номер провадження справи 27/76/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 Справа № 908/1842/15-г

За позовом: Державне підприємство "Південна залізниця" (61052 м. Харків, вул. Червоноармійська, 7) в особі відокремленого підрозділу "Вагонне вантажне депо Харків-Сортувальний" (61067 м. Харків, вул. Довгалівська, 2б)

до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1)

про стягнення 300 320 грн. 35 коп.

Суддя Дроздова С.С.

Представники сторін:

від позивача: Огієнко О.С., дов. № 315 від 10.03.2015 р.

від відповідача: не з'явився

Господарським судом Запорізької області розглядається позов Державного підприємства "Південна залізниця", м. Харків в особі відокремленого підрозділу "Вагонне вантажне депо Харків-Сортувальний", м. Харків до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", Донецька область, м. Маріуполь про стягнення 244 155 грн. 40 коп. заборгованості, 50 182 грн. 28 коп. втрат від інфляції, 5 982 грн. 67 коп. три відсотка річних.

Відповідно до довідки про автоматичний розподіл справ між суддями від 23.03.2015р., справу № 908/1842/15-г передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", якщо місцевий господарський суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то заява подається до господарського суду за територіальною підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження Вищого господарського суду України від 08.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ", у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя господарськими судами Донецької і Луганської областей, Донецьким апеляційним господарським судом у районі проведення антитерористичної операції, на підставі подання Державної судової адміністрації України від 26.08.2014 р. № 8-4166/14 та від 29.08.2014 р. № 8-4211/14, керуючись статтею 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням анти терористичної операції", статтею 34 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" визначено, що розгляд господарських справи, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється зокрема: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Ухвалою суду від 24.03.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1842/15-г, присвоєно справі номер провадження 27/76/15 та призначено судове засідання на 22.04.2015 р.

Ухвалою суду від 22.04.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено, на 20.05.2015р. у зв'язку з неявкою у судове засідання представника відповідача.

Ухвалою суду від 20.05.2015р. продовжено строк розгляду справи на п'ятнадцять днів, відповідно до ст. 69 ГПК України. Розгляд справи відкладено на 08.06.2015р.

08.06.2015р. продовжено судовий розгляд справи № 908/1842/15-г.

08.06.2015р. до початку розгляду справи представник позивача заявив письмове клопотання щодо відмови від здійснення технічної фіксації судового процесу.

Головуючим суддею оголошено яка справа розглядається, склад суду, та роз'яснено представнику позивача, який прибув в судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

У судовому засіданні 08.06.2015р. представник позивача підтримав заяву, надану до канцелярії суду 12.05.2015р., в порядку ст. 22 ГПК України про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з тим, що відповідач після звернення позивача з позовом до суду сплатив заборгованість по договору на загальну суму 244 155 грн. 40 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.03.2015р., 02.04.2015р., 10.04.2015р., 17.04.2015р. та 24.04.2015р.

Просить суд стягнути з відповідача 50 182 грн. 28 коп. втрат від інфляції та 5 982 грн. 67 коп. 3% річних.

Заява позивача про зменшення розміру позовних вимог прийнята судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, оскільки позивач у справі вправі до прийняття рішення по справі збільшити або зменшити розмір позовних вимог.

Розгляду підлягають позовні вимоги про стягнення з відповідача 50 182 грн. 28 коп. втрат від інфляції та 5 982 грн. 67 коп. 3% річних.

Відповідач у судове засідання, відкрите 08.06.2015р. не з'явився. Про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

08.06.2015р. на електронну адресу суду відповідач надіслав письмовий відзив, відповідно до якого просить суд позовні вимоги про стягнення 50 182 грн. 28 коп. втрат від інфляції та 5 982 грн. 67 коп. 3% річних задовольнити частково, з урахуванням можливості їх максимального зменшення.

Крім того, відповідач просить суд розглянути справу без його участі.

Клопотання відповідача про розгляд справи без його участі прийнято судом, відповідно до ст. 22 ГПК України.

Справу розглянуто а порядку ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, оригінали яких судом оглянуті у судовому засіданні 08.06.2015р.

Розглянувши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані докази, вислухавши позивача, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

Згідно з ч. 1 ст. 13, ч. 1, 2 ст. 14 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди вирішують спори у порядку позовного провадження.

Позов - це вимога позивача про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права чи охоронюваного законом інтересу, яка здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Згідно з господарським процесуальним законодавством предмет позову це матеріально - правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд повинен винести рішення. Матеріально-правова вимога позивача повинна опиратися на певні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а саме на підставу позову.

Згідно з ст. 20 ГК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно статті 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (ст. 42 Господарського кодексу України).

Підприємницька діяльність здійснюється суб'єктами господарювання, підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Господарським судом встановлено, що 23.04.2013р. між Державним підприємством "Південна залізниця" в особі відокремленого підрозділу "Вагонне вантажне депо Харків-Сортувальний" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (замовник) укладено договір № 1472 (П/В-13742/НЮ.

Відповідно до п. 1.1 договору виконавець зобов'язується виконати деповський ремонт 80 одиниць платформ власності замовника або орендованих замовником або якими замовник розпоряджається згідно до зобов'язань по цивільно-правовим угодам і які знаходяться в користуванні у замовника на законних підставах, згідно керівництва по деповському ремонту вагонів ЦВ-0017.

Пунктом 1.3 договору сторони узгодили, що замовник зобов'язується здійснити оплату за виконані роботи на умовах цього договору.

Термін виконання деповського ремонту одного вагону - 5 діб, з дня надходження грошових коштів на поточний рахунок виконавця та надходження вагонів на територію виконавця (п. 1.4 договору).

Згідно п. 2.1 договору приймання вантажних вагонів в ремонт проводиться на станції Харків-Сортувальний комісією в складі представників обох сторін. Приймання вагона, що надійшов в ремонт оформляється актом прийняття, в якому відображені номери основних деталей та вузлів (колісні пари, бокові рами, надресорні балки) та їх технічний стан.

Згідно укладеного договору відповідачем було направлено в ремонт 80 вагонів (інформація з перевізного документу - довідки 9009 та позивачем було проведено ремонт вагонів у травні - грудні 2013 року у кількості 68 вагонів.

Відповідно до пункту 5.2 договору після виконання робіт складається калькуляція собівартості за фактичними результатами, яка є підставою для пред'явлення рахунків за виконані роботи з ремонту вагонів.

Відповідачу відповідно до п. 5.2 договору були пред'явлені рахунки на загальну суму 1 182 107 грн. 04 коп., які були направлені відповідачу разом з пакетом документів, передбаченим розділом 5 договору (податковими накладними, актами виконаних робіт, повідомленнями форми ВУ-23, ВУ-36 (про приймання вантажних вагонів з ремонту), відомості форми ВУ-22 (дефектні відомості) додаються).

Відповідач здійснив часткову оплату у розмірі 1 042 332 грн. 73 коп., що підтверджується банківськими виписками та підписаними з боку відповідача актами виконаних робіт, актами звіряння взаєморозрахунків. Таким чином заборгованість Відповідача за деповський ремонт вагонів складає 139 774,31 грн.

Відповідно до пункту 5.5 договору вартість залізничного тарифу (провізна плата) на прибуття та відправку вагонів до станції призначення, оформлення документів на відправку вагонів, яка не міститься у загальній сумі договору, замовник повинен сплачувати у термін 7 банківських днів на підставі окремого рахунку.

За період з 29.05.2013р. по 30.11.2013р. провізна плата склала 97 867 грн. 44 коп. яку відповідачем було частково сплачено у сумі 32 585 грн. 04 коп. Заборгованість складає 65 282 грн. 40 коп.

Відповідно до умов укладеного Договору Позивач нарахував плату згідно розрахунку за охорону вагонів, які прийшли на адресу вагонного депо для виконання робіт по ремонту, і находяться на тракційних коліях більше 20 діб по вині замовника (не укомплектованість запасними частинами та вузлами). Були виставлені рахунки за охорону вагонів на тракційних коліях від 30.06.2014р № 208 , від 24.02.2014р. № 31 на загальну суму 39 098 грн. 69 коп.

Станом на момент подання позову загальна заборгованість по договору відповідача перед позивачем складала 244 155 грн. 40 коп.

Однак, під час розгляду справи знайшли підтвердження обставини, що після звернення позивача з позовом до суду (23.03.2015р.), відповідачем сплачено заборгованість по договору на загальну суму 244 155 грн. 40 коп., що підтверджується платіжними дорученнями від 26.03.2015р., 02.04.2015р., 10.04.2015р., 17.04.2015р. та 24.04.2015р.

50 182 грн. 28 коп. втрат від інфляції та 5 982 грн. 67 коп. 3% річних залишилися відповідачем не сплаченими.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться індекс інфляції та 3 % річних.

Зокрема, згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок втрат від інфляції та 3 % річних за допомогою програмного комплексу "Законодавство", господарський суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 50 182 грн. 28 коп. втрат від інфляції та 5 982 грн. 67 коп. 3% річних заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтями 611, 625 Цивільного кодексу України.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно з ст. 549 цього Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Під належним виконанням зобов'язання розуміють виконання належній особі, в належному місці, в належний строк (термін), з додержанням усіх інших вимог і принципів виконання зобов'язань. Якщо учасники зобов'язання порушують хоч би одну з умов його належного виконання, зобов'язання не припиняється, а трансформується (змінюється), оскільки в такому разі на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки у вигляді відшкодування збитків, сплати неустойки тощо. Виконання таких додаткових обов'язків, як правило, не звільняє боржника від виконання зобов'язання в натурі. Лише після того, як сторони здійснять усі дії, що випливають із зобов'язання, воно вважатиметься припиненим.

Виконання, яке припиняє зобов'язання, має бути належним чином оформлене (підтверджене).

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання

Як свідчать матеріали справи відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання перед позивачем.

Ст. 218 ГК України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Крім того, у письмовому відзиві відповідач просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Суд зазначає наступне: згідно п. 3 ст. 83 ГПК України суд приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання. Стаття 83 ГПК України надає суду право зменшувати розмір неустойки (пені, штрафу) лише у випадках порушення суб'єктом підприємницької діяльності зобов'язань за цивільно-правовими угодами, а не будь-яку неустойку взагалі. (лист ВАС України № 01-8/141).

За таких обставин, господарський суд відмовив відповідачу у зменшенні розміру інфляційних витрат та 3 % річних.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями усім належним їй майном.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, ст. 34 ГПК України.

Відповідно до Пленуму Вищого господарського Суду України постанови № 6 від 23.03.2012 року передбачено, що збільшення або зменшення розміру позовних вимог, якщо відповідну заяву прийнято господарським судом, зазначається в описовій частині рішення, і подальший виклад рішення, в тому числі його резолютивної частини, здійснюється з урахуванням такої заяви. При цьому у господарського суду відсутні підстави для припинення провадження у справі в частині, на яку зменшився розмір позовних вимог.

З урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" 50 182 грн. 28 коп. втрат від інфляції та 5 982 грн. 67 коп. 3% річних.

На підставі статті 85 ГПК України - 08.06.2015року прийнято рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, оскільки спір до суду доведений з його вини (заборгованість по договору у розмірі 244 155 грн. 40 коп. сплачена відповідачем після звернення позивача з позовом до суду).

Керуючись ст.ст. 22, 33, 44, 49, 75, 82, 84, 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Державного підприємства "Південна залізниця", м. Харків в особі відокремленого підрозділу "Вагонне вантажне депо Харків-Сортувальний" до Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча", м. Маріуполь, Донецька область задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча" (87504 Донецька область, м. Маріуполь, вул. Левченко, 1, ) на користь Державного підприємства "Південна залізниця" (61052 м. Харків, вул. Червоноармійська, 7, ) в особі відокремленого підрозділу "Вагонне вантажне депо Харків-Сортувальний" (61067 м. Харків, вул. Довгалівська, 2б, ) 50 182 (п'ятдесят тисяч сто вісімдесят дві) грн. 28 коп. втрат від інфляції, 5 982 (п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят дві) грн. 67 коп. 3% річних, 6 006 (шість тисяч шість) грн. 40 коп. судового збору. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення оформлено та підписано 11.06.2015р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.