КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Справа№ 910/193/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

За участю представників:

Від позивача: Акімова А.В. - представник;

Від відповідача: Асатрян О.В. - представник;

Від третьої особи: Кожарко О.О. - представник,

розглянувши апеляційну скаргу Виробничого кооперативу «Технічний центр»

на рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2015

у справі № 910/193/15-г (суддя: Плотницька Н.Б.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до Виробничого кооперативу «Технічний центр»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу

Київської міської ради (київська міська державна адміністрація)

про виселення

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Виробничого кооперативу «Технічний центр» про виселення та зобов'язання привести орендоване майно у первісний стан.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 позов задоволено повністю.

Зобов'язано виселити Виробничий кооператив «Технічний центр» з нерухомого майна (частини переходу), що знаходиться за адресою: м. Київ, станція метро Либідська, загальною площею 48,9 м кв., привести його у первісний стан та повернути його Комунальному підприємству «Київський метрополітен» по акту приймання-передачі.

Зобов'язано Виробничий кооператив «Технічний центр» демонтувати тимчасові огороджуючі конструкції (кіоск), що знаходиться за адресою м. Київ, станція метро Либідська, загальною площею 48,9 м кв.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Виробничого кооперативу «Технічний центр» у справі №910/193/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: Головуючого судді Отрюха Б.В, суддів Михальської Ю.Б. та Тищенко А.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 24.04.2015 апеляційну скаргу Виробничого кооперативу «Технічний центр» прийнято до провадження, розгляд справи призначено на 26.05.2015.

25.05.2015 через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу та 26.05.2015 від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Зазначене клопотання мотивоване тим, що договір про передачу майна комунальної власності територіальної громади м. Києва в оренду № 236-У(Ор)-11 від 18.10.2011, укладений між сторонами по справі, стосується оренди майна комунальної власності громади міста Києва.Згідно Положення про Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) орендодавцем майна комунальної власності виступає Департамент комунальної власності міста Києва. Наведене і є підставою, на думку відповідача, для залучення вказаного департаменту у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 клопотання представника відповідача про залучення Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача задоволено.

Залучено Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розгляд справи № 910/193/15-г відкладено на 11.06.2015 о 12 год. 20 хв.

Зобов'язано Комунальне підприємство «Київський метрополітен» надіслати Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) копію позовної заяви з додатками, докази чого надати в судовому засіданні.

Зобов'язано Виробничий кооператив «Технічний центр» надіслати Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) копію апеляційної скарги з додатками, докази чого надати в судовому засіданні.

08.06.2015 через відділ документального забезпечення суду від представника позивача на виконання вимог ухвали суду від 26.05.2015 надійшли докази надсилання позовної заяви третій особі - Департаменту комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

В судовому засіданні, призначеному на 11.06.2015, учасники судового процесу надали свої пояснення по суті спору.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу, також апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового процесу, колегією встановлено наступне:

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом між Комунальним підприємством «Київський метрополітен» (надалі - орендодавець), в особі начальника Управління непрофільних доходів Рудницької І.О., яка діє на підставі довіреності № 116-Н від 27.09.2011 та Виробничим кооперативом «Технічний центр» (надалі - орендар), в особі директора Тер-Нерсесяна Н.М. укладено договір оренди №236-У(Ор)-11 від 18.10.2011 (надалі - договір), відповідно до якого орендодавець на підставі рішень Київради від 08.07.2010 №1015/4453 та від 22.09.2011 №64/6280 передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (частину переходу) за адресою: станція метро «Либідська», для торгівлі непродовольчими товарами.

Відповідно до п. 2.3. договору опис технічного стану об'єкта оренди та дата його передачі орендарю, його склад зазначаються в акті приймання-передачі об'єкта оренди, що є невід'ємною частиною договору (додаток №1 до договору).

На виконання умов договору позивачем були передані відповідачу в оренду частину переходу станції метро «Либідська», загальною площею 48,9 кв.м., що засвідчується актом приймання передачі майна в оренду від 18.10.2011.

Строк дії договору оренди сторони визначили у п. 9.1. договору, а саме - договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і, відповідно до рішення Київради від 08.07.2010 №1015/4453 діє з 18.10.2011 до 16.10.2014.

Позовні вимоги мотивовані тим, що укладений між сторонами договір оренди №236-У(Ор)-11 від 18.10.2011 припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено, просить суд примусово виселити орендаря з займаного ним орендованого майна.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

В силу з ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

За приписами п. 1 ст. 27 вищевказаного Закону, в разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Частиною першою статті 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується факт передачі приміщень в оренду та користування ними відповідачем.

У відповідності до статті 651 Цивільного кодексу України договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до статті 17 Законом України «Про оренду державного та комунального майна» термін договору оренди визначається за погодженням сторін.

05.12.2014 позивач звернувся до відповідача з повідомленням №69 про закінчення терміну дії договору та вимогою звільнити орендоване майно за актом прийому-передачі. Отримання відповідачем зазначеного повідомлення підтверджується підписом керівника відповідача на примірнику повідомлення.

Крім того, позивачем було складено акти перевірки за дотриманням умов договору оренди суб'єктом господарювання від 11.11.2014, про порушення зобов'язань умов договору від 02.12.2014 та перевірки виконання умов договору від 05.12.2014, відповідно до яких відповідачем порушуються умови договору щодо цільового використання орендованого майна.

Відповідач обов'язку щодо повернення орендованого майна не виконав, у зв'язку із чим позивач звернувся до суду з вимогами до відповідача про звільнення орендованого майна та зобов'язання повернути його позивачеві у первісному стані.

Мотивуючи апеляційну скаргу Виробничий кооператив «Технічний центр» вказує на те, що повідомлення позивача № 69 від 05.12.2014 про закінчення терміну дії договору оренди та про вимогу звільнити орендоване приміщення керівником відповідача особисто не підписувалося та йому не вручалося. При цьому, на думку відповідача, лише направлене рекомендованим листом вищевказане повідомлення є допустимим доказом. Разом з тим, скаржник зазначає, що жодна посадова особа позивача не була на підприємстві відповідача, не складала в присутності керівництва або його представника жодного акту.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

За приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу ст. 785 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди припиняється у разі:закінчення строку, на який його було укладено; викупу (приватизації) об'єкта оренди; ліквідації суб'єкта господарювання-орендаря; загибелі (знищення) об'єкта оренди.

Згідно ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на час звернення позивача з позовом до суду договір оренди №236-У(Ор)-11 від 18.10.2011 припинив свою дію у зв'язку із закінченням строку. Отже, позивачем доведено, а відповідачем не спроствовано факт припинення договірних відносин між сторонами за договором оренди №236-У(Ор)-11 від 18.10.2011.

Таким чином, з огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку звільнення орендованого майна, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що вимоги позивача про виселення відповідача із займаного приміщення підлягають задоволенню. Як наслідок, задоволенню підлягає вимога позивача про зобов'язання відповідача повернути орендоване майно у первісному стані за актом прийому-передачі, для чого необхідно зобов'язати відповідача демонтувати належні йому тимчасові огороджуючі конструкції (кіоск орендаря), а відтак, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 у даній справі.

Частина 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з частиною 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Заперечення скаржника, викладені у апеляційній скарзі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не підтверджуються матеріалами справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, які давали б підстави для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 у даній справі прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, повним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та відповідністю висновків, викладених в рішенні, дійсним обставинам справи, тому рішення є законним та обґрунтованим. Підстав для скасування або зміни вказаного рішення та задоволення апеляційної скарги колегія суддів Київського апеляційного господарського суду не знаходить.

Керуючись статтями 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виробничого кооперативу «Технічний центр» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2015 у справі №910/193/15-г залишити без змін.

Матеріали справи № 910/193/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді Ю.Б. Михальська

А.І. Тищенко