ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 5021/886/2011

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого - суддіДерепи В.І.,
суддів :Грека Б.М., - (доповідача у справі), Кривди Д.С.
розглянувши у відкритому судо-вому засіданні касаційні скаргиДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на постановиХарківського апеляційного господарського суду від 01.04.15
у справі№5021/886/2011
господарського судуСумської області
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім.М.В.Фрунзе
простягнення суми
за участю представників від:
позивачаЯковенко П.А. (дов. від 19.09.14)
відповідачане з'явилися, були належно повідомлені

В С Т А Н О В И В :

Ухвалами Вищого господарського суду України від 21.05.15 прийнято до провадження касаційні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на постанови Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.15. Враховуючи взаємопов'язаність скарг та судових актів, які ними оскаржуються, Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність їх об'єднання в одне провадження з винесенням за результатом їх розгляду однієї постанови.

Публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім.М.В.Фрунзе звернулося в порядку ст.117 ГПК України до господарського суду Сумської області з заявою про визнання наказу у даній справі від 02.08.11 таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення пені, річних та інфляційних втрат, державного мита та витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 11.02.15 (суддя Зражевський Ю.О.), залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.15 (колегія суддів у складі: головуючого-судді Горбачової Л.П., суддів: Істоміної О.А., Потапенко В.І.), визнано таким, що не підлягає виконанню наказ господарського суду Сумської області від 02.08.11 у даній справі про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе" на користь Дочірньої компанії "Газ України" НАК "Нафтогаз України" 94759,67 грн. пені, 443263, 65 грн. інфляційних збитків, 233921,05 грн. 3% річних, 19834,03 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Не погодившись із вищевказаними судовими актами, позивач звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати, відмовити в задоволенні заяви боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на порушення судами п. 2.5 ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.п. 3, 6 Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.11 № 894.

Також предметом касаційного оскарження є постанова Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.15 (колегія суддів у складі: головуючого-судді

Горбачової Л.П., суддів: Істоміної О.А., Потапенко В.І.), якою скасовано ухвалу господарського суду Сумської області від 11.02.15 (суддя Зражевський Ю.О.), про задоволення заяви ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України", відновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 02.08.11 № 5021/886/2011 до виконання, видання ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України" дублікату наказу №5021/886/2011 від 02.08.11.

Відмовляючи у видачі дублікату наказу та у відновленні строку на пред'явлення наказу до виконання, апеляційний суд виходив з того, що всилу ст. 2 Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію", відсутній обов'язок, встановлений цим наказом.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою, позивач просить її скасувати, ухвалу господарського суду Сумської області від 11.02.15 залишити без змін. Скарга обґрунтована посиланням на невірне застосування апеляційним судом ст.119 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач надав відзив, у якому заперечує проти доводів касаційних скарг, просить їх залишити без задоволення, постанову - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг та відзиву на них, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, рішенням господарського суду Сумської області від 21.07.11 у даній справі з відповідача на користь позивача стягнуто 94759,67 грн. пені, 443263,65 грн. інфляційних збитків, 233921,05 грн. 3% річних, 19834,03 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. У частині стягнення 1211458,94 грн. основного боргу провадження припинено постановою Вищого господарського суду України від 22.12.11 (в решті, тобто в частині стягнення, рішення залишене без змін).

На виконання рішення видано наказ про стягнення з ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" 94759,67 грн. пені, 443263,65 грн. інфляційних збитків, 233921,05 грн. - 3% річних, 19834,03 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Згідно з протоколом від 21.11.11 засідання комісії з питань списання заборгованості за природний газ перед ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" списано заборгованість ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" на суму 771944,37 грн., що складається з 94759,67 грн. пені, 443263,65 грн. інфляційних збитків, 233921,05 грн. 3% річних відповідно до вимог Закону України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" №3319-VI від 12.05.11 та постанови Кабінету Міністрів України від 08.08.11 №894. Предметом списання є заборгованість боржника - ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" за спожитий природний газ, яка виникла до 01.01.11 і не була сплачена відповідачем станом на дату набрання чинності вказаним Законом.

Боржником в порядку передбаченому Законом України "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" та Постанови КМУ "Про затвердження Порядку списання заборгованості за природний газ та електричну енергію" надіслано стягувачу повідомлення про списання кредиторської заборгованості від 21.11.11.

Зазначені обставини стали підставою визнання наказу у справі №5021/886/2011, в частині стягнення з ПАТ "Сумське "НВО ім.Фрунзе" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 94759,67 грн. пені, 443263,65 грн. інфляційних збитків, 233921,05 грн. - 3% річних, 19834,03 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, таким, що не підлягає виконанню. Судові акти з цього приводу є предметом оскарження в суді касаційної інстанції.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати правову позицію судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

04.06.11 набув чинності ЗУ "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" від 12.05.11 №3319-VI. Статтею 1 цього закону передбачено, що його дія поширюється, на підприємства, незалежно від їхніх форм власності, що виробляють, транспортують і постачають теплову та електроенергію, надають послуги з диспетчерського управління об'єднаною енергетичною системою України, суб'єктів господарювання, що здійснюють постачання природного газу та електричної енергії за регульованим тарифом.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 ст.2 ЗУ "Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію" підлягає списанню заборгованість (у тому числі встановлена судовими рішеннями) з пені, штрафних та фінансових санкцій (3% річних та індекс інфляції), які нараховані підприємствам на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.97 по 01.01.11, і не сплачена станом на дату набрання чинності цим Законом.

Пунктом 2.5 вказаного Закону передбачено, що списання заборгованості здійснюється у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою КМУ від 08.08.11 №894 затверджено Порядок списання заборгованості за природний газ та електричну енергію, п.6 якого передбачено, що для списання заборгованості кожен учасник процедури списання утворює комісію з питань списання заборгованості, до складу якої обов'язково входить керівник такого учасника, як голова комісії, та головний бухгалтер і яка визначає обсяг заборгованості, що підлягає списанню, у розрізі контрагентів. Списання заборгованості проводиться на підставі протоколів зазначеної комісії, затверджених її головою. Датою списання заборгованості є дата затвердження протоколу, - в даному випадку - 21.11.11.

Скаржник зазначає, що будь-які штрафні санкції в бухгалтерському обліку відображаються виключно на підставі прийнятих судових рішень, а відтак, під час судового розгляду справи протокол про списання заборгованості по штрафним санкціям, не є підставою для висновку про припинення обов'язку відповідача у цій частині.

Однак, п.2.2 ЗУ "Про деякі питання списання заборгованості за спожитий природний газ" встановлено умови списання заборгованості пені, штрафних та фінансових санкцій: нарахована підприємствам на заборгованість за природний газ, спожитий ними у період з 01.01.97 по 01.01.11, і не сплачена на дату набрання чинності Законом. Таким чином, законодавством не встановлено обов'язкової вимоги до відображення такої заборгованості в бухгалтерському обліку підприємства, тим більше, на підставі судового рішення.

Таким чином, враховуючи вище наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що відповідачем дотримано вимоги законодавства щодо процедури списання заборгованості, а тому задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованим та законним.

Щодо касаційної скарги на постанову апеляційного суду про відмову у відновленні строку на подання наказу до виконання та у видачі дублікату наказу, що з цього приводу слід вказати наступне.

Яв вже зазначалося, рішенням господарського суду Сумської області від 21.07.11 у даній справі з відповідача на користь позивача стягнуто 94759,67 грн. пені, 443263,65 грн. інфляційних збитків, 233921,05 грн. 3% річних, 19834,03 грн. державного мита та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. На виконання рішення видано наказ про стягнення з ПАТ "Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе" 94759,67 грн. пені, 443263,65 грн. інфляційних збитків, 233921,05 грн. - 3% річних, 19834,03 грн. державного мита та 236 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою державного виконавця ВДСВ Сумського МУЮ від 12.04.12 про повернення виконавчого документа повернуто наказ №5021/886/2011 виданий 02.08.11 до господарського суду Сумської області.

У червні 2014р. до господарського суду Сумської області звернувся Відділ державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції із заявою про видачу дубліката наказу виданого господарським судом Сумської області з посиланням на його втрату. Ухвалою господарського суду Сумської області від 23.06.14 в задоволенні заяви відмовлено, оскільки ВДВС Сумського міського управління юстиції звернувся до суду із заявою про видачу дублікату наказу після закінчення строку, що встановлений для пред`явлення наказу до виконання (а.с.78, а.с.79, том 2).

У жовтні 2014 року позивач звернувся до господарського суду Сумської області зі скаргою на дії органу державної виконавчої служби. Ухвалою господарського суду Сумської області від 04.11.14 по справі №5021/886/2011 скаргу Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" на дії державного виконавця у справі задоволено частково. Визнано неправомірними дії ВДВС Сумського міського управління юстиції, що призвели до не виконання наказу господарського суду Сумської області від 02.08.11. В іншій частині вимог скарги - залишено без задоволення.

05.01.15 ДП "Газ України" НАК "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду Сумської області із заявою, в якій просив суд поновити строк для пред'явлення наказу господарського Сумської області від 02.08.11 та видати дублікат цього наказу з посиланням на те, що 12.04.12 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа, яка не була направлена державним виконавцем стягувачеві, що призвело до закінчення строку дії наказу, що фактично перебував на виконанні у ВДВС весь час та неотримання коштів, належних заявнику за рішенням суду.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про видачу дублікату наказу від 02.08.11 та відновлення строку пред'явлення його до виконання у справі №5021/886/2011, суд першої інстанції визнав поважними причини пропуску пред`явлення наказу господарського суду до виконання, оскільки наказ був втрачений по вині ДВС. Втім, з таким висновком не погодився апеляційний суд, який відмовив у задоволенні заяви пославшись, по-перше, на недоведеність поважності причин пропуску, а по-друге, на те, що наказ, дублікат якого позивач просить видати, визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає за необхідне підтримати правову позицію апеляційного суду з огляду на наступне.

Згідно з вимогами процесуального закону (ст. 119 ГПК України) у разі пропуску строку для пред'явлення наказу до виконання з причин, визнаних господарським судом поважними, пропущений строк може бути відновлено.

Відновлення та продовження процесуальних строків є предметом регулювання ст. 53 ГПК України, згідно з частиною першою якої, за заявою сторони, прокурора чи з своєї ініціативи господарський суд може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, згідно з приписами ст. 53 та ст. 119 ГПК України, господарський суд може, але не повинен, відновити пропущений строк та видати дублікат наказу. Втім, у даному випадку, з урахуванням попередніх доводів, викладених в даній постанові, наказ, дублікат якого просить видати позивач, визнаний таким, що не підлягає виконанню, а тому, відновлення строку на його пред'явлення до виконання, рівно як і видача його дублікату, позбавлені процесуального змісту.

Отже, доводи касаційної скарги спростовуються вищевикладеним та не можуть бути підставою для скасування постанов у справі, а тому, постанови апеляційного господарського суду слід залишити без змін, так як вони ухвалені при повному з'ясуванні всіх обставин справи та при вірному правозастосуванні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111 ГПК України Вищий господарський суд України,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційні скарги Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" залишити без задоволення, постанови Харківського апеляційного господарського суду від 01.04.15 у справі №5021/886/2011 залишити без змін.

Головуючий - суддя В.І. Дерепа

Судді Б.М. Грек

Д.С. Кривда