ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

17 червня 2015 р. Справа № 902/701/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Вінниця - млин" 23223, Вінницька область, Вінницький район, с.Бохоники, вул.Гніванське шосе, 9

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабаров - Трак" 21037, м.Вінниця, вул.Черняховського, 78

про стягнення 61624 грн. збитків

Головуючий суддя Мельник П.А.

Cекретар судового засідання Віннік О.В.

Представники:

позивача, Пилипенко О.М., довіреність № б/н від 17.03.15, представник;

відповідача, Тригубський С.М., витяг з ЄДР серії АГ №714333 від 14.02.14 р., паспорт АВ 012116, виданий Жмеринським РВ УМВС України у Вінницькій області 23.06.1999 р., виконавчий директор.

ВСТАНОВИВ :

Заявлено позов Приватного акціонерного товариства "Вінниця - млин" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабаров - Трак" про стягнення 61624 грн. збитків.

Ухвалою суду від 20.05.15 р. порушено провадження за вказаним позовом та призначено справу до розгляду на 17.06.15 р.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів позовної заяви заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 11.12.2014 року між ТОВ "Сабаров-Трак" та ПАТ "Вінниця-млин" укладено Договір підряду по виконанню робіт з ремонту №СТО-000185, згідно п.2.1. якого, відповідач зобов'язався виконати позивачеві роботи з ремонту об'єкту ремонту (напівпричепу), відповідно до письмового замовлення на умовах, визначених цим договором, а позивач прийняти та оплатити належним чином виконані роботи.

Згідно п.3.1.3. Договору, ТОВ "Сабаров-Трак" (Виконавець) зобов'язаний забезпечити збереження об'єкта ремонту з моменту його прийняття для виконання робіт і до моменту передачі після завершення робіт.

Згідно заявки на ремонт №СТО-185 від 11.12.2014 року позивачем передано, а відповідачем прийнято в ремонт напівпричіп д.н. №АВ2542ХР.

На підставі замовлення-наряду №СТО-000185 від 11.12.2014 року, початок ремонту вказаного напівпричепа призначено на 11.12.2014 року та погоджено сторонами дату закінчення ремонтних робіт 17.12.2014 року.

17.12.2014 року ТОВ "Сабаров-Трак" повністю виконавши визначені Договором ремонтні роботи напівпричепа, надало на підпис ПАТ "Вінниця-млин" Акт виконаних робіт №РН-01-00222 від 17.12.2014 року. Оскільки усі роботи визначені в Акті виконаних робіт повністю відповідали умовам Договору, а їх якість повністю відповідала вимогам позивача, ПАТ "Вінниця-млин" прийняло вказані роботи та оплатило їх без будь-яких зауважень.

Згідно тверджень позивача, 18.12.14 р. ТОВ "Сабаров - Трак" передали об''єкт ремонту представнику (водію) ПАТ "Вінниця - млин". Того ж дня, їдучи з ремонту на офіс позивача, працівниками відповідача був зупинений транспортний засіб, який вони ремонтували та був перегнаний на територію ТОВ "Сабаров - Трак".

В результаті вказаних дій, позивач залишився без ТЗ, який ТОВ постійно використовує для перевезення вантажів, наслідком чого, стало залучення до перевезення інших суб''єктів господарської діяльності, що завдало позивачу збитків у здійсненні своєї господарської діяльності.

Вказані обставини, стали підставою для звернення з позовом в суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. У відповідності до частини 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно із ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частиною 1 статті 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. При визначенні не одержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Обов'язок відшкодування збитків є загальною формою цивільно-правової відповідності, яка настає для боржника внаслідок порушення ним зобов'язання.

Відшкодування збитків може бути покладено на відповідача лише при наявності передбачених законом умов, сукупність яких створює склад правопорушення, яке є підставою для цивільної відповідальності, відповідно до статті 623 Цивільного кодексу України.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони за договором, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдаваної шкоди (цивільне правопорушення).

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, елементами якого є: а) протиправна поведінка особи, б) настання шкоди, в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою, г) вина завдавача шкоди.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом статті, що коментується, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Тобто відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини.

Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковою для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди.

При цьому розмір збитків (шкоди) має довести сторона, яка їх зазнала, а відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів цивільного правопорушення звільняє заподіювача шкоди від відповідальності.

Суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів того, що завдані збитки настали внаслідок протиправних дій відповідача, також не встановлено безпосередній причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням шкоди та її розмір.

Пунктом 4.6. Договору сторони досягли домовленості про те, що прийом-передача об'єкту ремонту від Виконавця (ТОВ "Сабаров-Трак") Замовникові (ПАТ "Вінниця-млин") фіксується в наряді-замовлені та здійснюєтьсяза дорученням.

18.12.2014 року ТОВ "Сабаров- Трак" після завершення ремонту напівпричепа, звернулося до ПАТ "Вінниця-млин" з листом-повідомленням №СТ-12/003/ (опис вкладення до цінного листа з штемпелем від 24.12.14 р.), в якому повідомляло про завершення договірних робіт та просило прислати довірену особу з відповідним дорученням для отримання об'єкту оренди.

Постановою про закриття кримінального провадження від 05.02.15 р., винесену старшим слідчим відділення розслідування злочинів лінії карного розшуку СВ Вінницького МВ УМВС України у Вінницькій області Фещенком В.А. було встановлено, що 18.12.2014 року, з'явившись на територію ТОВ "Сабаров-Трак" гр. Бондаренко І.В. та гр.Логоша В.П. (водій та головний механік ПАТ "Вінниця - млин") самовільно, не маючи жодних повноважень на отримання об'єкту ремонту, заволодів ним та виїхав з території товариства. Однак, враховуючи те, що ТОВ "Сабаров-Трак" з гр. Бондаренком І.В. в цивільно-правових відносинах не перебуває, начальник цеху ТОВ "Сабаров-Трак" Мартинюк В.А., зустрівши гр. Бондаренка І.В. звернувся до останнього з вимогою повернути напівпричіп на територію товариства, оскільки згідно умов Договору, отримати об'єкт ремонту можливо лише за наявності відповідного доручення від власника причепу.

При цьому, до працівників ПАТ "Вінниця-млин" не застосовувався будь- який протиправний вплив, фізичне насильство або погроза його застосування.

Діючи за вказівкою Логоши В.П., водій Бондаренко І.В. повернув напівпричіп на територію СТО і вони на власний розсуд вирішили залишити його разом з тягачем, оскільки вони були з'єднані.

25 грудня 2014 року на підставі довіреності від 25.12.2014 року № 537, виданої ПАТ "Вінниця-млин" працівнику даного підприємства Сироветнику І.В. повернутий напівпричіп, а також тягач, про що свідчить акт №181214 передання-прийняття дорожнього транспортного засобу (ДТЗ), його складових після надання послуг з технічного обслуговування і ремонту.

Позивач у позові не наводить жодного доказу наявності будь - якого перешкоджання з боку відповідача у передачі об'єкта оренди, адже не забезпечивши явку уповноваженого за дорученням представника, ПАТ "Вінниця- млин" не дотримався умов Договору (п.4.6.).

Згідно укладеного між сторонами договору підряду по виконанню робіт з ремонту від 11.12.2014 року № СТО-000185, виконавець зобов'язаний забезпечувати збереження об'єкту ремонту з моменту його прийняття для виконання робіт і до моменту передачі після їх завершення. Крім того, виконавець має право відмовити замовнику у прийнятті об'єкту ремонту у разі відсутності документів, що підтверджують право власності або законного користування об'єктом ремонту, відсутності доручення у представника замовника.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-3 ГПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Як визначає ст.32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.ст. 34, 43 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення для господарського суду не є обов'язковим.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України, обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Таким чином, ПАТ "Вінниця - млин" не доведено правових підстав для стягнення з відповідача збитків, жодним належним та допустимим доказом не підтверджуються вимоги, заявлені позивачем.

Беручи до уваги викладене вище, оцінюючи встановлені обставини справи та приписи законодавства в сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги із доводами, які обґрунтовують їх, не можуть слугувати підставою для його задоволення в зв'язку з чим суд відмовляє в задоволенні позову з мотивів наведених вище.

Витрати на судовий збір покладаються на позивача відповідно до ст.49 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 4-3, 4-5, 22, 32, 33, 34, 36, 43, 44, 49, 82, 84, 85, 87, 115, 11128 ГПК України, суд-

ВИРІШИВ :

В позові Приватного акціонерного товариства "Вінниця - млин" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сабаров - Трак" про стягнення 61624 грн. збитків відмовити повністю.

Повне рішення складено 22 червня 2015 р.

Суддя Мельник П.А.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу 23223, Вінницька область, Вінницький район, с.Бохоники, вул.Гніванське шосе, 9

3 - відповідачу 21037, м.Вінниця, вул.Черняховського, 78