ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"19" червня 2015 р. Справа № 911/2527/15

Суддя Бацуца В. М. розглянувши позовну заяву та додані до неї матеріали

за позовом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, м. Боярка

до Фізичної особи - підприємця Олійника Валентина Вікторовича, м. Біла Церква

про стягнення 46 799, 44 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області звернулась в господарський суд Київської області із позовом до ФОП Олійника В. В. про стягнення 46 799, 44 грн основної заборгованості.

Вказана позовна заява не може бути прийнята до провадження з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 57 цього ж кодексу до позовної заяви додаються документи, що підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

До вказаної позовної заяви в якості доказів, що підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, додано фіскальний чек № 3250 від 17.06.2015 р. про відправлення цінного листа № 708 та опис вкладення до нього від 17.06.2015 р.

Як вбачається із фіскального чеку № 3250 від 17.06.2015 р. про відправлення цінного листа № 708 та опису вкладення до нього від 17.06.2015 р. позивачем було відправлено відповідачеві копії лише доданих до позовної заяви документів.

Отже, в даному випадку фіскальний чек № 3250 від 17.06.2015 р. про відправлення цінного листа № 708 та опис вкладення до нього від 17.06.2015 р. підтверджують відправлення відповідачеві копії лише доданих до позовної заяви документів без самої позовної заяи.

Належних та допустимих доказів, що б підтверджували відправлення відповідачеві копії саме позовної заяви № 02-10/1015 від 17.06.2015 р., позивачем до позовної заяви не додано.

Відповідно до п. 3) ч. 1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно п.п. 1) п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір" розмір ставки судового збору із позовних заяв майнового характеру, що подаються до господарського суду, становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1, 5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього ж закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Пунктом 15 Інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-08/530 від 29.09.2009 р. „Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" на запитання „Які дії слід вчиняти господарському суду у разі встановлення суттєвої недоплати суми державного мита при поданні позову?" зазначено, що згідно з частиною першою статті 46 ГПК державне мито сплачується чи стягується в доход державного бюджету України в порядку і розмірі, встановлених законодавством України. За змістом пункту 4 частини першої статті 63 названого Кодексу неподання доказів сплати державного мита у встановлених порядку та розмірі є підставою для повернення позовної заяви незалежно від того, чи є сума недоплати „суттєвою".

До вказаної позовної заяви не додано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджували б сплату позивачем судового збору у встановлених порядку і розмірі. Таких доказів не зазначено і в переліку додатку до позовної заяви.

У своїй позовній заяві позивач просить суд звільнити від сплати судового збору у зв'язку із його скрутним матеріальним становищем та у зв'язку із тим, що кошторисом видатків на 2015 рік витрати на судовий збір не передбачено.

Відповідно до ст. 8 Закону України „Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Пунктом 3.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що у розгляді питань, пов'язаних з відстроченням та розстроченням сплати судового збору, зменшенням його розміру або звільненням від його сплати (стаття 8 Закону) і застосуванням приписів Закону щодо пільг зі сплати судового збору (стаття 5 Закону) господарським судам слід враховувати таке.

Єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін.

Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

При цьому оскільки статтею 129 Конституції України як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, отже, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов'язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Господарський суд вправі вчинити дії, про які йдеться у статті 8 Закону, і зі своєї ініціативи з наведенням в ухвалі відповідних мотивів.

У зв'язку із тим, що позивачем до вказаної позовної заяви не додано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджували б викладені у позовній заяві обставини в частині звільнення від сплати судового збору, його майновий стан, суд дійшов висновку про залишення клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору без задоволення.

Згідно ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі, а також з інших підстав.

За таких обставин зазначена позовна заява підлягає поверненню без розгляду з вказаних підстав.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 54, 56, 57, 63, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області про звільнення від сплати судового збору, викладене у позовній заяві № 02-10/1015 від 17.06.2015 р.

2. Повернути Боярській міській раді Києво-Святошинського району Київської області позовну заяву № 02-10/1015 від 17.06.2015 р. (вх. № 2646/15 від 17.06.2015 р.) та додані до неї матеріали без розгляду.

3. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Суддя В.М.Бацуца