РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/11541/15

За позовом Київської міської клінічної лікарні № 5

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський Центр «Ел.Ай.Сі. Асістанс» про стягнення 24078 грн. 06 коп.

Суддя Демидов В.О.

За участю представників сторін:

від позивача - Худенко А.Я. (довіреність від 19.05.2015), Полонська Т.О. (довіреність від 19.05.2015)

від відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

05.05.2015 позивач звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просив стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський Центр «Ел.Ай.Сі. Асістанс» на користь Київської міської клінічної лікарні № 5 заборгованість за договором про надання медичної допомоги застрахованим особам від 15.02.2006 у розмірі 15317 грн., 1142 грн. 56 коп. пені, 6451 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних у сумі 1166 грн. 47 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань в частині своєчасної та повної оплати за надання медичних послуг відповідно до договору про надання медичної допомоги застрахованим особам від 15.02.2006.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом надсилання за належною юридичною адресою відповідача ухвали господарського суду. Відзив на позовну заяву відповідачем не наданий.

З урахуванням фактичних обставин справи суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, вислухавши присутніх під час судового розгляду справи представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

15.02.2006 між Київською міською клінічною лікарнею № 5 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Асістанський Центр «Ел.Ай.Сі. Асістанс» було укладено договір про надання медичної допомоги застрахованим особам (далі за текстом - договір), згідно п. 1.1 предметом якого є надання позивачем медичної допомоги і медичних послуг клієнтам відповідача при настанні страхового випадку.

Відповідно до п. 1.2 договору медичні послуги, які надає позивач для клієнтів відповідача відповідно до цього договору, оплачуються відповідачем. Також відповідач зобов'язаний оплачувати вартість медичних послуг, наданих позивачем клієнту відповідача (п. 6.3. договору).

Відповідно до п. 6.5. відповідач сплачує вартість медичних послуг протягом 10 робочих днів з дати отримання відповідного рахунку позивача, підкріпленого належним чином оформленого звіту про надані медичні послуги, а також актів виконаних робіт по кожному клієнту відповідача, яким надавались вказані медичні послуги.

Договором передбачено, що за несвоєчасну оплату медичних послуг відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки до повного погашення заборгованості навіть після припинення договору (п.7.5 договору).

Сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту його підписання і двостороннього узгодження і підписання додатку № 1 (прейскуранту на медичні послуги) і діє протягом одного року. Якщо за 30 календарних днів до закінчення вказаного терміну жодна з сторін не направить іншій повідомлення про припинення договору, договір вважається продовженим на наступні річні терміни (п. 9.1 договору).

Позивачем на виконання умов договору було надано медичну допомогу клієнтам відповідача, що підтверджується відповідними актами виконаних робіт по кожному клієнту відповідача, яким надавались вказані медичні послуги, документами відповідно до п.4.4 договору та рахунками-фактурами, що отримані відповідачем згідно з повідомленнями про вручення поштового відправлення: № 2 від 10.04.2012 на суму 1905 грн. 57 коп., отриманий 18.04.2012; № 4 від 25.06.2012 на суму 1597 грн. 35 грн., отриманий 26.06.2012; № 5 від 25.06.2012 на суму 2395,89 грн., отриманий 26.06.2012; № 6 від 07.09.2012 на суму 1585,01 грн., отриманий 12.09.2012; № 7 від 12.10.2012 на суму 738,63 грн., отриманий 16.10.2012; № 8 від 06.12.2012 на суму 4275,52 грн., № 9 від 06.12.2012 на суму 2819,59 грн., отримані 11.12.2012.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором позивачем заявлено до стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 15317,56 грн., пені 1142,56 грн, 3% річних у сумі 1166,47 грн. та 6451,47 грн. інфляційних нарахувань на суму заборгованості.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність часткового задоволення позовних вимог з таких підстав.

У відповідності з приписами ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Спір між сторонами виник у зв'язку з фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати виконаних робіт.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається факт належного виконання позивачем зобов'язань за договором.

Згідно рахунків - фактур за медичну допомогу клієнтам відповідача, вартість наданих послуг, яка підлягає сплаті відповідачем позивачу становить 15317 грн. 56 коп.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, виходячи з наведених вище обставин, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заборгованості за договором у розмірі 15317 грн. 56 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216, ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до 2.5. Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 Господарського кодексу України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, строку, за який нараховуються штрафні санкції

Договором передбачено, що за несвоєчасну оплату медичних послуг відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день затримки до повного погашення заборгованості навіть після припинення договору (п.7.5 договору).

Відповідно до статті 232 Господарського кодексу України, положень п. п. 6.5, 7.5 договору щодо строків оплати послуг, суд дійшов висновку про необхідність здійснення перерахунку суми пені з врахуванням дати отримання відповідачем зазначених вище рахунків-фактур: № 2 від 10.04.2012 за період з 05.05.2012 по 31.10.2012 пеня складає 140,96 грн.; № 4 від 25.06.2012 за період з 13.07.2012 по 08.01.2012 пеня складає 118,16 грн.; № 5 від 25.06.2012 за період з 13.07.2012 по 08.01.2012 пеня складає 177,23 грн.; № 6 від 07.09.2012 за період з 27.09.2012 по 27.03.2013 пеня складає 118,55 грн.; № 7 від 12.10.2012 за період з 31.10.2012 по 28.04.2013 пеня складає 54,63 грн.; № 8 від 06.12.2012 за період з 26.12.2012 по 23.06.2013 пеня складає 314,62 грн.; № 9 від 06.12.2012 за період з 26.12.2012 по 23.06.2013 пеня складає 194,66 грн.

Таким чином, за розрахунками суду сума пені складає 1118 грн. 81 коп., у зв'язку із чим позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 1142 грн.56 коп. підлягають частковому задоволенню в розмірі 1118 грн. 81 коп. В решті вимог про стягнення пені слід відмовити за необґрунтованістю.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку, що вимоги в цій частині є обгрунтованими, у зв'язку із чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню за період з 05.05.2012 по 31.03.2015 3% річних у сумі 1166 грн. 47 коп.

Суд, розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань на суму заборгованості, дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3.2 Постанови від 17.12.2013 № 14 розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши розрахунки позивача, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача інфляційних нарахувань на суму заборгованості за період з 05.05.2012 по 16.04.2015 в розмірі 1166 грн. 47 коп.

Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість у розмірі 15317 грн. 56 коп., 1118 грн. 81 коп. пені, 6451 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних у розмірі 1166 грн. 47 коп. В решті позову слід відмовити за необґрунтованістю.

Судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Асістанський Центр «Ел.Ай.Сі. Асістанс» (01023, м. Київ, вул. Л. Первомайського, 11, код 31568089) на користь Київської клінічної міської лікарні № 5 (03115, м. Київ, вул. Відпочинку, буд. 11, код 00185028) заборгованість у розмірі 15317 грн. 56 коп., 1118 грн. 81 коп. пені, 6451 грн. 47 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних у розмірі 1166 грн. 47 коп. та 1802 грн. 95 коп. витрат по оплаті судового збору, видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

3. В решті позову відмовити.

В судовому засіданні 09.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 15.06.2015

Суддя В.О.Демидов