ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.06.15р. Справа № 904/3547/15
За позовом Публічне акціонерне товариство "ЄВРАЗ ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД", м. Дніпродзержинськ

до Приватного підприємства "НОВАТОР", м. Дніпропетровськ

про стягнення 142 997,44 грн.

Суддя Петренко Н.Е.

секретар судового засідання Завалєй Я.О.

Представники:

від позивача: Мінаєв С.І., представник за довіреністю № 67-94 від 23.03.15р.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "ЄВРАЗ ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "НОВАТОР" (далі - відповідач) про стягнення 142 997,44 грн.

Ухвалою господарського суду від 24.04.15р. порушено провадження у справі, прийнято позовну заяву до розгляду, призначено судове засідання на 02.06.15р.

Ухвалою господарського суду від 02.06.15р. відкладено розгляд справи на 16.06.15р.

16.06.15р. у судовому засіданні повноважний представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Крім того, повноважний представник позивача надав для долучення до матеріалів справи копію телеграми №1/002 від 04.06.15р., яка направлялась на адресу відповідача, з зазначенням "не вручена, зачинено" (а.с. 99, 100).

В свою чергу, повноважний представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позов та інші витребувані документи до суду не надав. Жодних пояснень щодо причини неявки або інших клопотань до господарського суду не надходило. В матеріалах справи знаходиться конверт з ухвалою господарського суду від 24.04.15р. про порушення провадження у справі, який направлявся на адресу відповідача та був повернутий поштою з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с.96, 97).

В матеріалах справи є Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.89-91), відповідно якого адреса відповідача співпадає з адресою зазначеною у позовній заяві, і на яку судом направлялась поштова кореспонденція з повідомленням про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 Господарського процесуального кодексу України. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи зазначене, господарський суд вважає, що відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки судом було належним чином виконано вимоги ч.1 ст. 64 та ст. 87 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні без участі повноважного представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 16.06.15р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, згідно зі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між ВАТ «Дніпродзержинський КХЗ», яке з 01.04.11р. перейменовано в Публічне акціонерне товариство "ЄВРАЗ Дніпродзержинський коксохімічний завод" (надалі - позивач) та відповідачем, було укладено договір № 10/310 від 23.06.10р. (далі - Договір), відповідно до умов п. 1.1. якого, позивач доручає та сплачує виконання будівельно-монтажних робіт по будівництву цеху очищення коксового газу від сірководню на об'єкті Адміністративно - побутовий корпус (корпус 550/7), а відповідач зобов'язується виконати ці роботи у відповідності до умов даного договору.

Пунктом 3.4. Договору передбачено, що позивач забезпечує відповідача будівельними матеріалами згідно поданих відповідачем замовлень.

За приписами п. 5.1. Договору позивач має право вимагати відшкодування завданих йому збитків, зумовлених порушенням відповідачем умов даного Договору.

Відповідно до п. 5.4. Договору відповідач зобов'язаний вживати заходів щодо збереження майна позивача на переданому відповідачу фронті робіт та відшкодовувати відповідно до законодавства та даного Договору завдані позивачеві збитки.

02.08.10р., 01.10.10р., 01.12.10р., 07.02.11р., 05.03.11р., 01.06.11р., 01.07.11р., 22.09.11р., 03.10.11р., 30.07.12р., 27.07.12р., 23.08.12р., 15.08.12р., 30.07.12р., 01.08.12р. між сторонами були укладені Додаткові угоди до Договору.

Як зазначає позивач, на виконання умов п. 3.4 Договору останній забезпечив відповідача матеріалами, що необхідні відповідачу для повного та своєчасного виконання робіт по Договору. Але, в результаті проведених інвентаризацій позивачем було виявлено значну нестачу переданих відповідачу матеріалів. Так, в результаті інвентаризації ТМЦ, яка проводилася з 04.12.12р. по 18.12.12р., була виявлена нестача матеріалів на суму 77 975,05 грн., а саме згідно інвентаризаційного опису по даним бух.обліку сума ТМЦ становить 252 137,23 грн., а фактична сума складає 174 162,18 грн. ( 252137,23 грн. - 174 162,18 грн. = 77 975,05 грн.), про що було складено інвентаризаційний опис ТМЦ № б/н від 01.11.12р. Висновки інвентаризації було погоджено з представником відповідача Некрасовим І.А., повноваження якого були підтверджені довіреністю № 08 від 14.12.12р.

16.07.13р. була проведена повторна інвентаризація (з 16.07.13р. по 25.09.13р.), в результаті якої була виявлена нестача матеріалів на суму 60 903,99 грн., а саме згідно інвентаризаційного опису по даним бух.обліку сума ТМЦ становить 168 929,61грн., а фактична сума складає 109 909,14 грн. (168929,61 грн. - 109 909,14 грн. = 59020,47 грн.), про що було складено інвентаризаційний опис ТМЦ № 1 від 16.07.13р. та № 2 від 16.07.13р. (на суму 1 883,52 грн.). Висновки інвентаризації було погоджено з представником відповідача Некрасовим І.А., повноваження якого були підтверджені листом № 37 від 29.07.13р.

Враховуючи вищевказане, позивач зазначає про те, що так за результатами інвентаризацій було виявлено нестачу матеріалів (збитки) на загальну суму 138 879,04 грн.

Крім того, як зауважує позивач, на підставі Додаткової угоди № 17 від 01.08.12р. до Договору, позивач забезпечував працівників відповідача послугами санпропускника, а відповідача зобов'язаний був оплачувати надані послуги. З моменту підписання даної додаткової угоди позивач щомісячно надавав працівникам відповідача послуги санпропускника:

- серпень 2012 р. - 686,40 грн. - Акт прийому-передачі №1 від 30.08.12р.

- вересень 2012 р. -1 056,00 грн. - Акт прийому-передачі №2 від 26.09.12р.

- жовтень 2012 р. - 1 214,40 грн. - Акт прийому-передачі №3 від 26.10.12р.

- листопад 2012 р. - 1 161,60 грн. - Акт прийому-передачі №4 від 26.11.12р.

Відповідачем, як зазначає позивач, до теперішнього часу не сплачено вищевказані послуги санпропускника, надані позивачем. Так, у зв'язку з несплатою відповідачем наданих позивачем послуг, у відповідача виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 4 118,40 грн.

З метою досудового врегулювання спору, відповідачу було направлено лист № 67-106 від 10.09.14р. та претензію № 01/67-167/02/33 від 22.01.15р. Відповіді на дані звернення відповідач не надав та до теперішнього часу не відшкодував завданих збитків і суму заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у розмірі 138879,04 грн. та суму заборгованості за надані послуги у розмірі 4 118,40 грн., а всього 142997,44грн.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань по вищезазначеному Договору на момент розгляду спору до господарського суду не надав. Крім того, відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, наведених позивачем обставин не спростував.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення повноважного представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Приймаючи рішення господарський суд виходив із наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарювання відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст.174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання (ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України).

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його неналежне виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до приписів ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України відшкодування збитків та моральної шкоди є одним із наслідків порушення зобов'язання.

Вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, визначений ст. 225 Господарського кодексу України, зокрема:

- вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства;

- додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною;

- неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною;

- матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Згідно із положенням ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши оригінали наданих позивачем до господарського суду документів у розумінні ст. 36 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв їх як належні докази, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, та підтверджують неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за вищезазначеним Договором та Додатковими угодами до нього. Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували належне виконання відповідачами умов Договору та Додаткових угод до нього, відповідачем господарському суду надано не було.

Враховуючи вищезазначені норми чинного законодавства України, обставини справи та умови Договору, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення збитків у розмірі 138879,04 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки:

- позивач підтвердив належними та допустимими доказами факт забезпечення відповідача будівельними матеріалами;

- відповідач, в результаті проведеної позивачем інвентаризації, підтвердив факт незбереження матеріалів, які були придбані позивачем;

- відповідач жодних заперечень щодо виявленого незбереження майна не заявив, інвентаризаційні описи підписав без будь-яких претензій.

Вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 4 118,40 грн. є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки заборгованість підтверджується матеріалами справи, а зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк.

Витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 22, 509, 525, 526, 530, 599, 610, 611, 612, 629 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 174, 193, 218, 224, 225 Господарського кодексу України, ст.ст. 4, 32-34, 43-44, 49, 75, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Приватного підприємства "НОВАТОР" (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Плеханова, буд. 18, офіс 407, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ЄВРАЗ ДНІПРОДЗЕРЖИНСЬКИЙ КОКСОХІМІЧНИЙ ЗАВОД" (51901, м. Дніпродзержинськ, вул.Колеусівська, буд. 1, ) збитки у розмірі 138 879,04 грн. (сто тридцять вісім тисяч вісімсот сімдесят дев'ять грн. 04 коп.), заборгованість за надані послуги у розмірі 4 118,40 грн. (чотири тисячі сто вісімнадцять грн. 40 коп.), витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 859,95 грн. (дві тисячі вісімсот п'ятдесят дев'ять грн. 95 коп.).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.06.15р.

Суддя Н.Е. Петренко