ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"08" червня 2015 р.Справа № 916/1467/15-г

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ";

до відповідача: Державного підприємства "Одеська залізниця";

про стягнення 4 617,22 грн.

Суддя Щавинська Ю.М.

Представники:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Деренченко Г.І. - довіреність №376 від 20.04.2015р.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернулося до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державного підприємства "Одеська залізниця", в якій просить суд стягнути з відповідача суму вартості нестачі вугілля у розмірі 4617,22 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 1827 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно умов договору №13-15/75-У від 31.12.2013 року 18.09.2014р. на адресу ТОВ „ТІС Вугілля" по залізничній накладній №52517422 у вагон №67903674 було завантажено вугілля кам'яне марки Г 0-100 в кількості 71000 кг., вантажовідправник - Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ".

Відповідно до п. 1.1.13 вказаного договору та п. 5 специфікації, яка є складовою та невід'ємною частиною договору №13-15/75-У від 31.12.2013 року, постачання концентрату здійснювалось згідно міжнародним правилам тлумачення торгівельних термінів „Інкотермс" в редакції 2000 року на залізничну станцію Чорноморська Одеської залізниці.

Як зазначає позивач у позовній заяві, ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" відповідно до технічних умов завантажило вугілля кам'яне марки Г 0-100 в кількості 71000 кг у вагон №67903674 по накладній №52517422 та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці. Після прибуття вагона на станцію Чорноморська Одеської залізниці органом транспорту було здійснено контрольне зважування маси вантажу та встановлена його вагова нестача у спірному вагоні в кількості 4300 кг, у зв'язку із чим було складено комерційний акт АА №053280/207 від 30.09.2014 року.

У позовній заяві позивач акцентує увагу на тому, що діями відповідача, який допустив незбереження перевезеного вантажу, позивачу заподіяні збитки у вигляді вартості нестачі вугілля, а саме відсутньої маси вантажу у кількості, яка, з урахуванням природної втрати, складає 2,88 тон, що і зумовило звернення ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" на підставі переуступного напису (ст.133 Статуту залізниць) до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 08.04.2014р. було порушено провадження у справі №916/1467/15-г із призначенням її до розгляду в судовому засіданні 13.05.2015 року.

У судовому засіданні 13.05.2015 року представник відповідача надав відзив на позовну заяву (а.с.33-34), згідно якого ДП "Одеська залізниця" заперечує проти позову в повному обсязі з огляду на таке:

- відповідно до записів у залізничній накладній №52517422 завантаження вагонів №67903674 проводилося засобами і силами відправника вантажу, ним же самостійно було визначено масу вугілля перед відправленням вагонів, без участі представника залізниці;

- з прибуттям вагону на станцію Чорноморська Одеської залізниці 27.09.2014 року було проведено огляд вагону та виявлено, що навантаження вище бортів на 100-200 мм., в наявності поглиблення, справа по ходу потягу, на 1-2 люками; просипання вантажу відсутнє, двері люків замкнені щільно, захисне маркування відсутнє, про що було складено акт загальної форми №5059;

- 30.09.2014 року на станції Чорноморська Одеської залізниці було проведено комісійне зважування вагону №67903674, а саме, виявлено різницю маси, що менше по перевізному документу на 4300 кг, навантаження вище бортів на 100-200 мм., вантаж не марковано, справа по ходу потягу, вбачаються поглиблення на 1-2 люками; люка та двері закриті щільно. На підставі цього, згідно ст. 129 Статуту залізниць був складений комерційний акт АА №053280/207 від 30.09.2014 року;

- актом про технічний стан вагону №45 від 27.09.2014 року підтверджується, що в технічному стані вагон №67903674 справний, внаслідок чого втрата вантажу не можлива.

Як стверджує відповідач, всі вищевикладені обставини свідчать про те, що залізниця прийняла вантаж масою, у стані, у якому він був переданий до перевезення, доставила і видала вантаж у схороненому стані, з огляду на що, у позові ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" слід відмовити.

Крім цього, представник відповідача надав усні пояснення, згідно яких ДП "Одеська залізниця" погоджується з розрахунком позивача, вважаючи його правомірним, та заявив клопотання щодо продовження строку розгляду справи на 15 днів.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, при цьому, судом його явка була визнана не обов'язковою.

Ухвалою суду від 13.05.2014 року у зв'язку з неподанням до суду витребуваних судом документів, а також з урахуванням наданого представником відповідача клопотання про продовження строку розгляду справи, розгляд справи було продовжено на п'ятнадцять днів та відкладено на 08.06.2014 року.

15.05.2015 року на адресу господарського суду Одеської області надійшли пояснення ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ", згідно яких останній зазначає, що оскільки відправник ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" не є власником вантажу, який був відправлений у вагоні №67903674, вартість вантажу була визначена на підставі довідки ПАТ „ДТЕК Павлоградвугілля" від 17.12.2014 року №1/8858, згідно якої і була складена довідка ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про вартість 1 тони вугілля у сумі 1603,20 грн. разом з ПДВ, що узгоджується з положеннями ст. 115 Статуту залізниць України.

Як зазначає позивач, відповідно до п.2.7 Роз'яснень президії ВГСУ від 29.05.2002 року №04-5/601 „Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого ватажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого ватажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Крім цього, ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" просить суд розглянути справу за відсутності його представника.

Представник позивача у судове засідання 8.06.2015р. не з'явився.

В засіданні суду 08.06.2015 року представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, крім цього зазначив, що при складанні комерційного акту АА №053280/207 від 30.09.2014 року та огляді вантажу було встановлено, що маркування не проглядається, тобто позивач не вжив відповідних заходів щодо збереження вантажу, внаслідок чого вимоги про стягнення суми вартості нестачі вугілля у розмірі 4617,22 грн. є необґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, наданих в ході судового розгляду справи, суд встановив:

31.12.2013 року між ПАТ „ДТЕК Павлоградвугілля" (замовник) та ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (виконавець) було укладено договір №13-15/75У від 31.12.2013 року, відповідно до п.1.1 якого, замовник зобов'язується передати виконавцю вугілля для збагачення, сплатити послуги виконавця пов'язані з збагаченням вугілля та прийняти концентрат. Виконавець зобов'язується прийняти вугілля, здійснити його збагачення та передати (поставити) утриманий у результаті збагачення вугілля концентрат замовнику у строки та на умовах дійсним договором та специфікаціями.

Відповідно до п. 1.1.13 вказаного договору та п. 5 специфікації від 05.09.2014 року, яка є складовою та невід'ємною частиною договору №13-15/75-У від 31.12.2013 року, постачання концентрату здійснюється згідно міжнародним правилам тлумачення торгівельних термінів „Інкотермс" в редакції 2000 року на залізничну станцію Чорноморська Одеської залізниці.

Як свідчать матеріали справи, на виконання умов договору №13-15/75-У від 31.12.2013 року, Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" по залізничній накладній від 18.09.2014р. №52517422 (а.с.10) зі станції Добропілля Донецької області відправило на адресу ТОВ „ТІС Вугілля" на станцію призначення Чорноморська Одеської залізниці вугілля кам'яне, зокрема у вагоні №67903674 було відправлено вантаж вагою 71000 кг.

У залізничній накладній відправником зазначено, що вантаж, вугілля кам'яне марки Г 0-100 (вологий), зважувався на електронних вагах відправника, крім того, згідно п. 7 накладної, вантаж маркований.

Як встановлено судом, при надходженні вагону №67903674 на станцію Чорноморська Одеської області, органом транспорту на підставі актів загальної форми №62882 від 19.09.2014 року, №5059 від 27.09.2014 року, було здійснено контрольне зважування маси вантажу та встановлена вагова нестача у зазначеному вагоні у кількості 4,3 тони, про що складено комерційний акт АА №053280/207 від 30.09.2014 року (а.с.9).

Вказаним актом встановлено, що при зважуванні вагону №67903674 на 150 тон. вагонних тензометричних вагах типу 23105ВВ-100 Е/2СД (по документу значиться вантаж вугілля кам'яне марки Г0-100 накладної вказано «товар маркований», тара 22600кг, нетто 71000кг.), фактично виявився товар вугілля кам'яне марки Г0-100 вага брутто 89350 кг, тара перевірена 22650 кг, нетто 66700 кг, що на 4300 кг менше проти документа. При огляді було встановлено: завантаження рівномірне, укатане, маркування не проглядається, вище рівня бортів на 100-200 мм. По ходу потягу з правої сторони над 1-2 люками мається поглиблення 3500х2800х700мм. Двері та люки щільно закриті, течі вантажу немає. Вагон технічно справний згідно тех. акту ГУ -106 №45 от 27.09.2014 року (а.с.36).

Після складення комерційного акту залишок вантажу видано одержувачу - ТОВ „ТІС Вугілля", який у порядку ст.133 Статуту залізниць України передав право на пред'явлення позову відправнику. Скориставшись вказаним правом ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою про стягнення з перевізника вартості втраченого під час перевезення вугілля у кількості 2,88 тони на суму 4617,22 грн.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, а також заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного:

Відповідно до статей 909 ЦК України та 307 ГК України, за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Частина 5 статті 307 Господарського кодексу України встановлює, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Виходячи з ч.3 ст.909 ЦК України, ч.2 ст.307 ГК України, п.6 Статуту залізниць України, наявна в матеріалах справи залізнична накладна №52517422 (а.с.10) свідчить про укладення між ПАТ "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (вантажовідправник) і ДП "Одеська залізниця" (перевізник) договорів перевезення вантажу на користь вантажоодержувача, яким є ТОВ "ТІС Вугілля".

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно до статті 113 Статуту залізниць України за незбереження прийнятого до перевезення вантажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 27 Статуту залізниць України, під час перевезення вантажу, який здувається, відправник зобов'язаний вжити відповідних профілактичних заходів. У разі невиконання зазначених вимог відповідальність за втрату або пошкодження вантажу, що виникли з цієї причини, несе відправник.

Пунктами 5, 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 542 від 20.08.2001р. встановлено, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. З метою забезпечення збереженості всіх вантажів, що перевозяться у вагонах відкритого типу, на їх поверхню відправником наноситься захисне маркування або застосовується покриття плівкою (емульсією) чи інше закріплення верхнього шару вантажу.

Як встановлено судом, вжиття позивачем заходів з маркування вантажу, вугілля кам'яного марки Г 0-100 (вологий), вбачається зі змісту п.7 накладної від 18.09.2014р. №52517422 (а.с.10).

За правилами п.129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Як вбачається з матеріалів справи, вантаж - вугілля кам'яне було завантажено вантажовідправником у справний в технічному та комерційному відношенні вагон відкритого типу, вантаж було прийнято залізницею до перевезення без зауважень.

Разом з тим, наявність вищевказаних поглиблень (по ходу потягу з правої сторони над 1-2 люками розміром 3500х2800х700мм), свідчить про доступ до вантажу у вагонах та наявність ознак втрати вантажу в процесі його перевезення.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що при складанні комерційного акту АА №053280/207 від 30.09.2014 року та огляді вантажу було встановлено, що маркування не проглядається, оскільки, як вбачається з наявного в матеріалах справи акту загальної форми №62882 (а.с.38), який був складений 19.09.2014 року на станції Красноармійськ Донецька область, при виставленні потягу на парк було встановлено, що поверхня вантажу вище бортів 10 см-20 см, укатана, маркована поперечними бороздами, маркування переривається, мається поглиблення на 1,2 люками по ходу потягу розміром 350смх280смх70см.

Згідно до ст.114 Статуту Залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу вантажу залізниця відповідає у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі;

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Як встановлено судом, розрахунок позовних вимог здійснений позивачем, виходячи із різниці у кількості між даними комерційного акту і даними залізничної накладної (4300кг), 2% норми природної втрати (71000х2%=1420 кг). Вартість вантажу 1603,2 грн. з ПДВ за 1 тону визначена у довідці від 17.12.2014р. №1/8858 (а.с.48).

Таким чином нестача з урахуванням норми природної втрати складає 2880 кг, а її вартість 4617,22 грн. Заперечень щодо розрахунку позивача представник відповідача не надав, зазначивши про його правомірність при наданні пояснень у судовому засіданні 13.05.2015р. (а.с.41-42).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" про стягнення вартості нестачі вантажу в сумі 4617,22 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі як обґрунтовані та підтверджені наявними матеріалами справи.

У зв'язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, на підставі ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства "Одеська залізниця" (65012, м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, буд. 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Добропільська ЦЗФ" (85003, Донецька область, м. Добропілля, вул. Київська, буд. 1, ) 4617 /чотири тисячі шістсот сімнадцять/ грн. 22 коп. вартості нестачі вугілля та 1827 /одна тисяча вісімсот двадцять сім/ грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 15 червня 2015 р.

Суддя Ю.М. Щавинська