ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 р. Справа № 917/875/15

За позовом Колективного підприємства "Полтавська бавовнопрядильна фабрика" (адреса для листування: вул. Пушкіна, буд.110, м. Полтава, 36014; юридична адреса: вул. Маршала Бірюзова, буд. 26/1, м. Полтава, 36007)

до Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вул.Зигіна, буд. 1, м. Полтава, 36000)

про визнання недійсним рішення

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Полежаєва І. В.

від відповідача: Юрченко В. С.

Розглядається позовна заява про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.2015р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014.

До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач надав заяву (вхід. № 7271 від 18.05.2015р.) про зміну підстав позову (а.с.125-126).

Ухвалою від 19.05.2015р. змінені підстави позову прийняті судом до розгляду (а.с.147-148). Подальший розгляд справи проводиться з врахуванням змінених позовних вимог в редакції заяви від 18.05.2015р.

Відповідач у відзиві та додаткових поясненнях проти позову заперечує посилаючись на те, що 1) справа була порушена на підставі колективної заяви мешканців гуртожитків на дії позивача щодо установлення плати за житлово-комунальні послуги у гуртожитках; позивач відмовлявся надавати інформацію по суті порушень; відповідач має право розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами згідно ст.ст. 7, 17, 35, 36 Закону України "Про Антимонопольний комітет"; 2) мешканці гуртожитків є споживачами послуг позивача; позивачем встановлена плата за проживання у гуртожитках у розмірі 278,00 грн. за ліжко-місце в порушення розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011р. № 300, яким граничний розмір плати встановлений на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце (з урахуванням ПДВ); зазначені дії призвели до ущемлення інтересів споживачів; позивачем не були укладені договори на надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, що є порушенням діючого законодавства; 3) позивач займає монопольне становище на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, буд.108 та буд.110 в м. Полтаві; 4) визнання позивача банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури за постановою господарського суду Полтавської області від 12.08.2003р. по справі № 10/45 не перешкоджає розгляду справи про порушення економічної конкуренції та накладенню штрафу за таке порушення, оскільки даний штраф не пов'язаний з невиконанням чи неналежним виконанням позивачем грошового зобов'язання (в тому числі щодо сплати податків і зборів) та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", про що також зазначено в оглядовому листі Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. № 01-06/2304/14 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням конкурентного законодавства" (а.с.26-33, 151-154).

В судовому засіданні 09.06.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Рішенням адміністративної колегії Полтавського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 24.02.15р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014 (далі по тексту - Рішення № 01/29-рш) постановлено:

1. Визнати, що за результатами діяльності у 2011-2014 роках та у період з 01.01.2015р. по даний час колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул.. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава з часткою 100%.

2. Визнати дії колективного підприємства «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» щодо установлення та взяття плати за проживання мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул.. Пушкіна, 108 та 110 у розмірі 278 грн. за ліжко-місце щомісячно у період з 18.08.2011р. по даний час при встановленому розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 граничному розмірі вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце (з урахуванням ПДВ) порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним "(домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3. Визнати бездіяльність колективного підприємства «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» в частині не укладення договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із мешканцями гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м.Полтава, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яке було б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку.

4. За порушення законодавства про захист економічної конкуренції та зазначене у пункті 2 цього рішення, накласти на колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» штраф у розмірі 68000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень, що становить 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

5. За порушення законодавства про захист економічної конкуренції та зазначене у пункті 3 цього рішення, накласти на колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» штраф у розмірі 68000,00 гривень.

6. Зобов'язати колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом взяття із мешканців гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава плати за проживання у гуртожитках (за ліжко-місце щомісячно) з дотриманням вимог розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках».

7. Зобов'язати колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції шляхом вжиття заходів щодо здійснення перерахунків мешканцям гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава плати за проживання у гуртожитках (за ліжко-місце щомісячно), у розмірі, що перевищує граничний розмір вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце (з урахуванням ПДВ), встановлений розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках», за період з 18.08.2011р. по даний час.

8. Зобов'язати колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» вжити заходи щодо укладення договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій із мешканцями гуртожитків по вул.Пушкіна, 108 та 110 в м.Полтава у відповідності до вимог чинного законодавства.

Рішення позивача направлено відповідачу супровідним листом за № 01/881 25.02.2015р. і отримано 03.03.2015р. (а.с.11).

24.04.2015р. (у межах двомісячного строку та в порядку, передбаченому частиною першою статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції») колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» звернулося до господарського суду Полтавської області з даним позовом про визнання недійсним та скасування Рішення № 01/29-рш.

Позовні вимоги (з врахуванням заяви про зміну підстав позову) ґрунтуються на тому, що Рішення № 01/29-рш є незаконним, оскільки:

1) відповідачем порушено ст. 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», п.8 Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», постанову Кабінету Міністрів України від 13.08.2014р. № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами»;

2) відповідачем порушено п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», оскільки оскаржуване рішення приймалось в інтересах заявників, які нібито є споживачами послуг з утримання гуртожитку по вул. Пушкіна, 110, хоча жоден із споживачів даних послуг (мешканців гуртожитку по вул. Пушкіна, 110) з жодною заявою не звертався. Заявники не є споживачами послуг з утримання гуртожитку по вул. Пушкіна, 110;

3) відповідачем порушено ст. 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», Методику визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002 р. № 49-р, оскільки позивач не займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару;

4) відповідачем порушено п. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону до 19.01.2013 року) та абз. 4, 5 ч.1 ст.38 цього Закону в новій редакції.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Відповідно до п. 12 Додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1996 р. N 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» (в редакції станом на 27.07.2011р.) Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації регулюють (встановлюють), зокрема, граничний розмір плати за проживання в гуртожитках (крім студентських гуртожитків) громадян України, осіб без громадянства та іноземців, які займають приміщення, що знаходяться у спільному користуванні кількох осіб, які не перебувають у сімейних відносинах.

На виконання даної постанови розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011р. № 300 було встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках на рівні 108,00 грн. за одне ліжко-місце в місяць. Дане розпорядження було зареєстроване в Головному управлінні юстиції у Полтавській області 29.07.2011р. за № 162/1739 (а.с.63).

Офіційна публікація вказаного розпорядження була проведена в офіційній газеті «Зоря Полтавщини» за 17.08.2011р. № 128, що підтверджено довідкою головного редактора (а.с.102).

Як свідчать матеріали справи, до територіального відділення Комітету надійшла направлена для розгляду прокуратурою Полтавської області листом від 21.10.14 № 07/1-1203-14 (вх. № 01/146 від 24.10.14р.) колективна заява мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, на дії КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» в частині установлення плати за житлово-комунальні послуги у гуртожитках № 108 та 110 в розмірі 278 грн. за ліжко-місце щомісячно (а.с.57-59).

З метою розгляду вказаної колективної заяви територіальним відділенням Комітету, було направлено Полтавській обласній державній адміністрації вимогу від 11.11.14р. № 01/5638, КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» (копія арбітражному керуючому Болтіку С.М.) - вимогу від 11.11.14р. № 01/5639, заявникам - мешканцям гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 - лист від 11.11.14р. № 01/5640; Полтавській міській раді - вимогу від 20.11.14р. №01/5809 (а.с.61, 66, 68, 70).

На вимогу відповідача Полтавська обласна державна адміністрація повідомила, що за розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках в розмірі 180,00 грн. за одне ліжко-місце в місяць (а.с.62-65).

На вимогу відповідача заявники - мешканці гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 надали квитанції на сплату 278,00 грн. плати за проживання (а.с.69).

Відповідач витребувану інформацію не надав, повідомивши листом від 18.11.2014р. № 02-01/277 про відсутність підстав для перевірки підприємства (а.с.67).

За результатами аналізу отриманої інформації на засіданні адміністративної колегії територіального відділення Комітету прийнято розпорядження від 25.11.2014р. № 01/171-р про початок розгляду справи № 01-02-50/165-2014 за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції в діях КІЇ «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» щодо установлення та взяття плати за проживання мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 у розмірі 278 грн. за ліжко-місце щомісячно при встановленому граничному розмірі плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко-місце, передбаченого пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку шляхом вчинення дій, що можуть призвести до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку (а.с.74-75).

Твердження позивача про те, що відповідачем порушено ст. 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», п. 8 Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», постанову Кабінету Міністрів України від 13.08.2014р. № 408 «Питання запровадження обмежень на проведення перевірок державними інспекціями та іншими контролюючими органами», є необґрунтованим з наступних мотивів.

Стаття 31 Закону України від 16 січня 2014 року № 719-VII «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлює, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України) здійснюються протягом серпня - грудня 2014 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

Пунктом 8 розділу III. «Прикінцеві положення» Закону України від 28.12.2014 №76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» установлено, що перевірки підприємств, установ та організацій, фізичних осіб - підприємців контролюючими органами (крім Державної фіскальної служби України та Державної фінансової інспекції України) здійснюються протягом січня - червня 2015 року виключно з дозволу Кабінету Міністрів України або за заявкою суб'єкта господарювання щодо його перевірки.

В ст. 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» від 26 листопада 1993 року № 3659-ХІІ (зі змінами) визначено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, повноваження:

- проводити, організовувати розслідування за заявами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що підвідомчі адміністративним колегіям територіального відділення (п.1 ч. 1 ст. 17 Закону);

- проводити перевірки суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (п.3 ч. 1 ст. 17 Закону).

Пунктом 1 частини першої статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначено, що однією з підстав початку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції є заяви суб'єктів господарювання, громадян, об'єднань, установ, організацій про порушення їх прав внаслідок дій чи бездіяльності, визначених цим Законом як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Статтею 35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи.

Правила розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (надалі - Правила розгляду заяв і справ) затверджені розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 6 травня 1994р. за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169-р, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 липня 1998 року за № 471/2911). Даними правилами визначено окремі особливості порядку розгляду заяв, справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України, порядок прийняття рішень по справі.

Положення про порядок проведення перевірок додержання законодавства про захист економічної конкуренції затверджене розпорядженням Антимонопольного комітету України від 25.12.01 № 182-р (із змінами і доповненнями). Відповідно до пункту 2 цього Положення органи Антимонопольного комітету України мають право здійснювати планові та позапланові виїзні перевірки додержання законодавства про захист економічної конкуренції при здійсненні господарської діяльності суб'єктами господарювання та при реалізації повноважень органами влади, органами місцевого самоврядування, органами адміністративно - господарського управління і контролю щодо суб'єктів господарювання. Згідно з пунктом 5 вказаного Положення, підставою для проведення планових перевірок є план - графік перевірок, затверджений Головою Антимонопольного комітету України. Відповідно до пункту 8 вказаного Положення, позапланова виїзна перевірка проводиться органами Антимонопольного комітету України в разі виявлених порушень законодавства про захист економічної конкуренції та, зокрема за власною ініціативою, відповідно до підпункту 8.12 Положення, з метою забезпечення доказів у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Аналіз вказаних правових норм свідчить про те, що в законодавстві розмежовано поняття «проведення перевірки» Комітетом та «розгляд справи» Комітетом, тобто це різні процедури.

В даному випадку перевірка позивача відповідачем не проводилася, а направлення територіальним відділенням Комітету вимоги до позивача відбувалося у зв'язку з розглядом колективної заяви мешканців та початком розгляду справи № 01-02/50/165-2014р. за ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Пунктом 5 частини першої статті 17 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що голова територіального відділення Антимонопольного комітету України при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках,вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно - господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Направлення територіальним відділенням Комітету вимоги про надання інформації до КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» у зв'язку з розглядом колективної заяви мешканців гуртожитків та розглядом справи не є перевіркою цього суб'єкта господарювання, а є лише способом одержання необхідної інформації для виконання покладених на орган Антимонопольного комітету України обов'язків.

Отже, обмеження, встановлені ст. 31 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», п. 8 Закону України від 28.12.2014 № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», постанову Кабінету Міністрів України від 13.08.2014р. № 408, на даний випадок не розповсюджуються, а вищевказані дії територіального відділення Комітету не суперечать вимогам чинного законодавства.

Така ж правова позиція підтверджена постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 15.12.2014р. у справі № 816/4745/14 та ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 04.02.2015р. у справі № 816/4745/14 (за позовом КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» до Полтавського обласного територіального відділення Комітету та до в.о. голови територіального відділення Комітету Сундалової M.B. про визнання протиправною та скасування вимоги голови територіального відділення Комітету від 11.11.2014р. № 01/5639); рішеннями господарського суду Полтавської області від 02.04.2015р. по справі № 917/364/15 (за позовом КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» до територіального відділення Комітету про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії територіального відділення Комітету) та від 09.04.2015р. по справі № 917/514/15 (за позовом КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» до територіального відділення Комітету про визнання недійсним та скасування рішення адміністративної колегії територіального відділення Комітету); (а.с.43-56). Цими судовими рішеннями встановлено правомірність направлення відповідачем позивачу вимоги від 11.11.14р. № 01/5639 про надання інформації, пов'язаної з розглядом даної колективної заяви мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110.

Суд також визнає необґрунтованим посилання позивача на те, що відповідачем порушено п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», оскільки оскаржуване рішення приймалось в інтересах заявників, які не є споживачами послуг з утримання гуртожитку по вул. Пушкіна, 110.

В п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема як - розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами.

В даному пункті не визначено коло осіб, які мають право на подачу таких заяв.

В абзаці 3 пункту 17 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19 квітня 1994 № 5, визначено, що особами, які мають право подавати заяву згідно чинного конкуренційного законодавства є суб'єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права.

В даному випадку, територіальним відділенням Комітету розглядалася направлена прокуратурою Полтавської області листом від 21.10.14 № 07/1-1203-14 колективна заява мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна на дії КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» щодо установлення плати за проживання у гуртожитках по вул. Пушкіна, 108 та 110 у розмірі 278 грн. за ліжко - місце щомісячно, що перевищує встановлений розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 граничний розмір вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко - місце (з урахуванням ПДВ); (а.с.57-59).

У зв'язку з виявленими ознаками порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» за результатами розгляду територіальним відділенням Комітету вказаної заяви, керуючись статтями 35, 36 та 37 Закону України «Про захист економічної конкуренції», на засіданні адміністративної колегії територіального відділення Комітету було розпочато розгляд справи №01-02-50/165-2014.

В ході розгляду вказаної справи до територіального відділення Комітету надійшов лист прокуратури Полтавської області від 21.11.2014р. № 07/1-1203-14 щодо розгляду направленої їм відділом з питань звернень громадян Апарату Верховної Ради України колективної заяви мешканців вищевказаних гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна (а.с.80-83).

В ході розгляду справи № 01-02-50/165-2014 територіальним відділенням Комітету встановлено, що з мешканців гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108, та по вул. Пушкіна, 110 позивачем береться плата за проживання у розмірі 278 грн. за ліжко - місце щомісячно у період з 18.08.2011р. по даний час, при встановленому розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 граничному розмірі вищезазначеної плати на рівні 180,00 грн. за одне ліжко - місце (з урахуванням ПДВ).

КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» листами від 04.12.2014р. №02-01/2798, від 08.12.2014р. № 02-01/299 повідомило, що плата за проживання у гуртожитках в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 становить 278 грн. за ліжко - місце щомісячно. Крім плати за проживання у вказаних гуртожитках будь - яких інших рахунків за житлово-комунальні послуги мешканцям не виставляється. Вказана плата за інформацією підприємства (лист від 30.12.14р. № 02-01/342) застосовується із 01.01.2011р. по даний час (на момент прийняття спірного рішення); (а.с.88, 93, 94).

Дані обставини також не заперечуються позивачем у своїй позовній заяві.

Вищевказане підтверджує, що дії підприємства щодо порушення вимог розпорядження голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в гуртожитках» призвели до сплати мешканцями гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108 та 110 позивачу плати за проживання у гуртожитках за одне ліжко-місце щомісячно за період з 18.08.2011р. по даний час у розмірі 278.00 грн., тобто з перевищенням граничного розмір цієї плати, встановленого розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації від 27.07.2011 № 300. Як результат, вказані дії призвели до ущемлення інтересів споживачів.

Вказані вище дії є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, шляхом вчинення дій, що призвели до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку. Отже, висновок відповідача, викладений в пункті 2 резолютивної частини Рішення № 01/29-рш, є обґрунтованим.

Також в ході розгляду справи № 01-02-50/165-2014 територіальним відділенням Комітету доведено, та не заперечується позивачем, що КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» не укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій як із мешканцями гуртожитків в м. Полтава по вул. Пушкіна, 108, так і з мешканцями по вул. Пушкіна, 110.

Відсутність договорів зі споживачами послуг призводить до відсутності обов'язків та відповідальності з боку сторін, а також до відсутності прав споживача отримувати своєчасно і відповідної якості послуги, права на здійснення перерахунків в разі надання неякісних послуг та відстоювати свої права в судових інстанціях.

Зазначена вище бездіяльність є порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною першою статті 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, що може призвести до ущемлення інтересів споживачів, яка була б неможливою за умов існування значної конкуренції на ринку.

Таким чином, висновок відповідача, викладений в пункті 3 резолютивної частини Рішення № 01/29-рш, є обґрунтованим.

За вказані вище порушення законодавства про захист економічної конкуренції на КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика», керуючись частиною п'ятою статті 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції», правомірно накладено штрафи за пунктами 4 та 5 резолютивної частини Рішення № 01/29-рш.

Визначені в пунктах 6, 7 та 8 резолютивної частини Рішення № 01/29-рш приписи про зобов'язання позивача припинити вказані порушення законодавства, вжити заходи щодо здійснення перерахунків плати за проживання в гуртожитках та щодо укладення з мешканцями договорів про надання послуг з утримання будинків і прибудинкових територій, прийняті в межах повноважень наданих Комітету за ст..48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в якій визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: припинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу; усунення наслідків порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Посилання позивача на те, що Територіальним відділенням Комітету невірно та в порушення вимог п. 6.1 Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням Антимонопольного комітету України від 05.03.2002р. № 49-р визначено територіальні (географічні) межі ринку, також не підтвердилися під час судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зі змінами, визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зі змінами, визначено, що залежно від функціонального призначення житлово- комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та ирибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4)послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Згідно статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 16 вказаного Закону України зазначено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник (частина 1, 2 статті 19 Закону України).

Абзацом 4 пункту 2 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01 червня 2011р. № 869 «Про затвердження єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги» визначено, що з власниками (наймачами) квартир (житлових приміщень у гуртожитку) та власниками, орендарями нежитлових приміщень у житловому будинку (гуртожитку) укладається договір про надання послуг з утримання будинків і споруд таприбудинковихтериторій.Типовий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 № 529, зі змінами.

КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» листом від 04.12.14р. № 02-01/2798 підтвердило, що гуртожитки по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава знаходяться на балансі даного підприємства. Вказане також підтверджено листом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Полтавській області від 17.03.2011р. № 11-03/1383 (а.с.88, 89).

За інформацією позивача підставою для вселення і проживання у гуртожитках є спеціальні ордери (лист від 04.12.14р. № 02-01/2798; а.с.88).

За повідомленням позивача (лист від 30.12.2014р. № 02-01/342) обсяг діяльності підприємства з утримання гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 (прибирання місць загального користування, прибирання прибудинкової території, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення, поточний ремонт, підготовка будинків до експлуатації в осінньо - зимовий період) в грошовому виразі за 2013 рік склав 635073,90 грн., а за 2014 рік - 564303,83 грн. (а.с.94).

Згідно зі статтею 24 Житлового кодексу Української РСР (із змінами та доповненнями) жилий будинок може експлуатуватися тільки однією житлово- експлуатаційною організацією. Якщо для експлуатації будинків відомчого або громадського житлового фонду не може бути створено житлово-експлуатаційну організацію, експлуатація будинків здійснюється безпосередньо відповідним підприємством, установою, організацією.

Характерною рисою послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій є те, що вона надається споживачам будинку тільки тим суб'єктом господарювання, на обслуговуванні якого знаходиться будинок.

Тобто, один споживач, який мешкає у цьому будинку не може відмовитися від отримання цієї послуги та перейти від споживання послуги з утримання будинків і прибудинкових територій, яку надає КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика», до споживання такої ж послуги іншого суб'єкту господарювання.

Таким чином, територіальними (географічними) межами ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» визначено обслуговуючі даним підприємством території гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава.

Враховуючи наведене, в межах території гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава, що знаходяться на балансі КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика», (в межах обслуговуючих підприємством територій) єдиним суб'єктом господарювання, що надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, є КП «Полтавська бавовнопрядильна фабрика».

Відповідно до статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб'єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо: на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших і суб'єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар'єрів для доступу на ринок інших суб'єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин. Суб'єкт господарювання, який заперечує зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку товару, має довести, що на цьому ринку у нього є конкуренти або що він зазнає значної конкуренції.

Проте позивачем не спростовано зайняття ним монопольного (домінуючого) становища на ринку утримання будинків споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава та не надано відповідних доказів.

Отже, висновок відповідача в п. 1 резолютивної частини Рішення № 01/29-рш про те, що у 2011-2014 роках та у період з 01.01.2015р. по даний час колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» займає монопольне (домінуюче) становище на ринку утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в межах обслуговуючих підприємством територій гуртожитків по вул. Пушкіна, 108 та 110 в м. Полтава з часткою 100,0 % зроблений у відповідності до статті 12 Закону України «Про захист економічної конкуренції», вимог Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб'єктів господарювання на ринку, за результатами проведених досліджень та за підсумками діяльності.

Також є необґрунтованим посилання позивача на те, що накладення на нього штрафу є порушенням п. І cт. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону до 19.01.2013 року) та абз. 4, 5 ч. 1 cm. 38 Закону в новій редакції.

Як свідчать надані докази, за постановою господарського суду Полтавської області від 12.08.2003р. у справі № 10/45 колективне підприємство «Полтавська бавовнопрядильна фабрика» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру (а.с.156). На даний час ліквідаційна процедура не закінчена, що підтверджено даними Єдиного державного реєстру судових рішень по справі № 10/45

В пункті 11 Розділу Х «Прикінцеві та перехіні положення» Закону України«Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції Закону № 5405-VI від 02.10.2012) положення нової редакції цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Оскільки ліквідаційна процедура позивача була відкрита за постановою від 12.08.2003р., то в даному випадку слід застосовувати приписи п. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції закону до 19.01.2013 року.

Відповідно до п. 1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (в редакції закону до 19.01.2013 року) з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури:

підприємницька діяльність банкрута завершується закінченням технологічного циклу з виготовлення продукції у разі можливості її продажу;

строк виконання всіх грошових зобов'язань банкрута та зобов'язання щодо сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, податків і зборів (обов'язкових платежів), повернення коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності вважається таким, що настав;

припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій по всіх видах заборгованості банкрута;

відомості про фінансове становище банкрута перестають бути конфіденційними чи становити комерційну таємницю;

укладення угод, пов'язаних з відчуженням майна банкрута чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому цим розділом;

скасовується арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, чи інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається;

вимоги за зобов'язаннями боржника, визнаного банкрутом, що виникли під час проведення процедур банкрутства, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури;

виконання зобов'язань боржника, визнаного банкрутом, здійснюється у випадках і порядку, передбаченому цим розділом.

Закон України "Про захист економічної конкуренції"", на підставі приписів якого нараховано штраф, визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин. Цей закон встановлює види, склад правопорушень законодавства про захист економічної конкуренції, заходи відповідальності, що застосовуються за їх вчинення, і процесуальні норми, що визначають порядок притягнення до відповідальності.

Названий закон не регулює ані цивільно-правових відносин, ані відносин у сфері оподаткування.

Накладений на відповідача штраф є видом відповідальності за вчинення правопорушення, а нарахована пеня - способом забезпечення сплати цього штрафу.

Виходячи з наведеного, зазначені нарахування, застосовані відповідачем на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Отже, положення Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не застосовуються до відносин сторін у цій справі.

В постанові Верховного Суду України від 24.12.2013 р. № 3-36гс13 у справі № 922/710/13-г (реєстровий номер в ЄДРСР 36475630) викладено правову позицію про те, що штраф та пеня, застосовані органами антимонопольного комітету України на підставі Закону України "Про захист економічної конкуренції", не пов'язані з невиконанням чи неналежним виконанням грошового зобов'язання або зобов'язання щодо сплати податків і зборів та не є заходами, спрямованими на забезпечення виконання цих зобов'язань, відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ч. 1 ст. 111-28 ГПК України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

В даному випадку підстави для відступу від правової позиції Верховного суду України у господарського суду відсутні.

Така ж правова позиція була викладена в пункті 1 оглядового листа Вищого господарського суду України від 24.12.2014р. № 01-06/2304/14 «Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням конкурентного законодавства».

Таким чином, суд прийшов до висновку, що при прийнятті рішення від 24.02.2015р. № 01/29-рш по справі № 01-02-50/165-2014 територіальне відділення Комітету діяло в межах визначених повноважень; а вказане рішення відповідає вимогам законодавства. Підстави для визнання недійсним та скасування цього рішення відсутні.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано: 12.06.2015р.

Суддя Безрук Т. М.