РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 р. Справа №910/3591/15-г
За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю " РЕТН "

До Публічного акціонерного товариства " ЕНЕРГОБАНК "

Про визнання зобов'язань припиненими

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін:

Від позивача Шкабрій М.П. - предст.

Від відповідача Корчагін М.П. - предст.

Рішення прийняте 28.05.2015 р., оскільки у судовому засіданні 19.03.2015 р. розгляд справи відкладався відповідно до п. 1 ст. 77 ГПК України, а у судових засіданнях 16.04.2015 р. та 14.05.2015 р. оголошувалась перерва.

Обставини справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю " РЕТН " звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про:

- визнання припиненим зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю " РЕТН " перед Публічним акціонерним товариством " ЕНЕРГОБАНК " за договором про надання кредитної лінії № 1302-08 від 28.03.2013 р.

- визнання припиненим договору застави від 28.03.2013 р., що був укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю " РЕТН " та Публічним акціонерним товариством " ЕНЕРГОБАНК "

- стягнення з Публічного акціонерного товариства " ЕНЕРГОБАНК " на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " РЕТН " 2853126,59 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю " РЕТН " ( позивачем, позичальником ) та Публічним акціонерним товариством " ЕНЕРГОБАНК " ( відповідачем, банком) був укладений договір про надання кредитної лінії № 1302-08.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов'язався надати позивачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру грошові кошти ( кредит ) у вигляді відкличної не відновлювальної кредитної лінії з траншевим режимом кредитування з лімітом заборгованості у розмірі 3000000,00 ( три мільйони ) доларів США 00 центів, з терміном користування - до 28.03.2016 р. включно, процентною ставкою за користування кредитом - 12% річних.

28.03.2013 р. з метою забезпечення виконання кредитного договору між позивачем та відповідачем був укладений договір застави.

Відповідно до умов вказаного договору позивач передав в заставу відповідачу належні йому на праві власності основні засоби, а саме: волоконно-оптичні лінії зв'язку та обладнання згідно з переліком ( додаток № 1 до цього договору ), що є невід'ємною частиною цього договору. Узгоджена сторонами оціночна вартість предмета застави становить 40072602,30 грн.

22.01.2015 р. між товариством з обмеженою відповідальністю " РЕТН " та фізичною особою Данілицьким Анатолієм Антоновичем укладено договір відступлення права вимоги за умовами якого до ТОВ " РЕТН " перейшли права вимоги до публічного акціонерного товариства " ЕНЕРГОБАНК " за договором №ДФ- про строковий банківський вклад з можливістю поповнення та виплатою відсотків щомісячно " Великі гроші " від 08.04.2014 р. та за договором №ДФ- про строковий банківський вклад з можливістю поповнення та виплатою відсотків щомісячно " Великі гроші " від 31.10.2014 р., в загальній сумі 24800038 ( двадцять чотири мільйони вісімсот тисяч тридцять вісім ) гривень 00 копійок, що станом на дату укладення договору відступлення права вимоги по курсу обміну валют в ПАТ " Енергобанк " становило 1572848,00 грн. ( один мільйон п'ятсот сімдесят дві тисячі вісімсот сорок вісім ) доларів США.

23.01.2015 р. товариство з обмеженою відповідальністю " РЕТН " направило на адресу відповідача повідомлення про відступлення Данілицьким A.A. права вимоги за договорами банківських вкладів №ДФ-105241- 2612 від 08.04.2014 р., № ДФ- від 31.10.2014 р., а також про припинення зобов'язань по кредитному договору №1302-08 від 28.03.2013 р. у зв'язку з об'єднанням боржника і кредитора в одній особі та проханням залишок грошових коштів з депозитних рахунків Даніліцького A.A. зарахувати на розрахунковий рахунок ТОВ " РЕТН "

Натомість, 27.01.2014 р. від відповідача надійшла відмова щодо припинення зобов'язання за договором про надання кредитної лінії №1302-08 від 28.03.2013 р.

Обґрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення з відповідача 2853126,59 грн., позивач посилається на те, що згідно довідки від 23.01.2015 р. ( вих. № 34-4745 ) залишок коштів на рахунку Данілицького A.A. складає 24800038,00 грн., а саме: за договором №ДФ- від 08.04.2014 р. - 20640 038,00 грн., за договором №ДФ- від 31.10.2014 р. - 4 160 000,00 грн.

Згідно довідки від 04.02.2015 р. № 203/10.1 кредитна заборгованість TOB " РЕТН " складає 1311915,99 дол. США, що згідно курсу НБУ станом на 04.02.2015 р. (16,7289) становить 21946 911,41 грн.

Таким чином, як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач крім припинення зобов'язань по кредитному договору та договору застави зобов'язаний перерахувати на рахунок останнього залишок коштів за договорами банківських вкладів в розмірі 2853126,59 грн. ( 24800038,00 грн.- 21946911,41 грн. ).

Разом з тим, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Позовні вимоги позивачем обґрунтовано тим, що на думку позивача зобов'язання сторін за кредитним договором припинились у зв'язку з поєднанням боржника та кредитора в одній особі в силу приписів ст. 606 ЦК України та ч. 2 ст. 204 ГК України. Наведені твердження позивача не грунтуються на нормах чинного законодавства України, що підтверджується наступним.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо ) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 510 ЦК України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

В силу приписів ст. 606 ЦК України зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Аналогічне правило встановлене й у ч.2 ст. 204 ГК України.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що зобов'язанням є правовідношення між кредитором і боржником, а якщо особа стає одночасно кредитором і боржником в одному зобов'язанні, то таке зобов'язання припиняється, оскільки борг особи перед собою позбавлений сенсу. Отже, поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить право вимоги іншої особи (кредитора) у цьому ж зобов'язанні, і навпаки. Тобто, зникає ( або виходить із двосторонніх зобов'язальних правовідносин ) в силу об'єктивних обставин або певного правочину один із суб'єктів правовідношення.

Суд вважає, що для припинення зобов'язання на підставі ст. 606 ЦК України та ч. 2 ст. 204 ГК України поєднанням двох сторін у одній особі необхідно, щоб у результаті такого поєднання лишилась лише одна особа, яка у одному зобов'язанні є і кредитором, і боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, за кредитним договором банк є кредитором позичальника з майновими вимогами про повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами, а позичальник є боржником банку за відповідним зобов'язанням.

Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Таким чином, особа, яка внесла кошти на депозитний рахунок в установі банку, є кредитором банку з майновими вимогами щодо повернення суми вкладу після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) або на першу вимогу вкладника, одержання відсотків або іншого доходу, обумовленого договором банківського вкладу, за користування банком грошовими коштами вкладника. В свою чергу, банк є боржником у цьому зобов'язанні.

Відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору позивач є боржником відповідача, а останній є кредитором позивача у зобов'язанні, яке виникло на підставі кредитного договору.

Натомість, внаслідок укладення договору відступлення права вимоги із Данілицьким A.A., позивач став кредитором відповідача у зобов'язаннях, які виникли на підставі договорів банківського вкладу №ДФ- та №ДФ-, а відповідач є боржником позивача у цих зобов'язаннях.

Між сторонами у справі існує зобов'язання з кредитного договору, склад осіб у ньому жодного разу не змінювався з моменту його виникнення, тоді як позивач став кредитором відповідача у абсолютно інших зобов'язаннях, які виникли з іншої підстави - договорів банківського вкладу (депозиту).

Таким чином суд вважає, що не відбулось поєднання боржника і кредитора в одній особі у зобов'язанні за кредитним договором, оскільки обидві сторони цього договору продовжують об'єктивно існувати із збереженням за ними всіх прав та обов'язків.

В свою чергу, оскільки зобов'язання сторін за кредитним договором не припинилися, то не припинилася також застава, яка забезпечує виконання зобов'язань з кредитного договору.

Що стосується стягнення залишку коштів то вказані доводи позивача є необґрунтованими з наступних підстав:

По-перше, позивач не довів належними доказами суму боргу, який він просить стягнути з відповідача. Зокрема, оскільки жодного припинення зобов'язань за кредитним договором не відбулося, у сторін існують одна перед одною декілька грошових зобов'язань. При цьому, зобов'язання за кредитним договором існують у іноземній валюті - доларах США, тоді як зобов'язання за депозитними договорами - в українській гривні. У позовній заяві визнано борг позивача перед відповідачем в сумі 1306163,48 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на момент пред'явлення позову 10.02.2015 р. складає: 1306163,48 доларів США х 24.8405 UАН = 32445753,92 грн. Вказана сума майже на 8 млн. грн. перевищує вклади позивача.

По-друге, позивач не довів наявність обов'язку відповідача щодо повернення позивачу коштів принаймні за договором банківського вкладу №ДФ-, оскільки згідно п. 1.1 цього договору вклад розміщується до 02.11.2015 р. Отже, за цим договором у позивача станом на момент подання позову не настало право вимагати повернення йому коштів відповідачем.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 10.06.2015 р.

Суддя В.І.Пінчук