ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Справа № 920/352/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А. , суддя Потапенко В.І.,

при секретарі Логвін О.О.,

за участю представника

ТОВ Шнейдер Електрік Україна" - Пясецька К.В. (дов. від 02.12.2014р.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім.М.В.Фрунзе" (вх.№2582С/3) на рішення господарського суду Сумської області від 26.03.2015 року по справі №920/352/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шнейдер Електрік Україна", м.Київ,

до Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім.М.В.Фрунзе", м.Суми

про повернення стягнення 1872557,29 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Сумської області від 26.03.2015 року (суддя Заєць С.В.) позов задоволено повністю. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М. В. Фрунзе" (40004, м. Суми, вул. Горького,58, код 05747991) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шнейдер Електрік Україна" (04073, м. Київ, проспект Московський 13-В (літ "А"), код 31170 грн. 29 коп. заборгованості, 37451 грн. 16 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Відповідач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Сумської області від 26.03.2015 року по справі №920/352/15 в частині стягнення 144,95 грн. При цьому апелянт посилається на те, що судом першої інстанції прийнято оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 30.04.2015р. прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено її розгляд на 08.06.2015р.

02.06.2015р. від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№8575).

Розпорядженням секретаря третьої судової палати Харківського апеляційного господарського суду від 05.06.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Істоміна О.А., суддя Потапенко В.І.

У судовому засіданні представник позивача проти апеляційної скарги заперечував та просив залишити її без задоволення, рішення господарського суду Сумської області від 26.03.2015 року по справі №920/352/15- без змін.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що подтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши представника позивача, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 29.04.2011р. між ТОВ "Шнейдер Електрик Україна" та ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В, Фрунзе" було укладено договір №2 та 29.08.2012р. між ТОВ "Шнейдер Електрик Україна" та ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В, Фрунзе" укладено Договір №3. відповідно до умов яких постачальник зобов'язується передати у власність покупцю, а покупець, зобов'язується прийняти та оплатити на умовах договору продукцію (товар), найменування та кількість якого зазначена у специфікаціях, які є невід'ємною частиною договору (п. 1.1. договорів №2 та №3).

Згідно з п.2.1 договорів поставка товару здійснюється автомобільним транспортом покупця на умовах FCA (Україна, с. Мартусовка, Бориспільський район, Київська область, вул. Моїсеєва, 70).

Відповідно до п. 2.4. договорів датою поставки товару вважається дата, зазначена представником покупця у видатковій накладній в момент отримання товару в місті поставки товару.

На виконання умов договорів позивач (постачальник) поставив відповідачу товар партіями на умовах FCA на загальну суму 1872557 грн. 29 коп., що підтверджується видатковими накладними: № від 15.03.2012 на суму 144.95 грн.; № від 15.11.2012 на суму 1624.20 грн.; № від 21.11.2012 на суму 946.02 грн.; № від 26.09.2013 на суму 10 922.41 грн.; № від 26.09.2013 на суму 612.22 грн.; № від 26.09.2013 на суму 3068.28 грн.; № від 26.09.2013 на суму 50002.68 грн.; № від 26.09.2013 на суму 3 747.61 грн.; № від 26.09.2013 на суму 8666.10 грн.; № від 17.10.2013 на суму 3611.62 грн.; № від 24.10.2013 на суму 3830.92 грн.; № від 24.10.2013 на суму 23288.21 грн.; № від 24.10.2013 на суму 1259.54 грн.; № від 24.10.2013 на суму 11684.23 грн.; № від 24.10.2013 на суму 218.09 грн.; № від 31.10.2013 на суму 3485.92 грн.; № від 31.10.2013 на суму 1020.32 грн.; № від 31.10.2013 на суму 4441.25 грн.; № від 01.11.2013 на суму 916.27 грн.; № від 01.11.2013 на суму 25619.24 грн.; № від 01.11.2013 на суму 116.17 грн.; № від 01.11.2013 на суму 1439.28 грн.; № від 21.11.2013 на суму 593130.70 грн.; № від 21.11.2013 на суму 745.44 грн.; № від 21.11.2013 на суму 259176.94 грн.; № від 21.11.2013 на суму 98963.09 грн.; № від 21.11.2013 на суму 16172.62 грн.; № від 21.11.2013 на суму 328.66 грн.; № від 21.11.2013 на суму 451.20 грн.; № від 21.11.2013 на суму 345.07 грн.; № від 21.11.2013 на суму 20159.04 грн.; № від 22.11.2013 на суму 634.34 грн.; № від 05.12.2013 на суму 6273.02 грн.; № від 05.12.2013 на суму 2259.01 грн.; № від 05.12.2013 на суму 139408.02 грн.; № від 10.12.2013 на суму 741.96 грн.; № від 14.02.2014 на суму 782.58 грн.; № від 14.02.2014 на суму 2826.94 грн.; № від 14.02.2014 на суму 440479.43 грн.; № від 14.02.2014 на суму 47170.76 грн.; № від 14.02.2014 на суму 89.70 грн.; № від 14.02.2014 на суму 5286.43 грн.; № від 14.02.2014 на суму 33941.86 грн.; № від 14.02.2014 на суму 33931.54 грн.; № від 14.02.2014 на суму 7785.86 грн.; № від 14.02.2014 на суму 807.55 грн.

Враховуючи умови договорів, відповідач повинен був розрахуватися за отриманий товар в строки передбачені п. 3.2. договорів, а саме: оплата за поставлений товар здійснюється відповідачем на умовах відстрочення платежу - протягом 60 календарних днів з моменту поставки товару.

Проте відповідачем в порушення договірних зобов'язань не здійснено оплату за поставлений товар в повному обсязі та в строки, передбачені договором, в зв'язку з чим заборгованість відповідача за отриманий товар становить 1872557 грн. 29 коп.

Позивач неодноразово звертався з листами до відповідача з проханням погасити заборгованість (№6976 від 23.04.2014р., №7682 від 24.06.2014р., №8022 від 21.07.2014р., №8559 від 01.09.2014р., №8777 від 24.09.2014р.).

В свою чергу відповідач у відповідях на вищезазначені листи, визнаючи заборгованість перед позивачем, посилався на неможливість погашення її у визначені строки (№44-3/876 від 03.07.2014р., №55-1/52 від 29.07.2014р., №44-3/1192 від 04.09.2014р., №44-3/1398 від 10.10.2014р.).

З метою досудового врегулювання спору, 07.11.2014р. позивач направив на адресу відповідача претензію (вих. №9415) з проханням погашення боргу на суму 1872557 грн. 29 коп.

Однак, відповідач відповіді на претензію не надав, суму боргу не сплатив, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовною заявою, в якій просив суд, стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості у розмірі 1872557,29 грн.

Суд першої інстанції, посилаючись на обґрунтованість позовних вимог, задовольнив їх у повному розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлена обов'язковість договору для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи факт отримання відповідачем товару від позивача підтверджується, зокрема, копіями видаткових накладних, про які зазначено вище. В свою чергу матеріали справи не містять доказів оплати відповідачам поставленого товару. Крім того, відповідач не заперечує факт отримання товару та наявності заборгованості.

Враховуючи викладене, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив наявність боргу у розмірі 1872557 грн. 29 коп., а тому правомірно задовольнив вказані вимоги позивача.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач посилається на порушення ч.4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, та зазначає, що під час продовження розгляду даної справи, позивач уточнив позовні вимоги, зазначивши, що частина не оплаченого відповідачем товару була поставлена за іншою угодою - договором №2 від 29.04.2011р., у зв'язку з чим просив змінити підставу позову, обґрунтовуючи частину позовних вимог заборгованістю за зазначеним договором.

Таким чином, на думку відповідача, суд першої інстанції всупереч нормам ст.22 Господарського процесуального кодексу прийняв зміни підстав позову після початку розгляду справи по суті.

Проте, колегія суддів вважає вказані доводи апелянта не обґрунтованими, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

Разом з тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин.

З матеріалів справи вбачається, що договір №2 від 29.04.2011р. та пояснення стосовно поставки товару, за видатковою накладною № від 15.03.2012р. надавались позивачем як додаткові пояснення (уточнення) в обґрунтування заявлених позовних вимог, про що також безпосередньо зазначено у протоколах судових засідань господарського суду Сумської області від 23.03.2015р. та 26.03.2015р. у даній справі.

Початок розгляду справи по суті має місце з того моменту, коли господарський суд після завершення підготовки справи до розгляду (стаття 65 ГПК) відкриття судового засідання, роз'яснення (за необхідності) сторонам та іншим учасникам судового процесу їх прав та обов'язків і розгляду інших клопотань і заяв (про відкладення розгляду справи, залучення до участі в ній інших осіб, витребування додаткових доказів тощо) переходить безпосередньо до розгляду позовних вимог, тобто до з'ясування у передбаченому ГПК порядку обставин справи та здійснення їх правової оцінки, про що зазначається в протоколі судового засідання (п. 3.12 постанови пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.03.2015р. у справі №920/352/15 порушено провадження у даній справі, призначено її до розгляду на 12.03.2015р.

У судовому засіданні 12.03.2015р. оголошено перерву до 23.03.2015р.

З протоколу від 12.03.2015р. вбачається, що у судовому засіданні були розглянуті заявлені сторонами клопотання (про відкладення розгляду справи, витребування додаткових доказів), та суд не перейшов безпосередньо до розгляду позовних вимог.

Клопотання позивача про долучення додаткових пояснень по даній справі були надані до місцевого господарського суду 23.03.2015р. до початку розгляду справи по суті.

Виходячи зі змісту ст. ст. 34, 43, 82 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює обставини справи у відповідності до свого внутрішнього переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності та приймає рішення за результатами оцінки всіх доказів, які були визнані судом як належні та допустимі.

На підставі викладеного, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду дійшла висновку залишити апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" без задоволення, а рішення господарського суду господарського суду Сумської області від 26.03.2015 року по справі №920/352/15 без змін.

Керуючись статтями 85, 91, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 26.03.2015 року по справі №920/352/15 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 15.06.2015р.

Головуючий суддя Горбачова Л.П.

Суддя Істоміна О.А.

Суддя Потапенко В.І.