнення якої передано відповідачу-2.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року позивачу відмовлено у задоволені позову (а. с. 211-214).

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач у справі, публічне акціонерне товариство «Трест «Київміськбуд-3», 10.03.2015 року подав апеляційну скаргу № 3/38-1, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у справі №910/27196/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю (а. с. 246-249).

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт, посилаючись на приписи ст. 104 ГПК України, стверджує, що судом неповно досліджено всі обставини справи: не витребувано та не досліджено оскаржуваного договору; не встановлено чи настали правові наслідки за договором в частині оплати вартості переданих прав та вимог; не встановлено осіб, які підписали оспорюваний договір та не перевірено їх повноваження; не досліджено чи не порушує оскаржуваний договір інтересів третіх осіб, зокрема держави та інших кредиторів відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 року апеляційну скаргу № 3/38-1 від 10.03.2015 року публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у справі №910/27196/14 прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 27.04.2015 року (а.с. 2, т. 2).

В судовому засіданні 27.04.2015 року представником позивача (апелянта у справі) подано Заяву про відвід суддів Жук Г.А., Мальченко А.О., оскільки зазначені судді приймали участь у розгляді справи № 910/9508/13 за участю ВАТ «СБМУ» та ПАТ«Трест «Київміськбуд-3» і мають сформоване бачення у даній справі (а. с. 19, т. 2).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 року заяву ПАТ«Трест «Київміськбуд-3» про відвід суддів залишено без задоволення. (а. с. 20-21, т. 2).

27.04.2015 року апелянт подав клопотання № 3/67-3 від 24.04.2015 року про витребування від відповідачів, в порядку ст. 38 ГПК України, оригіналів або належним чином засвідчених копій договору № 28/03/1 про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року та платіжного доручення за яким було проведено оплату за спірним договором (а. с. 22-23, т. 2).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 року розгляд справи відкладено на 25.05.2015 року. Судом апеляційної інстанції задоволено клопотання позивача про витребування від відповідачів оригіналів договору № 28/03/1 про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року та платіжного доручення за яким було проведено оплату по спірному договору, оскільки таке клопотання подавалося позивачем в суді І інстанції, але матеріали справи не містять відомостей про огляд судом оригіналів зазначених документів. (а. с.27, т. 2).

22.05.2015 року до суду надійшла заява від відповідача-2 про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв'язку з хворобою представника. До заяви долучено належним чином засвідчені копії: договору № 28/03/1 про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року (а. с. 35, т. 2); заяву ВАТ «СБМУ» від 23.04.2014 року за № 23/04/1 адресовану ПАТ «Трест «Київміськбуд-3» з вимогою погасити заборгованість на користь нового кредитора (а. с. 39-40, т. 2); довідку ДП «УСМ-2» ТОВ «УБК Будмеханізація» про оплату коштів на користь ВАТ «СБМУ» за спірним договором (а. с. 41, т. 2).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 року розгляд справи відкладено на 09.06.2015 року у зв'язку з задоволенням клопотання відповідача-2, зобов'язано відповідачів представити в судове засідання оригінали документів зазначених в ухвалі від 27.04.2015 року. (а. с. 63, т. 2).

26.05.2015 року апелянтом подано додаткові пояснення від 22.05.2015 року за № 4/76-8 (а. с. 52, т. 2).

05.06.2015 року апелянтом подано додаткові пояснення від 05.05.2015 року за № 3/91-16.

08.06.2015 року апелянтом подано додаткові пояснення від 08.06.2015 року за № 3/92-1.

В судовому засіданні 09.06.2015 року представники позивача у справі підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, просили рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідач-1 (відкритого акціонерного товариства «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління») в судовому засіданні заперечив доводи апеляційної скарги, надав на огляд суду оригінали договору № 28/03/1 про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року, платіжне доручення № 359 від 14.05.2014 року про оплату коштів на користь ВАТ «СБМУ» за спірним договором, які оглянуто судом, про що зроблено відповідні відмітки на копії договору № 28/03/1 та довідці про перерахування коштів. При цьому представники відповідачів заперечили проти ознайомлення з оригіналами зазначених документів представників позивача, оскільки вважають відомості про розмір оплати за даним договором конфіденційною інформацією. Крім того, відповідачем-1 надано суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців на ВАТ «СМБУ» та завірену копію Статуту ВАТ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління».

Представник відповідач-2 (дочірнього підприємства «Управління спеціальних машин № 2 товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація») у відзиві на апеляційну скаргу та в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване судове рішення без змін, надав на огляд суду оригінали документів, витребуваних ухвалою суду.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Судова колегія Київського апеляційного господарського суду, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права встановила наступне.

Місцевим господарським судом встановлено, що на виконання договору № 29 від 10.04.2010 року та договору № 56 від 10.04.2010 року, укладених між позивачем та відповідачем-1 останнім на замовлення позивача було виконано роботи та послуги на об'єкті «Будівництво підземного паркінгу в межах реконструкції Національного спортивного комплексу «Олімпійський», виконання відповідачем-1 та прийняття позивачем яких оформлено актами приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в: Акт за квітень 2010 року на суму 536 340, 00 грн; Акт за травень 2010 року на суму 627 862, 80 грн; Акт за травень 2010 року на суму 70 170, 20 грн; Акт за червень 2010 року на суму 1 030 666, 80 грн; Акт за червень 2010 року на суму 27 014, 40 грн; Акт за липень 2010 року на суму 820 946, 40 грн; Акт за липень 2010 року на суму 84 895, 20 грн; Акт за липень 2010 року на суму 30 751, 20 грн; Акт за липень 2010 року на суму 1 417, 20 грн; Акт за серпень 2010 року на суму 798 272, 40 грн; Акт за серпень 2010 року на суму 8 097, 60 грн; Акт за серпень 2010 року на суму 2 214, 00 грн; Акт за серпень 2010 року на суму 36 076, 80 грн; Акт за серпень 2010 року на суму 23 150, 40 грн; Акт за серпень 2010 року на суму 19 168, 80 грн; Акт за серпень 2010 року на суму 27 790, 80 грн; Акт за вересень 2010 року на суму 22 609, 20 грн; Акт за вересень 2010 року на суму 24 242, 40 грн; Акт за вересень 2010 року на суму 215 841, 60 грн; Акт за жовтень 2010 року на суму 103 570, 80 грн; Акт за жовтень 2010 року на суму 46 749, 60 грн; Акт за жовтень 2010 року на суму 10 215, 60 грн; Акт за листопад 2010 року на суму 7 863, 60 грн; Акт за грудень 2010 року на суму 7 863, 60 грн; Акт за грудень 2010 року на суму 56 785, 20 грн; Акт за березень 2011 року на суму 44 385, 60 грн. За твердженням відповідачів позивачем зобов'язання по оплаті вартості виконаних за договорами № 29 та 56 від 10.04.2010 року виконано не вчасно та не повністю.

В подальшому, 28.03.2014 року між Відкритим акціонерним товариством «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління» (відповідачем-1) та Дочірнім підприємством «Управління спеціальних машин № 2» Товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація» (відповідачем-2) був укладений договір № 28/03/1 про відступлення права вимоги виконання позивачем зобов'язань по оплаті вартості робіт за договорами № 29 та 56 від 10.04.2010 року.

Так, за умовами п. п. 1-3 договору про відступлення права вимоги відкрите акціонерне товариство «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління (відповідач-1 у справі, цедент за договором) відступив дочірньому підприємству «Управління спеціальних машин № 2 товариства з обмеженою відповідальністю «УБК Будмеханізація» (відповідачу-2 у справі, цесіонарій за договором) право вимоги належної відповідачу-1, внаслідок чого відповідач-2 набув статусу кредитора у правовідносинах з Публічним акціонерним товариством «Трест «Київміськбуд - 3» (боржник за договором, позивач у справі), які виникли у зв'язку з виконанням відповідачем - 1 на користь останнього підрядних робіт та послуг на об'єкті «Будівництво підземного паркінгу в межах реконструкції Національного спортивного комплексу «Олімпійський» та наявності заборгованості по оплаті вартості робіт з боку боржника.

Грошова вартість переданого права вимоги в договорі визначена в розмірі 525 127, 23 грн - основного боргу за виконані роботи та надані послуги на об'єкті боржника «Будівництво підземного паркінгу в межах реконструкції Національного спортивного комплексу «Олімпійський» (договори № 56 від 16.04.2010 року та № 29 від 16.04.2010 року), 3 % річних в сумі 57 259, 20 грн, збитки від інфляції в розмірі 70 972, 61 грн. Крім того, за договором № 28/03/1 про відступлення права вимоги цедент передав цесіонарієві будь - які похідні вимоги від вказаної суми боргу, що можуть виникнути у майбутньому.

При цьому, договір містить застереження щодо суми переданих вимог (п. 3 договору), оскільки господарським судом м. Києва порушено провадження у справі № 910/11516/13 про стягнення з боржника (позивач у даній справі) заборгованості по оплаті вартості робіт за договорами № № 29, 56 від 16.04.2010 року в сумі 717 863, 18 грн в межах якої призначено судово - економічну експертизу та зупинено провадження у справі; боржник заперечує суму боргу та вважає, що його заборгованість перед цедентом існує на суму 55 997, 30 грн.

Посилаючись на те, що сума боргу по оплаті вартості робіт на час укладення спірного договору є спірною позивач просить суд визнати вказаний договір недійсним.

В ході розгляду справи представником позивача подані пояснення до позовної заяви (а. с. 148), в який зазначається, що зміст договору про відступлення права вимоги від 28.03.2014 року № 28/03/1 суперечить закону та положенням статуту ВАТ «Спеціалізоване будівельно-монтажне управління», оскільки товариство створено з метою одержання прибутку, а укладення спірного договору № 28/03/1 про відступлення права вимоги суперечить цій меті і укладаючи спірний договір голова правління діяв не в інтересах товариства, а навпаки з метою позбавлення товариства такого прибутку. На думку позивача спірний договір є фіктивним, оскільки суперечить сутності підприємницької діяльності ВАТ «СБМУ», вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлюються цим договором, а зовнішнє волевиявлення сторін у правочині, який вони вчинили, не узгоджується з їх внутрішньою волею. Позивач вважає, що укладення спірного договору було направлене на приховання іншого правочину, з метою виведення коштів з товариства, доведення товариства до стійкої фінансової неспроможності та уникнення виконання своїх грошових зобов'язань перед ПАТ «Трест «Київміськбуд - 3».

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що спірний договір укладено між відповідачами у справі і сторони даного правочину не мають претензій один до одного щодо форми договору, не оспорюють повноваження підписантів, договір виконано сторонами. Позивач, який не є стороною даного правочину і згода якого на його укладення, згідно приписів ст. 516 ЦК України, не вимагається не може визначати доцільність укладення договору, суперечність мети чи сутності підприємницької діяльності юридичних осіб, учасником (засновником ) яких він не є.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає помилковим надання даному поясненню представника статусу заяви про зміну підстав позову, оскільки, у відповідності до приписів ст. 22 ГПК України, заява про зміну підстав позову може бути подана позивачем лише до початку розгляду справи, і надаючи зазначені пояснення позивач не посилається на зміну підстав, не надає правового обґрунтування таких підстав.

Стаття 204 Цивільного кодексу України закріплює презумпцію правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не

визнаний судом недійсним.

Згідно п. 2.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» №11 від 29.05.2013 року в силу приписів ст. 204 ЦК України правомірність правочину презюмується. Обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

У відповідності до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а невиконання цих вимог згідно з частиною 1 ст. 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договору недійсним.

Відповідно до частини 3 ст. 215 Цивільного кодексу України, оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним судом лише у разі заявлення відповідної вимоги заінтересованою особою.

Цивільне законодавство визначає підстави, за яких можлива заміна кредитора у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а також у інших випадках, встановлених законом.

Статтею 513 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

В силу приписів ст. 516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відтак, в результаті відступлення кредитором права вимоги, відбувається зміна однієї особи-кредитора на іншу особу-кредитора. При цьому, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі, якщо цей кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, тобто відступленим може бути лише дійсне право вимоги.

Таким чином, відступлення права вимоги є двостороннім правочином, в якому сторонами є первісний кредитор і новий кредитор, і зміна кредитора у зобов'язанні, не змінює обсяг прав та обов'язків боржника (позивача). При цьому, цивільним законодавством не вимагається оплатного відступлення прав вимоги від первісного кредитора до набувача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для визнання Договору про відступлення права вимоги № 28/03/1 від 28.03.2014 року недійсним на підставі частини 1 ст. 203, частини 1 ст. 215 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 518 Цивільного кодексу України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред'явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов'язок до пред'явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Статтею 519 Цивільного кодексу України відповідальність за недійсність переданої вимоги покладається на первісного кредитора і наявність спору може мати місце лише між ним і новим кредитором, що не стосується прав боржника, які визначені ст. 518 цього Кодексу.

Таким чином, наявність заперечень боржника щодо відсутності заборгованості перед первісним чи новим кредитором в сумі визначеної у спірному договорі не є законодавчо визначеною підставою для визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, а тому, вимоги боржника про визнання спірного договору недійсним є безпідставними.

Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до приписів ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України, ст. 1 ГПК України, необхідною умовою для задоволення позову є наявність факту порушення або оспорювання прав та інтересів позивача у справі, на захист яких і спрямовано звернення з позовом до суду. При цьому позовні вимоги повинні знаходиться у взаємозв'язку з порушенням права або інтересу, тобто забезпечувати захист та відновлення порушеного права у встановлений законом спосіб.

Всупереч положенням вказаних норм позивач не навів доводів та не надав належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт порушення з боку відповідачів на момент укладення спірного договору відступлення права вимоги прав та інтересів публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3».

При цьому, посилання позивача на те, що відповідач-1, згідно рішення господарського суду міста Києва від 10.06.2014 року у справі № 910/17167/13, має грошові зобов'язань перед позивачем на суму 109764,00 грн. не може бути підставою визнання недійсним договору відступки вимоги відповідача-1, як кредитора до позивача, як боржника у зобов'язанні, оскільки наявність зустрічних вимог даного боржника до кредитора не впливає на право кредитора передати свої права іншій особі в порядку ст.ст. 512-516 ЦК України.

Оспорюваний правочин може бути визнаний судом недійсним за умови доведення позивачем порушення його прав або законних інтересів на момент звернення до суду та за умови підтвердження допущених порушень вимог закону, що позивачем відповідно до вимог ст. ст. 33, 34 ГПК України не доведено належними та допустимими доказами, тому місцевий господарський суд дійшов правомірного та обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову. Аналогічна правова позиція міститься у Постановах Вищого господарського суду України від 16.07.2014 року по справі № 908/3683/13, від 18.11.2014 року по справі № 924/478/14.

Посилання позивача на порушення місцевим господарським судом його права на подання клопотань, заяв, заперечень, надання доказів, висловлювання своїх міркувань не найшли свого підтвердження в матеріалах справи та під час апеляційного провадження, оскільки після порушення провадження у справі подані позивачем заяви та документи залучено до матеріалів справи (а. с. 77-79, 144, 148-187, 188), клопотання про витребування доказів задоволено судом (Протокол судового засідання від 05.02.2015 року, ухвала від 05.02.2015 року, а. с. 193, 194). Твердження апелянта про те, що судове засідання 26.02.2015 року не розпочиналося, спростовується матеріалами справи, оскільки судове засідання 26.02.2015 проводилося із застосуванням звукозапису, згідно Формуляру (протокол) судового засідання від 26.02.2015 року (а. с. 207) засідання розпочате о 10:38:44, закінчено о 11:10:54., згідно протоколу судового засідання, диску звукозапису судового засідання (наявний в матеріалах справи) представникам позивача неодноразово надавалося слово для обґрунтування правової позиції позивача.

Посилання позивача, що судом не витребувано оскаржуваного договору спростовується Протоколом судового засідання від 05.02.2015 року, ухвалою від 05.02.2015 року (а. с. 193, 194), якою суд зобов'язав сторони: позивача - надати оригінали доданих до позовної заяви документів, відповідача-2 оригінал або належним чином засвідчену копію договору про відступлення права вимоги, а також оригінал платіжного доручення за яким проведено оплату за даним договором, а копія спірного договору, яку засвідчено з позначкою «згідно з оригіналом» самим позивачем, наявна в матеріалах справи (а. с. 11-12)

Апелянт стверджує, що при прийнятті рішення у даній справі не встановлено чи визначено вартість переданих вимог за спірним договором, не з'ясовано способу та механізму проведення розрахунку за договором, не встановлено осіб, які підписали договір, не перевірено їх повноваження, не досліджено чи не порушує оскаржуваний договір інтересів третіх осіб, зокрема держави та інших кредиторів відповідача. Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що зазначені обставини не були підставою визнання недійсним договору уступки вимоги, заявлені позивачем у позовній заяві. Визначення вартості, порядку оплати за договором визначаються сторонами даного договору на засадах свобідного волевиявлення сторін і не оспорено сторонами даного правочину. Позивачем не доведено порушення його прав укладенням спірного договору, більш того виконанням відповідачами даного договору в тому числі і в частині оплати та проведення розрахунків між відповідачами у справі. Окрім того, навіть невиконання чи неналежне виконання правочину не тягне за собою правових наслідків у вигляді визнання правочину недійсним, на що вказується в п. 2.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів ) недійсними» № 11 від 29.05.2013 року.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанцій було повно та всебічно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, їм надано належну правову оцінку та рішення винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що в силу вимог ст. 103 ГПК України є підставою для залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати за перегляд рішення в апеляційній інстанції покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103 та 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу № 3/38-1 від 10.03.2015 року публічного акціонерного товариства «Трест «Київміськбуд-3» на рішення Господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у справі № 910/27196/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 26.02.2015 року у справі № 910/27196/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/27196/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 107-111 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Жук

Судді В.Г. Суховий

А.О. Мальченко