ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2015 р. Справа № 911/1834/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Знамагро"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготин - Агро"

про стягнення 54 338,07грн

Суддя А.Р. Ейвазова

Представники:

від позивача - Пуш М.М. (довіреність б/н від 14.04.2015);

від відповідача - Гринько В.О. (довіреність №01/04-д від 06.04.2015)

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Знамагро" (далі - ТОВ "Знамагро") звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготин - Агро" (далі - ТОВ "Яготин - Агро") про стягнення 62970,92грн.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на те що, відповідачем порушено зобов'язання за договором купівлі-продажу №030-12 від 23.04.2012 в частині оплати за поставлений товар у строк та у розмірі, встановлені договором (а.с.2-7).

До прийняття судом рішення по суті заявлених вимог, позивачем 12.06.2015 подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача 54 338,07грн заборгованості за поставлений товар. При цьому, у поданій заяві позивачем фактично заявлені вимоги про стягнення основного боргу без вимог про стягнення пені, про нарахування якої вказувалось у позовній заяві, однак, у її прохальній частині зазначалась загальна сума вимог, без розшифровки її складових, у зв'язку з чим ухвалою суду від 26.05.2015 суд зобов'язував позивача надати детальний розрахунок заборгованості. Між тим, до подання заяви про зменшення позовних вимог такі вимоги не виконані, а з заяви про зменшення позовних вимог вбачається, що вимоги позивачем заявлені лише щодо стягнення основної заборгованості з урахуванням курсової різниці (а.с.74-75).

Відповідна заява прийнята судом в судовому засіданні 12.06.2015, зважаючи на те, що право на зменшення позовних вимог є процесуальним правом позивача, визначеним ст.22 ГПК України, яке може бути ним реалізовано у будь-який час до прийняття рішення у справі.

Відповідач у справі - ТОВ "Яготин-Агро" у відзиві просить суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що:

- ним здійснено оплату за поставлений товар у повному обсязі згідно наданих позивачем рахунків;

- договір не передбачає відповідальності у вигляді пені за порушення зобов'язання з оплати (а.с.49-50,77).

У судовому засіданні 12.06.2015 представник позивача позовні вимоги підтримав (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог), представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував.

Дослідивши матеріали справи, пояснення представників сторін та подані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

23.04.2012 між сторонами у справі - ТОВ "Знамагро" (далі - продавець) та ТОВ "Яготин - Агро" (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу № 030-12 (а.с.11-13, далі - договір).Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору, продавець зобов'язується поставити та передати у власність мінеральні добрива «INTERMAG», які виготовляє підприємство «INTERMAG» Sp z o.o. (Польша), а покупець - прийняти і оплатити продукцію, в терміни та на умовах зазначеного договору.

Відповідно до п. 1.2 договору, загальний асортимент, номенклатура, ціна продукції, яка поставляється на умовах договору, визначається специфікацією (додатками), які є невід'ємними частинами договору.

Згідно п. 2.1 договору, сума договору (вартість продукції) у національній валюті в гривнях, на день оплати, по курсу євро на міжбанківському ринку, вказана у додатках і включає в себе ПДВ.

Як визначено п. 2.3 договору, покупець проводить оплату за продукцію в терміни, визначені в додатках до договору; оплата проводиться шляхом перерахування коштів у розмірі, визначеному в порядку, передбаченому п. 2.1 договору, на поточний рахунок продавця.

Покупець зобов'язується провести оплату за продукцію в терміни, вказані у договорі та з дотриманням порядку, визначеному розділом 2 договору; при перерахуванні коштів обов'язково вказувати в платіжному дорученні номер і дату укладення вказаного договору; у випадку, якщо покупець не виконує цієї умови, продавець, в межах існуючих зобов'язань покупця, самостійно визначає порядок зарахування отриманих від нього сум (п. 3.4 договору).

Відповідно до п. 9 договору, він набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 27.04.2015, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Як встановлено під час розгляду справи, до відповідного договору сторонами підписано специфікацію від 12.06.2014, яка є додатком №4 до договору (а.с.14).

Так, за вказаною специфікацією сторонами узгоджено поставку продукції, вартість якої визначена сумі, що дорівнює 6286,72 $.

При цьому, п. 13 вказаної специфікації сторонами визначено порядок та строки розрахунків: 26% передоплати, що відповідає 1634,57 $ = 19 238,88грн; 74% - 4652,23 $ до 01.09.2014; розрахунок по відстрочці проводиться в гривнях по курсу долара на день виставлення рахунку.

На підставі вказаної специфікації позивачем виставлено відповідачу рахунок-фактуру №СФ-0000116 від 12.06.2014 на суму 73995,60грн (а.с.17,53).

За відповідний товар відповідачем здійснено передплату платіжним дорученням №252 від 13.06.2014, у призначенні платежу якого вказано: «передплата за мін.добрива зг. рахунку №СФ-0000116 від 12.06.2014» (а.с.55).

Товар за даною специфікацією на суму 73 995,60грн згідно видаткової накладної №РН-0000095 від 13.06.2014 (а.с.15) переданий представнику відповідача, що діяв на підставі довіреності №17 від 19.05.2014, яка дійсна до 19.06.2014 (а.с.16).

В рахунок оплати товару, що підтверджується банківськими виписками (а.с.18-19, 55-57), щодо оплати якого виставлений рахунок №СФ-0000116 від 12.06.2014, відповідачем з відповідним призначенням платежу перераховано позивачу:

- 13.06.2014 - 19 238,88грн (передплата);

- 20.11.2014 - 30 000,00грн;

- 27.11.2014 - 24 756,72грн.

Однак, позивач, звертаючись до суду з даним позовом вважає, що станом на 01.09.2014 відповідачем недоплачено за товар 4 652,23долари США, що станом на день звернення до суду - 07.04.2015, за його підрахунком, становить 109 094,79грн, в рахунок оплати якої ним зараховані оплати, здійснені відповідачем 20.11.2014 та 27.11.2014 на загальну суму 54 756,72грн, у зв'язку з чим розмір заборгованості зменшився до 54 338,07грн, які і заявлені до стягнення.

Предметом спору у даній справі є наявність у відповідача обов'язку сплатити за товар, переданий відповідно до вказаного договору та специфікації, 54 338,07грн заборгованості.

Заявлені вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом виконання зобов'язань, яке визначено ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 692 ЦК України, яка регулює порядок оплати товару за договором купівлі-продажу, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При укладенні договору сторонами змінено загальне правило щодо оплати товару після його прийняття шляхом встановлення у специфікації (додаток №4) до договору іншого терміну виконання зобов'язання з оплати.

Згідно з встановленим терміном виконання відповідного зобов'язання, остаточний розрахунок за переданий товар (74%) мав бути здійснений до 01.09.2014 (п.13 специфікації).

За приписами ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні; сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

В силу ч. 2 ст. 632 ЦК України, яка є загальною, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Як визначено чч. 1, 3 ст. 691 ЦК України, що регулює спірні відносини сторін, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу; якщо договором купівлі-продажу встановлено, що ціна товару підлягає зміні залежно від показників, що зумовлюють ціну товару (собівартість, затрати тощо), але при цьому не визначено способу її перегляду, ціна визначається виходячи із співвідношення цих показників на момент укладення договору і на момент передання товару. При цьому, положення ч.3 вказаної норми про визначення ціни товару застосовуються, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов'язання.

Сторонами у договорі, з урахуванням специфікації (додаток №4), яка визначає умови поставки та оплати певної партії товару, вартість товару визначена в еквіваленті у іноземній валюті. При цьому, розмір передплати визначений як в іноземній валюті, так і у національній валюті, а розмір іншого платежу - 74% вартості, який підлягав оплаті до 01.09.2014 лише у іноземній валюті.

Як вказував позивач під час розгляду справи по суті, вартість товару зазначена в еквіваленті у доларах США. Між тим, відповідач вказував на те, що вартість товару визначена у доларах невідомо якої країни.

Заперечення відповідача стосовно того, що у специфікації не зазначено долар якої саме країни застосовується до розрахунків, не приймаються судом до уваги, з огляду на те, що за згодою сторін у специфікації (додаток №4) до договору розмір передплати визначено у іноземній валюті та в перерахунку у національній валюті, з чого вбачається, що сторонам на момент підписання такої специфікації визначено валюту, курс якої підлягає застосуванню. З урахуванням визначеної суми передплати, можна визначити, що сторони мали на увазі валюту, курс якої до гривні на момент підписання специфікації склав 1ед. до 11,76999грн (19238,88/1634,57), що більш відповідає саме середньозваженому курсу гривні до долара США (оскільки курси гривні, зокрема, до австралійського долара, канадського долара, сінгапурського долара тощо станом на відповідну дату мали менше значення котирування).

При цьому, за умовами договору з урахуванням специфікації, сторони дійшли згоди щодо зміни загального правила визначення ціни товару на момент укладення договору, яке встановлено ч.2 ст.632 ЦК України, шляхом визначення за згодою сторін порядку встановлення частини ціни на товар - 74% його вартості. Так, сторонами узгоджено, що розрахунок за відповідну частину товару здійснюється за курсом долара на день виставлення рахунку та визначено, що це становить в еквіваленті 4652,23$.

Відповідно до виставленого 12.06.2014 рахунку №СФ-000116 вартість товару, який поставлявся за специфікацією (додаток №4) у перерахунку у національну валюту склав 73 995,60грн. Однак, відповідний рахунок не сплачено відповідачем у повному обсязі до дати, у ньому вказаній - 12.06.2014. При цьому, 74% вартості товару могла бути сплачена відповідачем без порушення строку виконання зобов'язань за договором у будь-який день до 01.09.2014, але, враховуючи умови договору, мала становити в еквіваленті 4652,23 $. Поряд з цим, суд не може погодитись з тим, що, оскільки позивач не виставив відповідачу новий рахунок на момент здійснення оплати 74% вартості товару, остаточний розрахунок мав бути здійснений за тим розміром, який вказаний у рахунку на всю вартість товару, виставленому 12.06.2014. Так, такі доводи відповідача суперечать встановленим умовам договору, який визначає еквівалент 74% вартості товару та вказує, що розрахунок має здійснюватись за курсом на момент виставлення рахунку, який фактично не можливо виставити з урахуванням курсу на момент здійснення оплати, зважаючи на те, що позивач не може передбачити у який конкретно день періоду до 12.06.2014 він буде сплачений відповідачем і який курс на цю дату буде діяти.

Як свідчать матеріали справи, остаточний розрахунок відповідачем здійснено з порушенням встановленого договором строку, а саме 54 756,72грн перераховано наступним чином: 20.11.2014 - 30 000,00грн, 27.11.2014 - 24 756,72грн.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Поряд з цим, на день, до якого мав бути здійснений розрахунок - 12.06.2014 курс гривні до долара США змінився і вартість 74 % товару, а саме 4652,23$ в перерахунку до долара США не становили 54 756,72грн, як перерахував відповідач, тобто товар не був оплачений повністю з урахуванням умов, визначених договором.

Враховуючи, що відповідач з настанням строку оплати виконав взяті на себе зобов'язання з оплати товару лише частково, заявлені вимоги про стягнення заборгованості за поставлений товар є обґрунтованими, однак, суд не може погодитись з розміром заборгованості за такий товар, що заявлений до стягнення (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) - 54 338,07грн з наступних підстав.

Розмір донарахування, за розрахунком суду складає меншу суму з огляду на наступне.

За розрахунком суду заборгованість за поставлений та неоплачений відповідачем товар, без врахування зміни ціни становить 54 756,72грн, яка сплачена відповідачем 20.11.2014 та 27.11.2014.

Позивачем у зв'язку зі зміною курсу, на підставі п. 2.1 та п. 2.3 договору, а також зважаючи на специфікацію (додаток №4), якою змінено валюту у якій встановлено в еквіваленті вартість товару, донараховано відповідачу 54 338,07грн за курсом долара США станом на 07.04.2015, з чим не може погодитись суд з наступних підстав.

Відповідно до п. 2.1 договору сума договору (вартість продукції) в національній валюті в гривнях, на день оплати, по курсу євро на міжбанківському ринку, вказані в додатках і включають в себе ПДВ.

Як визначено п. 2.3 договору, покупець проводить оплату за продукцію в терміни, визначені в додатках до договору; оплата проводиться шляхом перерахування коштів в розмірі, визначеному в порядку передбаченому п. 2.1 вказаного договору, на поточний рахунок продавця.

Відповідно до узгодженої сторонами специфікації, ними змінено валюту, зазначену у договорі, а саме євро змінено на долари.

Сторонами у відповідній специфікації узгоджено строк виконання зобов'язання за такою специфікацією (до 01.09.2014) та грошовий еквівалент іноземної валюти, що підлягає сплаті на день платежу.

Оскільки 74% вартості товару мала бути оплачена до 01.09.2014 і до цієї дати не оплачена позивачем, вартість відповідної частини товару мала бути розрахована з урахуванням курсу долара США саме на цей день, який визначений як дата, до якої оплата мала надійти.

У тому випадку, якщо позивач поніс збитків внаслідок оплати товару не у встановлений договором термін, у т.ч. внаслідок зміни курсу, позивач має право вимагати їх відшкодування в установленому порядку, заявивши вимоги саме про стягнення збитків та довівши наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення (у т.ч. фактів понесення витрат або неотримання доходів), що тягне за собою відповідальність такого виду, однак, це не змінює ціну товару остаточно формування якої здійснюється у даному випадку на день платежу, що є моментом настання строку,обумовленого сторонами, виконання зобов'язання.

Станом на 01.09.2014 офіційний курс долара США по відношенню до гривні, встановлений Національним банком України, за 100 доларів США складав 1311,4112грн.

Враховуючи, що сторонами у специфікації визначено еквівалент вартості товару - 4652,23 доларів, розмір донарахування становить 61 009,87грн, а саме 4652,23 долара (несплачена сума зобов'язання станом на 01.09.2014) * 1311,4112 (курс долара США, за 100 доларів) / 100 = 61 009,87грн.

При цьому, враховуючи що відповідачем сплачено на користь позивача 54 756,72грн, різниця між вартістю товару, який підлягав сплаті з урахуванням курсу відповідної валюти та оплаченою сумою складає 6253,15грн (61009,87-54756,72).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо задоволення вимог позивача в частині стягнення основної заборгованості за поставлений товар у розмірі 6253,15грн; в частині стягнення 48084,92грн основної заборгованості суд відмовляє.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з оплатою позову судовим збором, підлягають частковому відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача, пропорційно розміру задоволених вимог, що становить 210,25грн.

Керуючись ст. ст. 22, 49, 82-84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Яготин - Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Знамагро" 6253,15грн заборгованості, а також 210,25грн в рахунок часткового відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 48084,92грн основної заборгованості відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 17.06.2015

Суддя Ейвазова А.Р.