РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/6313/15-г
За позовом Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Морська пошуково-рятувальна служба»

до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго»

про стягнення 23187,68 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Представники сторін:

від позивача - Карабанов С.О. (представник за довіреністю);

від відповідача - Єпішев О.В. (представник за довіреністю).

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Морська пошуково-рятувальна служба» (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» (далі - Відповідач) 23187,68 грн. безпідставно отриманих коштів, а також нарахованих на них санкцій. Позов мотивований неналежним виконанням Відповідачем своїх обов'язків за Договором № 22/148 від 02.07.2013, а отже, безпідставністю утримування передплати та неповернення її Позивачу на його вимогу.

Відповідач подав відзив на позов, у якому проти позову заперечує, оскільки відсутня його вина у невиконанні взятих на себе зобов'язань, так як його підприємство, яке було розташовано на півострові Крим, було захоплено під час анексії. І з цих же підстав Відповідач вказує, що не може ані перевірити стан виконання укладеного з Позивачем договору, ані розрахунків між сторонами. Анексію Криму Відповідач вважає непереборною силою, яка за ст. 617 ЦК України звільняє його від відповідальності.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 02.07.2013 між Відповідачем, як Виконавцем, та Казенним підприємством «Морська пошуково-рятувальна служба» (правонаступником якого є Позивач), як Замовником, договору № 22/148 (далі - Договір) Виконавець прийняв на себе зобов'язання надати Замовнику послуги (виконати роботи) з приєднання електроустановок об'єкту Замовника до електричних мереж.

Виконуючи п. 3.2.2 та п. 4.2 Договору, Позивачем на підставі рахунку № 19 від 02.07.2013 було перераховано Відповідачу 19760,40 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1211 від 13.08.2013.

Відповідач натомість зобов'язався у встановлені Договором строки надати передплачені Позивачем послуги (виконати роботи), по закінченню чого надати акт виконаних робіт.

Строк дії Договору сторонами було встановлено до 31.12.2014 без можливості автоматичної пролонгації. Доказів його пролонгації за згодою сторін матеріали справи не містять, отже Договір закінчив свою дію 31.12.2014.

У матеріалах справи відсутні докази, що у встановлені Договором строки, а також до закінчення строку його дії Відповідачем було надано Позивачу обумовлені Договором послуги (виконано роботи) з приєднання електроустановок об'єкту Позивача до електричних мереж. Також відсутні докази надання таких послуг з часу закінчення строку дії Договору та станом на даний час.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні.

Отже, оскільки строк дії Договору закінчився 31.12.2014, а роботи за Договором залишилися не виконаними, то правова підстава перебування у Відповідача 19760,40 грн. попередньої оплати, яка існувала та була чинною на час отримання Відповідачем цих коштів (Договір був чинним на строк його дії не закінчився), на даний час відпала, тому Відповідач у відповідності до ст. 1212 ЦК України був зобов'язаний повернути Позивачу ці кошти одразу після закінчення строку дії Договору, тобто з 01.01.2015, як такі, що зберігаються Відповідачем без належної правової підстави (підстава, на якій вони були набуті, згодом відпала).

Наявності будь-якої іншої належної правової підстави для збереження після 01.01.2015 та на даний час грошових коштів Позивача в розмірі 19760,40 грн. Відповідачем суду не доведено.

Згідно зі статтею 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.

При цьому судом відхиляються заперечення Відповідача, що підставою неповернення коштів за Договором є анексія півострову Крим, що викликало проблеми у господарській діяльності Відповідача, тому він не може перевірити стан виконання укладеного з Позивачем Договору та розрахунків між сторонами. Суд зазначає, що враховуючи анексію Криму Відповідач не був позбавлений права та можливості розірвати договірні відносини з Позивачем у зв'язку з неможливістю виконати обумовлені Договором роботи та повернути передплату, чого Відповідачем зроблено не було. А обставина, що через анексію Криму Відповідач не може перевірити стан виконання укладеного з Позивачем Договору та розрахунків між сторонами не відміняє обов'язку Відповідача повернути Позивачу 19760,40 грн. передплати в зв'язку з закінченням строку дії Договору та невиконанням взятих на себе договірних зобов'язань, так як на даний час відсутня правова підстава перебування у Відповідача цих коштів.

Також, виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, та зокрема у вигляді нарахування та стягнення 3% річних та інфляційних на підставі ст. 625 ЦК України.

Посилання Відповідача щодо звільнення його від відповідальності в зв'язку з дією непереборної сили судом відхиляються, оскільки за змістом ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» єдиним належним доказом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), як підстави звільнення від відповідальності за невиконання (неналежне виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України, тоді як інші документи не можуть вважатися доказами наявності таких обставин.

Перевіривши наведений Позивачем у позові розрахунок 3% річних та інфляційних на підставі ст. 625 ЦК України, суд зазначає, що Позивачем невірно обраховано дату, з якої Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, оскільки лист Позивача від 25.06.2014 № 1/7/1424-14 хоча і містить вимогу повернути кошти, проте така вимога на час отримання Відповідачем вказаного листа (01.07.2014) була необґрунтованою, так як строк дії Договору і виконання сторонами своїх зобов'язань не закінчився, та договір розірваним не був (матеріали справи не містять доказів розірвання Договору за згодою сторін або в примусовому порядку).

З огляду на наведене, суд робить власний розрахунок, від встановленої судом обгрунтвоано дати прострочення - 01.01.2015, та в межах заявленого Позивачем періоду нарахування, тобто по 02.03.2015, наступним чином:

Період заборгованостіСума боргу (грн.)Сукупний індекс інфляції за періодІнфляційне збільшення суми боргу
01.01.2015 - 02.03.201519760.401.0861692.34

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
19760.4001.01.2015 - 02.03.2015613 %99.07

Обґрунтованими до стягнення є 1692,34 грн. інфляційних та 99,07 грн. 3% річних, отже загалом позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Крименерго» (м. Київ, вул. Льва Толстого, 57; ідентифікаційний код 00131400) на користь Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» в особі філії «Морська пошуково-рятувальна служба» (м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1; ідентифікаційний код 38960649) 19760 (дев'ятнадцять тисяч сімсот шістдесят) грн. 40 коп. заборгованості, 1692 (одну тисячу шістсот дев'яносто дві) грн. 34 коп. інфляційних, 99 (дев'яносто дев'ять) грн. 07 коп. 3% річних, а також 1698 (одну тисячу шістсот дев'яносто вісім) грн. 11 коп. судового збору.

Видати наказ.

У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.06.2015

Суддя Сташків Р.Б.