ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа № 922/5995/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Гетьман Р.А.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників:

від позивача - Воронова Ю.В. - за довіреністю від 24.12.2014р. № 08-11/4637/2-14;

відповідач (особисто);

від відповідача - ОСОБА_2 - за довіреністю від 24.02.2015р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх.№2439 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі №922/5995/14,

за позовом Харківської міської ради, м. Харків,

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м. Харків,

про стягнення 170988,44 грн.

ВСТАНОВИЛА:

В грудні 2014р. Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в якій просила відшкодувати до міського бюджету збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) у розмірі 170988,44 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Рішенням господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі №922/5995/14 (колегія судді у складі: головуючий суддя Светлічний Ю.В., суддя Інте Т.В., суддя Бринцев О.В.) в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Харківська міська рада звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі № 922/5995/14 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Харківської міської ради в повному обсязі, а саме: стягнути з ФОП ОСОБА_3 до місцевого бюджету м. Харкова збитки у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) у розмірі 170988,44 грн., згідно з розрахунком величини пайового внеску за показниками опосередкованої вартості будівництва; судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2015р. апеляційну скаргу Харківської міської ради прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

Харківською міською радою подано квитанцію від 08.06.2015р. № 13764253 на підтвердження додатково сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги (вх.№ 9016).

У відзиві на апеляційну скаргу фізична особа-підприємець ОСОБА_3 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі № 922/5995/14 залишити в силі (вх.№9015 від 09.06.2015р.).

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі № 922/5995/14 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач, його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі № 922/5995/14 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

07.04.2006р. між Головним управлінням економіки та комунального майна Харківської міської ради та суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір № 135, відповідно до п. 1.1 якого договір регулює відносини між сторонами стосовно умов по пайовій участі "замовника" в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста при будівництві тимчасової станції технічного обслуговування автомобілів, авто мийки, вулканізації та магазину автокосметики по вул. Клочківській, ріг вул. Дербентської.

31.05.2006р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м.Харкова СПД ФО ОСОБА_3 надано дозвіл на виконання будівельних робіт № 06/225.

Відповідно до декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області від 02.10.2013р. за № ХК 71, було прийнято в експлуатацію влаштування станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики по вул. Клочківській, ріг Дербентської у Дзержинському районі м. Харкова, замовником будівництва якого за даною декларацією є Фізична особа - підприємець ОСОБА_3.

На виконання ч. 1 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набув чинності 12.03.2011р., виконавчим комітетом Харківської міської ради 09.11.2011р. було прийнято рішення за №804, яким затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (далі по тексту - Порядок), який містить механізм залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Листами управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від 22.11.2013р. №631/0/114-13 та від 19.12.2013р. №705/0/114-13 відповідача було повідомлено про необхідність виконання вимог закону та направлено на підписання проект договору про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова.

Відповіді на вказані листи до управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Департаменту економіки та комунального майна від ФОП ОСОБА_3 не надійшло.

Департаментом економіки та комунального майна було проведено розрахунок, згідно якого кошторисна вартість влаштування станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики по вул. Клочківській, ріг Дербентської у Дзержинському районі м. Харкова, які були прийняті в експлуатацію на підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 02.10.2013р. за № ХК 71, становить 15554440,40 грн.

Розмір пайової участі, що підлягала б перерахуванню до місцевого бюджету, визначено як 10 % від вищевказаного розміру кошторисної вартості будівництва, тобто 170988,44 грн.

Позивач вважає, що не укладання замовником відповідного договору пайової участі до прийняття об'єкту містобудування до експлуатації та несплата коштів пайового внеску до місцевого бюджету спричинили заподіяння Харківській міській раді збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу) в розмірі 170988,44 грн.

У зв'язку з цим, посилаючись на приписи ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 22, 623 Цивільного кодексу України, Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача на користь місцевого бюджету м. Харкова 170988,44 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного доходу), згідно з розрахунком величини пайового внеску, виконаного за показниками опосередкованої вартості будівництва.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про планування і забудову територій", в редакції, яка діяла на час укладення договору від 07.04.2006р. №135, нормативне регулювання планування, забудови та іншого використання територій полягає у прийнятті нормативно-правових актів, зокрема державних будівельних норм, відомчих нормативних документів, регіональних і місцевих правил забудови.

Згідно з п. 2.5 Порядку видачі технічних умов на проектування об'єктів будівництва та комплексного благоустрою територій у м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 17.09.2003р. № 889 управління соціально-економічного розвитку, планування та обліку Харківської міської ради в ТУ по пайовій участі передбачає на договірних засадах виконання робіт, пов'язаних з обґрунтованою потребою у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста або благоустрою.

Відповідно до п. 2.1.1 договору від 07.04.2006р., укладеного між сторонами, до введення до експлуатації об'єктів, зазначених в п. 1.1 цього договору замовник (ФОП ОСОБА_3) виконує роботи по благоустрою прилеглої території та ремонту покриття проїжджої частини вул. Дербентської та будівництву тротуару уздовж відведеної території згідно ТУ управління з будівництва, ремонту та реконструкції міста від 09.02.2006р. № 113 та зміну світильника на новий типу ЖКУ-250 біля об'єкту згідно з ТУ КП "Міськсвітло" від 11.10.2005р. № 283 (а.с. 93).

Таким чином, укладенням вказаного договору від 07.04.2006р. сторонами дотримано положення Закону України "Про планування і забудову територій".

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про неможливість застосування до спірних правовідносин положень ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", на які посилається апелянт, обґрунтовуючи свою позицію у справі, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набув чинності 12.03.2011р., замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

За приписами частини 1 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 09.11.2011р. № 804 затверджено Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м. Харкова (з урахуванням змін згідно рішення Харківської міської ради від 22.05.2013р. №319) (далі - Порядок), який містить порядок залучення до пайової участі, порядок укладення договорів та розрахунку розміру величини пайового внеску.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки в місті Харкові, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, крім випадків, передбачених чинним законодавством України та цим Порядком.

Залучення замовників до пайової участі здійснюється шляхом укладення договорів про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Харкова з Департаментом економіки та комунального майна Харківської міської ради (пункт 1.4. Порядку).

За приписами пункту 1.5. Порядку, пайова участь замовника полягає у перерахуванні до бюджету міста Харкова коштів на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Харкова.

Згідно із частиною 5 статті 40 цього Закону, величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Частиною 9 статті 40 цього Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

Таким чином, Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", на відміну від Порядку, імперативно закріплено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту повинен укладатись замовником будівництва з органом місцевого самоврядування лише до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

При цьому, саме договір є підставою для сплати замовником будівництва коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста Харкова.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент набрання чинності Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" (12.03.2011р.) між сторонами вже укладено договір від 07.04.2006р. № 135 про пайову участь ФОП ОСОБА_3 в розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста при будівництві тимчасової станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки та магазину автокосметики по вул. Клочківській, ріг вул. Дербентської.

Відповідно до п. 7 Розділу V "Прикінцеві положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" якщо договором про пайову участь, який укладений до набрання чинності цим Законом, передбачена сплата пайової участі замовником будівництва (повністю або частково) в обсягах інших, ніж визначено цим Законом, такий договір підлягає приведенню у відповідність із цим Законом.

Проте, колегія суддів звертає увагу, що правовідносини між відповідачем та Харківською міською радою щодо забудови земельної ділянки АДРЕСА_1, а отже й щодо можливої пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Харкова виникли з моменту прийняття Харківською міською радою рішення про надання дозволу на проектування та будівництво станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики по АДРЕСА_1.

Згідно з вимогами ст. 29 Закону України "Про планування та забудову територій", 31.05.2006р. Інспекцією Державного архітектурно - будівельного контролю м.Харкова відповідачу був виданий дозвіл на виконання будівельних робіт №06/225.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2006 р. у справі № 2-8224/06 за ОСОБА_3 було визнано право власності на збудоване ним нерухоме майно - капітальну будівлю автомийки по вул. Клочківський ріг вул. Дербентської в літ. "А-1" загальною площею 169,2 кв.м Рішення суду набрало законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Право власності на об'єкти будівництва відповідача належним чином зареєстровано Комунальним підприємством "Харківське міське бюро технічної інвентаризації", про що свідчить наданий до матеріалів справи витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно станом на 23.01.2007р. (а.с. 92).

При цьому, положення Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" набрали чинності з 12.03.2011 р., тобто після завершення забудови земельної ділянки по вул. Клочківській ріг вул. Дербентської (поштова адреса: АДРЕСА_1), що виключає намір її забудови, як це передбачено положеннями ч. 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що технічні умови Управління будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради від 09.02.2006р. № 113, а також технічні умови Комунального підприємства "Міськсвітло" Харківської міської ради від 11.10.2005р. № 283 виконано замовником в повному обсязі (а.с. 113, 114), що свідчить про виконання відповідачем умов укладеного договору від 07.04.2006р.

Таким чином, обов'язок взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у зв'язку з забудовою земельної ділянки по АДРЕСА_1, передбачений ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", не поширюється на відповідача у справі, а посилання Харківської міської ради на застосування до спірних правовідносин положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" є необґрунтованим та безпідставним.

Колегія суддів також зазначає, що нормами статті 623 Цивільного кодексу України та статті 224 Господарського кодексу України визначено, що учасник господарських відносин, у разі порушення ним господарського зобов'язання або встановлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

При цьому, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Так, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Верховного Суду України від 22.01.2013р. у справі №3-72гс12).

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки, (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 р. у справі №42/266-6/492).

З матеріалів справи не вбачається в діях відповідача ознак протиправної поведінки по відношенню до Харківської міської ради, з огляду на наступне.

Згідно з рішенням Харківської міської ради від 27.04.2005 № 78/05 ОСОБА_3 було надано в оренду земельну ділянку загальною площею 0,0517 га та земельну ділянку загальною площею 0,0245 га по вул. Клочківській ріг вул. Дербентської для будівництва станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики. На підставі цього рішення, між Позивачем та Відповідачем був укладений договір оренди земельної ділянки від 28.04.2006 р. № 46.

Як передбачено ст. 24 Закону України "Про планування та забудову території" рішення відповідної ради про надання земельної ділянки для будівництва одночасно є дозволом на будівництво об'єкту.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується правомірність дій відповідача щодо будівництва станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики по АДРЕСА_1, у зв'язку з наданням дозволу на проектування та будівництво вказаних об'єктів.

Також, відповідно до ч. 4 ст. 623 Цивільного кодексу України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Отже, при визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Зазначений висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 р. у справі №3-64гс11.

Як зазначено вище, право власності на об'єкти будівництва відповідача належним чином зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" відомості про зміст документів, що підтверджують (посвідчують) правочини щодо нерухомого майна, узагальнені відомості про речові права окремої особи на нерухоме майно, а також витяги з Державного реєстру прав, що містять відомості про встановлення, зміну чи припинення речових прав на нерухоме майно, надаються органами державної реєстрації, зокрема, органам державної влади чи органам місцевого самоврядування, їх посадовим особам, якщо запит зроблено у зв'язку із здійсненням ними повноважень, визначених законами.

Таким чином, посилання відповідача на неможливість встановлення обставини забудови відповідачем станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики відповідно до договору від 07.04.2006р. є необґрунтованими.

Судова колегія зазначає, що пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести розмір неодержаного доходу (вигоду), який дійсно був би ним отриманий в разі належного виконання боржником своїх обов'язків.

Однією зі складових місцевого бюджету є бюджет розвитку, надходження якого, згідно з пунктом 4-1 частини 1 статті 71 Бюджетного кодексу України включають кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, отримані відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Таким чином, вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету міста Харкова є планування таких доходів і відповідне їх відображення в рішеннях про місцевий бюджет.

Зокрема, розмір коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, які були заплановані як доходи бюджету міста Харкова на 2013 рік, складав 14961800,00 грн.

При цьому, як вбачається із наданої відповідачем копії звіту про виконання бюджету міста Харкова за 2013 рік, затвердженого рішенням 31 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 26.02.2014р. № 1455/14, надходження коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту складають 30175769,00 грн., що свідчить про відсутність завданням ФОП ОСОБА_3 апелянту збитків у вигляді не отриманого доходу в бюджет міста у 2013 році.

Таким чином, позивачем не надано належного розрахунку запланованого надходження до місцевого бюджету міста Харкова 2013 року від ФОП ОСОБА_3 у вигляді грошових коштів для створення і розвитку інфраструктури міста в розмірі 170988,44 грн.

Судова колегія також зазначає, що згідно із частиною 5 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

В обґрунтування розрахунку розміру кошторисної вартості будівництва в сумі 170988,44 грн. позивач посилається на наявні в декларації показники загальної площі завершеного забудовою об'єкта містобудування та показники опосередкованої вартості будівництва адміністративних будівель, встановлених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства за відповідний квартал на відповідній території, оскільки, за твердженням позивача, до Харківської міської ради не надано документів про кошторисну вартість будівництва об'єкта.

Так, згідно листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Про індекси зміни вартості станом на 1 липня 2013 року" від 29.07.2013р. №7/15-11731 показник опосередкованої вартості 1 кв.м будівництва адміністративних будівель становить 9187, 00грн.

Як зазначено у наведеному листі, зазначені показники мають довідковий характер і можуть застосовуватися при прогнозуванні обсягів капітальних вкладень, при перерахуванні їх у зіставлений рівень цін, для приведення вартісних показників об'єктів-аналогів у поточний рівень цін при визначенні кошторисної вартості будівництва на перших стадіях проектування.

Разом з тим, відповідно до поданої позивачем до матеріалів справи декларації про готовність об'єкта до експлуатації, кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацію складає 255000,00 грн.

Позивач не наводить в обґрунтування розміру кошторисної вартості будівництва в сумі 170988,44 грн., з яких підстав позивачем не було враховано кошторисну вартість будівництва, зазначену у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, що була в наявності у позивача, а застосовано показники опосередкованої вартості 1 кв.м будівництва саме адміністративних будівель, що мають довідковий характер і можуть бути застосовані, зокрема при визначенні кошторисної вартості будівництва на перших стадіях проектування.

Крім того, при визначенні розміру заявленого позивачем неодержаного доходу (упущеної вигоди) останнім не враховано виконання ФОП ОСОБА_3 вимог договору від 07.04.2006р. щодо здійснення робіт по розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста при будівництві станції технічного обслуговування автомобілів, автомийки, вулканізації та магазину автокосметики.

За наведених підстав, судова колегія вважає наданий позивачем розрахунок розміру кошторисної вартості будівництва в сумі 1554440,40грн. і, відповідно, заявлений до стягнення розмір пайової участі, визначений у розмірі 10% від вказаного розміру кошторисної вартості будівництва 170988,44 грн. необґрунтованим та недоведеним.

Окремо, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», за невиконання норм якого Харківська міська рада просить стягнути з відповідача збитки, такий вид відповідальності як сплата упущеної вигоди (неодержаного доходу) не передбачений.

У відповідності до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у зв'язку з чим апеляційна скарга Харківської міської ради не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі №922/5995/14 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 23.03.2015р. у справі №922/5995/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.06.2015р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Гетьман Р.А.