РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015Справа №910/8734/15-г

За позовом Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд"
до Ремонтно-будівельної асоціації "Київрембуд"
про стягнення 43 935,36 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивачане з'явився
від відповідачане з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 04 червня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Ремонтно-будівельної асоціації "Київрембуд" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 43 935,36 грн., в тому числі 37 188,12 грн. основного боргу, 544,06 грн. 3 % річних, 6 203,18 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на адресу відповідача, згідно видаткової накладної № 1538 від 05.12.2011 року та видаткової накладної № 33 від 06.04.2012 року поставлено товар на суму 37 188,12 грн. за який відповідач не розрахувався.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2015 року порушено провадження у справі № 910/8734/15-г та призначено справу до розгляду на 12.05.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 12.05.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 10.04.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 12.05.2015 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.05.2015 року винесено ухвалу про відкладення розгляду справи на 04.06.2015 року у зв'язку з неявкою відповідача та необхідністю подання додаткових доказів по справі.

03.06.2015 року представник позивача через відділ діловодства Господарського суду міста Києва подав клопотання про відкладення розгляду справи. В обґрунтування поданого клопотання представник позивача зазначив, що з'явитись в судове засідання 04.06.2015 нем має можливості, оскільки прийматиме участь у розгляді іншої справи.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може не брати до уваги доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою-четвертою статті 28 Господарського процесуального кодексу України, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32-34 Господарського процесуального кодексу України).

Зважаючи на необґрунтованість доводів позивача, суд відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 04.06.2015 року не з'явився, вимоги ухвали суду від 12.05.2015 року не виконав, письмового відзиву на позов не надав, про причини своєї неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Місцезнаходження відповідача за адресою: 01033, м. Київ, вул. Василя Яна, буд. 3/5 на яку було відправлено ухвали суду, підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та вказана в позові.

У відповідності з положеннями пункту 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 1 статті 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається за повідомленою сторонами господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повідомлений про час та місце судового розгляду належним чином, а матеріали справи містять достатні докази для її розгляду по суті.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подані позивачем матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Згідно видаткової накладної № 1538 від 05.12.2011 року позивачем поставлено відповідачу товар, а саме: бордюр парк. Сірий БР (100-200-80) у кількості 320 шт.; піддон у кількості 10 шт., загальною вартістю 8 961,24 грн.

Вказаний товар був прийнятий Томницьким В.Г. на підставі довіреності № 77 від 05.12.2011 року.

Згідно видаткової накладної № 33 від 06.04.2012 року позивачем поставлено відповідачу товар, а саме бордюр парк. Червоний б/о у кількості 640 шт.; піддон у кількості 20 шт., загальною вартістю 28 226,88 грн.

Вказаний товар був прийнятий Зазимко Ю.В. на підставі довіреності № 16 від 03.04.2012 року.

Позивач зазнає, що відповідач оплату за поставлений товар не здійснив.

В подальшому позивачем направлено на адресу відповідача претензію № 148-06-2887 від 09.10.2014 року. Проте, відповіді на зазначену претензію відповідач не надав, кошти за отриманий товар позивачу не перерахував.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на адресу відповідача, згідно видаткової накладної № 1538 від 05.12.2011 року та видаткової накладної № 33 від 06.04.2012 року поставлено товар на суму 37 188,12 грн. за який відповідач не розрахувався.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Положенням статті 205 Цивільного кодексу України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів (стаття 181 Господарського кодексу України).

Статтею 638 Цивільного кодексу України та частиною 2 статті 180 Господарського кодексу України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Факт поставки позивачем товару та прийняття його відповідачем, згідно видаткової накладної № 1538 від 05.12.2011 року та видаткової накладної № 33 від 06.04.2012 року свідчить про виникнення між сторонами спору договірних правовідносин.

Згідно з статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Матеріалами справи підтверджується поставка позивачем товару, його прийняття відповідачем та існування заборгованості відповідача перед позивачем у розмірі 37 188,12 грн.

Статтею 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з пунктом 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням положень статті 530 Цивільного кодексу України строк виконання відповідачем грошового зобов'язання на момент розгляду справи настав.

Враховуючи вказані обставини та те, що відповідач не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, хоча мав можливість скористуватись своїми процесуальними правами та надати документи в обґрунтування своєї позиції по справі, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога позивача в частині стягнення заборгованості в сумі 37 188,12 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 544,06 грн. 3 % річних, 6 203,18 грн. інфляційних втрат.

В силу вимог частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши нарахування надані позивачем 3 % річних в розмірі 544,06 грн., 6 203,18 грн. інфляційних втрат, суд приходить до висновку, що даний розрахунок не суперечить вимогам чинного законодавства, нарахований вірно, з урахуванням чого позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, а також враховуючи, що зазначеними доказами справи підтверджується поставка позивачем на адресу відповідача товару та не оплата його відповідачем, позовні вимоги Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд" про стягнення з Ремонтно-будівельної асоціації "Київрембуд" 37 188,12 грн. основного боргу, 544,06 грн. 3 % річних, 6 203,18 грн. інфляційних втрат є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом в повному обсязі.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Асоціації Ремонтно-будівельної асоціації "Київрембуд" (01033, м. Київ, вул. Василя Яна, буд. 3/5, ідентифікаційний код 31811546) на користь Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень "Київзеленбуд" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 23, ідентифікаційний код 03362123) 37 188 (тридцять сім тисяч сто вісімдесят вісім) грн., 12 коп. основного боргу, 544 (п'ятсот сорок чотири) грн., 06 коп. 3 % річних, 6 203 (шість тисяч двісті три) грн., 18 коп. інфляційних втрат, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.06.2015

Суддя С.В. Стасюк