КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2015 р. Справа№ 910/759/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Авдеєва П.В.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

За участю представників:

від позивача: Климчук Н.Ю. - представник за довіреністю,

від відповідача: Стражник Т.В. - представник за довіреністю.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд"

на рішення Господарського суду Київської області від 24.03.2015 року

у справі №910/759/15 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд"

про стягнення 62 484,84 грн.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року Київське комунальне об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" (далі-відповідач) 62 484,84 грн., з яких: 59 363,55 грн. заборгованості, 2 579,70 грн. інфляційних втрат та 541,59 грн. 3% річних.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що ним на виконання умов договору №229/12 від 17.12.2013р. було перераховано відповідачу 59 363,55 грн. авансового платежу, проте відповідач після отримання вказаного авансового платежу у встановлений п. 4.1 договору тримісячний строк на суму перерахованого авансу передбачені договором роботи не виконав.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.03.2015 року у справі №910/759/15 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" на користь Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" 59 363,55 грн. заборгованості та 1 735,74 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції від 24.03.2015р., відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення суду та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин господарським судом, що мають значення для справи; порушення останнім норм матеріального та процесуального права.

Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі.

Статтею 101 ГПК України встановлено, що у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення суду, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 17.12.2013р. між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, був укладений договір підряду № 229/12 (далі-Договір), відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник зобов'язується на свій ризик, власними і залученими силами та засобами здійснити капітальний ремонт по об'єкту: "Влаштування поливо-зрошувальних систем розаріїв в Дарницькому районі м. Києва площею 1100 кв.м. на Дніпровській Набережній" відповідно до Титульного списку об'єктів з влаштування поливо-зрошувальних систем розаріїв на 2013 рік, розпорядження Київської міської державної адміністрації від 07.03.2013 р. № 295 "Про забезпечення на 2013 рік природоохоронних заходів у м. Києві", виконання якого передбачено договором у відповідності до затвердженої кошторисної документації.

Згідно із п.2.1 Договору загальна вартість робіт за договором згідно з договірною ціною (Додаток № 1), яка є невід'ємною частиною договору, складає з ПДВ 197 878,51 грн.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що у відповідності до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони встановили, що умови договору застосовуються до відносин між сторонами, які виникли до моменту його укладення.

Пунктом 3.2 Договору сторони погодили, що термін виконання робіт: до 31.12.2013р.

Відповідно до п. 4.1 Договору замовник протягом 5 днів після реєстрації договору в держказначействі та отримання від головного розпорядника бюджетних коштів може перерахувати підряднику за його заявкою аванс на придбання матеріалів у розмірі 30% (на придбання матеріальних ресурсів) від вартості договірної ціни. Строк виконання робіт на суму перерахованого авансу не повинен перевищувати трьох місяців з дня його отримання, а використання зазначених коштів підтверджується актами виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою КБ-3. Після закінчення тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

У відповідності до п.5.3 Договору підрядник зобов'язується: забезпечити виконання робіт у строки, встановлені договором (пп. 5.3.1.); складати та надавати замовнику на підпис акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідку за формою № КБ-3 з усіма підтверджуючими документами не пізніше 25 числа звітного місяця (пп. 5.3.5.).

Договір набирає чинності з дня його підписання обома сторонами та діє 31.12.2013 р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.10.1 Договору).

31.12.2013р. між сторонами було підписано додаткову угоду № 1 до Договору, відповідно до якої сторони домовились пролонгувати термін дії Договору до 31.12.2014р., але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань, та збільшити термін виконання робіт до 01.07.2014р., в зв'язку з чим пункти 3.2 та 10.1 Договору викласти в новій редакції.

В подальшому, між сторонами було підписано додаткову угоду № 3 від 01.07.2014р. до Договору, відповідно до якої сторони домовились змінити п. 3.2 Договору і викласти його в наступній редакції: " 3.2. Термін виконання робіт: до 31.12.2014 р.". Крім того, у вказаній угоді сторони домовились викласти додаток до договору "Календарний план" у новій редакції, доданій до угоди.

З матеріалів справи вбачається, що 21.05.2014р. на адресу позивача надійшов лист (заявка) відповідача №46/14 від 21.05.2014р. з проханням здійснити виплату передбаченого п. 4.1 Договору авансу в розмірі 30% від вартості договірної ціни на придбання матеріальних ресурсів на поточний розрахунковий рахунок відповідача.

Так, на виконання умов п. 4.1 Договору позивачем 25.06.2014р. перераховано на розрахунковий рахунок відповідача авансовий платіж у сумі 59 363,55 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 90 від 24.06.2014р.

Дана обставина сторонами не оспорюється.

Проте, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору протягом трьох місяців після отримання авансу вказані кошти не використав, передбачені Договором роботи на суму перерахованого авансу не виконав, чим порушив свої договірні зобов'язання.

З огляду на викладене, позивач звернувся до відповідача з листом № 148-02-3010 від 22.10.2014 р., в якому просив повернути до 28.10.2014р. перераховані кошти у сумі 59 363,55 грн., в зв'язку з закінченням тримісячного терміну для їх використання.

Вищезазначений лист позивача був залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

У відповідності до ст.837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно із ч.1 та 3 ст. 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідач стверджує, що передбачені умовами Договору роботи були ним виконані, про що позивача було повідомлено листами № 26/15 від 20.02.2015р. та № 28/15 від 20.02.2015 р. Крім того, відповідач зазначає, що разом з листом №28/15 від 20.02.2015р. позивачу було направлено для підписання акти прихованих робіт.

Як свідчать матеріали справи, вказані листи були надіслані відповідачем позивачу після звернення останнього з даним позовом до суду першої інстанції.

При цьому, на підтвердження факту виконання передбачених Договором підрядних робіт відповідачем надано акти на закриття прихованих робіт у кількості 24 шт.

Пунктами 3.6 та 3.7 Договору сторони погодили, що приймання робіт здійснюється на підставі актів виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідки за формою № КБ-3. Датою завершення робіт вважається дата прийняття замовником виконаних робіт на об'єкті в цілому з підписанням акта приймальної комісії та акта приймання-передачі об'єкту представниками замовника, підрядника та експлуатаційної організації з пред'явленням підрядником виконавчої документації, актів прихованих робіт, сертифікатів тощо.

Підрядник на підставі виконаних робіт складає відповідні документи та передає акти виконаних робіт за формою № КБ-2в та довідкою № КБ-3 для підписання замовнику. Замовник протягом 5-ти робочих днів перевіряє документи і підписує їх, а у разі не підписання, обґрунтовує причину відмови (п.4.3 Договору).

Згідно із ч.1 та 4 ст.882 Цивільного кодексу України замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як вбачається з наданих відповідачем актів закриття прихованих робіт, вони підписані лише представником відповідача та скріплені печаткою підприємства, при цьому підпис директора та відбиток печатки позивача на вказаних актах відсутні.

При цьому, доказів того, що відповідачем складалися акти прийняття виконаних робіт за формою № КБ-2в і надсилалися на адресу позивача матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні акти прийняття виконаних робіт за формою № КВ-2в та довідки за формою № КБ-3, на підставі яких відповідно до умов Договору здійснюється приймання виконаних підрядних робіт, а акти закриття прихованих робіт не містять підпису директора Київського комунального об'єднання зеленого будівництва та експлуатації зелених насаджень міста "Київзеленбуд" та не скріплені печаткою позивача, то судова колегія дійшла до висновку, що відповідачем всупереч статей 32-34 ГПК України не доведено належними та допустимими доказами факт використання одержаного від позивача авансу у сумі 59 363,55 грн. та виконання робіт за Договором.

Як зазначалось вище, пунктом 4.1 Договору встановлено, що строк виконання робіт на суму перерахованого авансу не повинен перевищувати трьох місяців з дня його отримання, а використання зазначених коштів підтверджується актами виконаних робіт за формою КБ-2в та довідкою КБ-3. Після закінчення тримісячного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано суду жодного належного доказу на підтвердження факту виконання передбачених Договором підрядних робіт та використання одержаного від позивача авансу у сумі 59 363,55 грн., а саме підписаних сторонами актів виконаних робіт форми КБ-2в та довідок про вартість виконаних робіт форми КБ-3, судова колегія дійшла до висновку, що відповідно до п. 4.1 Договору по закінченню тримісячного терміну (25.09.2014р.) у відповідача виникло зобов'язання щодо повернення невикористаного авансу у сумі 59 363,55 грн.

Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Оскільки на момент прийняття оскаржуваного рішення суду відповідач не повернув позивачу перерахований останнім аванс у сумі 59 363,55 грн., розмір якого відповідає обставинам справи, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 59 363,55 грн. перерахованого авансу.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих на суму неповернутого авансу у розмірі 59 363,55 грн., судова колегія також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

В обґрунтування зазначених позовних вимог позивач посилається на положення ст. 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як зазначено в підпункті 5.2. пункту 5 постанови № 14 від 17.12.2013 р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних не виникає у випадках повернення коштів особі, яка відмовилася від прийняття зобов'язання за договором (стаття 612 ЦК України), повернення сум авансу та завдатку, повернення коштів у разі припинення зобов'язання (в тому числі шляхом розірвання договору) за згодою сторін або визнання його недійсним, відшкодування збитків та шкоди, повернення безпідставно отриманих коштів (стаття 1212 ЦК України), оскільки відповідні дії вчиняються сторонами не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав.

Таким чином, оскільки передбачений ст.625 Цивільного кодексу України обов'язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є наслідком прострочення виконання ним саме грошового зобов'язання, в той час як повернення сум авансу здійснюється боржником не на виконання взятих на себе грошових зобов'язань, а з інших підстав, вимоги позивача про стягнення з відповідача 2 579,70 грн. інфляційних втрат та 541,59 грн. 3% річних, нарахованих на суму неповернутого авансу у розмірі 59 363,55 грн., не підлягають задоволенню.

Згідно з положеннями ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Згідно із ч. 2 ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б спростовували вище встановлені обставини, учасниками процесу не надано.

Доводи, наведені відповідачем в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Виходячи з наведеного, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи. Судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування чи зміні оскаржуваного рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрпідводтрубопровідбуд" на рішення Господарського суду Київської області від 24.03.2015 року у справі №910/759/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Київської області від 24.03.2015 року у справі №910/759/15 залишити без змін.

3.Матеріали справи №910/759/15 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку.

Дата підписання повного тексту постанови 19.06.2015р.

Головуючий суддя П.В. Авдеєв

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв