ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Справа № 914/4369/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії

Головуючого судді Давид Л.Л.

суддів Гриців В.М.

Данко Л.С.

при секретарі судового засідання Оштук Н.В.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного підприємства «ТІМ», б/н від 10.03.2015 р. (вх. № Львівського апеляційного господарського суду 01-05/1231/15 від 17.03.2015 р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015 р.

у справі №914/4369/14 (суддя - Артимович В.М.)

за позовом Приватного підприємства «ТІМ», м. Львів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично-консалтингова фірма «Юридична ліга», м. Львів

про визнання правочину недійсним

за участю представників сторін:

від позивача: Грунський В.О. - представник (довіреність від 01.12.2014 р.);

від відповідача: Данилів М.М. - директор, Батьков В.В. - представник (довіреність б/н від 12.01.2015 р.);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Львівської області від 25.02.2015 р. у справі №914/4369/14 відмовлено в задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «ТІМ», м. Львів (надалі - Позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридично - консалтингова фірма «Юридична ліга», м. Львів (надалі - Відповідач) про визнання недійсним додаткового договору №04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13 про абонентське обслуговування від 01.01.2013 р., укладеного сторонами.

Рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що Позивачем не доведено обставин, з якими положення ст. ст. 203, 215 Цивільного кодексу України пов»язують можливість визнання договору недійсним, та не надано належних та допустимих доказів в розумінні ст. ст. 33, 34 ГПК України, які б підтверджували той факт, що спірний додатковий договір №04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13 від 01.01.2013 р. про абонентське правове обслуговування укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлені, а відтак відмовлено в задоволенні позовних вимог.

Позивач - ПП «ТІМ», не погодившись з винесеним рішенням, подав апеляційну скаргу, б/н від 10.03.2015 р. (вх. № Львівського апеляційного господарського суду 01-05/1231/15 від 17.03.2015 р.), в якій посилається на те, що останнє прийнято з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, при неповному з»ясуванні обставин справи, а також недоведеності тих обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а саме:

Судом на думку Скаржника не надано жодної оцінки обґрунтованим доводам Позивача про те, що при укладенні оскаржуваного додаткового договору №04-08/14 від 04.08.2014 р. до Договору №02/13 про абонентське обслуговування від 01.01.2013 р. у сторін не було наміру створення правових наслідків - надання послуг і такий договір укладався лише з метою утворення у ПП «ТІМ» значної кредиторської заборгованості та незаконного збагачення Відповідача, відповідно до цього, вважає що в силу ст.. 234 Цивільного кодексу України такий є фіктивним. Також, як вказує Скаржник, не взято до уваги докази, які підтверджують, що право власності ПП «ТІМ» на будівлю корпусу №59 під літерою «З-2», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Сахарова А, буд 45 (предмет оскаржуваного додаткового договору) вже було зареєстровано ще 02.03.2006 р., а самої будівлі №59, як такої, не існує з 2011 р. При цьому також зазначає, що право власності на вказаний об»єкт нерухомого майна було зареєстровано за ПП «ТІМ» 02.03.2006 р., що підтверджується витягом ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №9985823.

Судом, як вважає Скаржник, не надано оцінки обставині, яка засвідчує відсутність наміру в сторін на реальне настання правових наслідків, а саме, що предмет договору не міг бути виконаний Відповідачем у зв»язку з відсутністю у нього для цього відповідних повноважень на реєстрацію нерухомого майна, оскільки такими наділені виключно спеціально призначені на вчинення таких дій суб»єкти владних повноважень - державні реєстратори. Також, не надано жодної оцінки факту наявності родинних зв»язків між колишнім директором ПП «ТІМ» Хомяком Р.С. та директором ТОВ «Юридично-консалтингова фірма «Юридична ліга» Данилів М.М., якими підписувався оскаржуваний додатковий договір.

Скаржник вказує, що при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції, окрім явної фіктивності правочину, не було взято до уваги значно завищеної вартості послуг в розмірі 400 000 грн., оскільки така жодним чином не співвідноситься із середніми ринковими, які діють на аналогічні послуги.

Дані обставини Скаржник вважає підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та просить прийняти нове, яким задоволити позовні вимоги та визнати недійсним додатковий договір № 04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13 про абонентське обслуговування від 01.01.13 р.

Відповідач - ТОВ «Юридично-консалтингова фірма «Юридична ліга» у запереченні, б/н і б/д (вх. № апеляційного суду 01-04/2022/15 від 30.03.2015 р.) не погоджується з доводами апеляційної скарги. На підставі п.5.2 Договору від 01.01.2013 р. сторонами 04.08.2014 р. укладено додатковий договір №04-08/14 за умовами якого сторони дійшли згоди про те, що Фірма зобов»язується провести реєстрацію нерухомого майна, а саме: будівлі корпусу №59 під літерою «З-А», загальною площею 3 949,9 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. А.Сахарова, буд. 45 у найкоротший термін, а Клієнт зобов»язується оплатити вартість наданих послуг - 400 000 грн. Відповідачем було виконано в повному обсязі взяті на себе зобов»язання і 26.08.2014 р. складено та підписано акт приймання-передачі. Крім цього зазначає, що з метою управління підприємством , вирішенням питань діяльності підприємства, рішенням засновника ПП «ТІМ» від 10.03.2013 р. директором призначено Хом»яка Р.С. і відповідно до Статуту ПП «ТІМ» жодних обмежень стосовно укладання договорів (додаткових угод) у директора не було. Відтак вважає, що на момент укладання оскаржуваного додаткового договору директор ПП «ТІМ» Хом»як Р.С. мав необхідний обсяг цивільної дієздатності та повноважень. Щодо фіктивності правочину, то Відповідач вважає, що таке спростовується норами ст. 193, 181 ГК України та ст.ст. 3, 6, 627, 628, 638 ЦК України. Відповідно до цього, просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, як безпідставну і необґрунтовану.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 19.03.2015 р. прийнято апеляційну скаргу Приватного підприємства «ТІМ», б/н від 10.03.2015 р. (вх. № Львівського апеляційного господарського суду 01-05/1231/15 від 17.03.2015 р.) на рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015 р. у справі №914/4369/14 та призначено до розгляду в судове засідання на 30.03.2015 р. в складі колегії: головуючого судді Давид Л.Л., суддів - Гриців В.М. та Кордюк Г.Т. (Т-1, а.с.207).

Заслухавши пояснення представників сторін 30.03.2015 р., судова колегія з метою повного та всестороннього дослідження всіх матеріалів та обставин справи ухвалила відкласти розгляд справи в судове засідання на 16.04.2015 р. та зобов»язати: сторін подати для огляду в судовому засіданні оригінали договору від 01.01.2013 р. №02/13 про абонентське правове обслуговування та додаткового договору від 04.08.2014 р. №04-08/14 до договору №02/13 і належним чином завірені копії таких для доручення до матеріалів справи; відповідача подати докази виконання п.4 додаткового договору від 04.08.2014 р. №04-08/14 до договору №02/13 про абонентське правове обслуговування (Т-1, а.с.222-223).

Розпорядженням голови суду від 15.04.2015 р. у зв»язку з перебуванням у відпустці судді Гриців В.М. в склад колегії по розгляду справи №914/4369/14 введено суддю Данко Л.С. (Т-1, а.с.224).

16.04.2015 р. представником Скаржника в канцелярію суду подано заяву про відвід суддів Давид Л.Л. та Кордюк Г.Т. (а.с.225). Також представником Скаржника, 16.04.2015 р. в канцелярію суду подано ряд документів на виконання вимог ухвали суду від 30.03.2015 р., копію рішення засновника ПП «ТІМ» від 27.08.2014 р., копію листа засновника ПП «ТІМ» за вих.. №18/9 від 18.09.2014 р., докази відправки листа засновника ПП «ТІМ» за вих. №18/9 від 18.09.2014 р., копію рішення засновника ПП «ТІМ» від 11.12.2014 р., копію наказу ПП «ТІМ» №11/12/14 від 11.12.2014 р., копію супровідного листа ПП «ТІМ» за вих.№11/12/14 від 11.12.2014 р., копію опису вкладення у цінний лист (Т-1, а.с.235-244).

16.04.2015 р. через канцелярію суду представником Відповідача подано копію витягу з технічного паспорту, нотаріальну копію свідоцтва про право власності від 26.08.2014 р. , нотаріальну копію витягу від 26.08.2014 р., копію договору від 01.01.2013 р. та копію додаткового договору від 04.08.2014 р. для долучення до матеріалів справи (Т-1, а.с.245-255).

Запис розгляду судової справи №914/4369/14 здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу «Оберіг» (Т-1, а.с.256-257).

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 16.04.2015 р. відмовлено в задоволенні заяви представника ПП «ТІМ» про відвід суддів Давид Л.Л., Данко Л.С. та Кордюк Г.Т. у справі №914/4369/14 (Т-1, а.с.232-234).

В судовому засіданні 16.04.2015 р. оголошено перерву до 14.05.2015 р. до 14 год. 00 хв.(Т-1, а.с.238).

14.05.2015 р. в канцелярію суду від представника Скаржника поступили клопотання про призначення судової технічної експертизи документів в даній справі (Т-2, а.с.5-6).

В зв»язку з поданням вищевказаного клопотання, судовою колегією оголошено перерву до 18.05.2015 р. до 15 год. 30 хв. (Т-2, а.с.7) для надання можливості Відповідачу подати свої пояснення щодо заявленого клопотання. 18.05.2015 р. представником Відповідача подано заперечення на клопотання про призначення судової експертизи (Т-2, а.с.9-10), в яких останній зазначає, що Скаржник в процесі розгляду справи в суді першої інстанції не заявляв клопотання про проведення судової експертизи документів, а відтак вважає, що дане клопотання свідчить про намір Скаржника затягнути розгляд справи, а призначення такої експертизи суперечитиме засадам справедливого судочинства. При цьому також зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які суперечливі докази. Твердження Позивача про наявність умислу в колишнього директора ПП «ТІМ» не підтверджено жодними доказами, та ґрунтується лише на словах. Доказів проведення відповідного розслідування, звернення за фактом стверджуваної підробки до правоохоронних органів суду не надано, а тому таке вважає необгрунтованим.

18.05.2015 р. представником Позивача подано клопотання про надсилання матеріалів справи №914/4369/14 до органу досудового розслідування - Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України у Львівській області для розслідування обставин укладання між ТОВ «Юридично-консалтингова фірма «Юридична ліга», від імені якої діяв директор Данилів Мирослав Михайлович, та ПП «ТІМ», від імені якого діяв колишній директор Хом'як Роман Степанович, додаткового договору від 04.08.2014 р. №04-08/14 до договору №02/13 про абонентське обслуговування від 01.01.2013 р. та перевірки дій зазначених осіб на наявність в них можливих ознак злочинів.

Заслухавши пояснення сторін щодо поданих представником Позивача клопотань , судова колегія Львівського апеляційного господарського суду оголосила перерву до 02.06.2015 р. (Т-2, а.с.13).

Розпорядженням голови суду від 02.06.2015 р. у зв»язку з перебуванням у відпустці судді Кордюк Г.Т. в склад колегії по розгляду справи введено суддю Гриців В.М. (Т-2, а.с.17).

02.06.2015 р. в канцелярію суду представником Відповідача подано заперечення на клопотання ПП «ТІМ» про зупинення провадження у справі та направлення матеріалів справи до правоохоронних органів (Т-2, а.с.18-19), при цьому зазначено, що твердження ПП «ТІМ» про наявність у колишнього директора умислу на штучне створення в підприємства значного боргу та виникнення негативних наслідків у вигляді неплатоспроможності не підтверджується жодними доказами, не доведено в порядку, визначеному КПК України, доказів проведення відповідного розслідування , звернення за фактом стверджуваної підробки до правоохоронних органів суду надано не було, а тому вважає дане клопотання необґрунтованим, та є, як вважає останній, лише суб»єктивною думкою Позивача, яка не може враховуватись судом під час вирішення питання про зупинення провадження у справі та направлення матеріалів до правоохоронних органів. Відтак, просить у задоволенні клопотання ПП «ТІМ» про зупинення провадження у справі та направлення матеріалів справи до правоохоронних органів відмовити.

Заслухавши повторно пояснення представників сторін, судовою колегією оголошено перерву до 08.06.2015 р. до 15 год. 20 хв.(Т-2, а.с.20).

В судовому засіданні 08.06.2015 р. представник Скаржника підтримав доводи апеляційної скарги та клопотання, подані ним, а представник Відповідача заперечив, з мотивів наведених у відзиві та в заперечення на подані клопотання.

Судова колегія, вивчивши подані Скаржником клопотання про призначення судової технічної експертизи документів в даній справі; про зупинення провадження у даній справі та надсилання матеріалів справи №914/4369/14 до органу досудового розслідування, ухвалила відмовити в задоволенні таких, з огляду на наступне.

Зі змісту позовної заяви слідує, що, при зверненні в господарський суд Позивач не ставив під сумнів підписання сторонами додаткової угоди, а лише доводив її фіктивність.

У відповідності до вимог ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. Апеляційний господарський суд не зв»язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги , що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, представником Позивача в суді першої інстанції було подано клопотання про призначення судової економічної експертизи (Т-1, а.с.125). Клопотання про призначення судової експертизи документів в даній справі не заявлялось.

У відповідності до норм процесуального законодавства, Скаржник повинен обґрунтувати неможливість заявлення клопотання про проведення такої експертизи в суді першої інстанції.

У п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання призначення судової експертизи» зазначено, що якщо у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

В матеріалах справи не зібрано, а Апелянтом не подано належних і допустимих доказів, які б ставили під сумнів час виготовлення та підписання оспорюваного договору, як зазначено в клопотанні Позивача, а також зважаючи на те, що дане питання не було предметом дослідження при розгляді справи місцевим господарським судом, судова колегія прийшла до висновку про відсутність документально обґрунтованих підстав для його задоволення.

Щодо клопотання про надіслання матеріалів справи до органів досудового розслідування, судова колегія вважає таке необґрунтованим. Позивач не вчиняв самостійно дій щодо звернення в правоохоронні органи. Представник ПП «ТІМ» стверджує про наявність у колишнього директора умислу на штучне створення в підприємства значного боргу та виникнення негативних наслідків у вигляді неплатоспроможності, однак дані обставини не підтверджуються належними доказами, а також є не доведеними в порядку, визначеному КПК України. Немає доказів проведення відповідного розслідування, звернення за фактом стверджуваної підробки до правоохоронних органів у відповідності до ст. 38 ГПК України до початку розгляду справи по суті.

З огляду на це, судова колегія, відмовляє в задоволенні даного клопотання. Сторона не позбавлена права самостійно вчиняти дії, спрямовані на встановлення наявності чи відсутності в діях інших осіб ознак злочину.

Вивчивши матеріали справи в сукупності з апеляційною скаргою, запереченням та поданими доказами, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду прийшла до висновку про відповідність рішення господарського суду Львівської області нормам чинного законодавства, матеріалам та обставинам справи, виходячи з наступного.

01.01.2013 р. ТОВ «Юридично-консалтингова фірма «Юридична ліга» в особі директора Даниліва М.М. та Приватним підприємством «ТІМ» в особі директора Туренка А.В. укладено договір №02/13 про абонентське правове обслуговування (а.с.251-253), згідно п.1.1. якого Фірма (Відповідач) зобов»язується здійснювати правове обслуговування Клієнта (надавати юридичні послуги), а Клієнт (Позивач) зобов»язується оплачувати послуги фірми, дотримуючись договірних строків та здійснювати повне сприяння фірмі у виконанні покладених на неї завдань.

Пунктом 2.1. Договору під правовим обслуговуванням розуміється надання усних консультацій з правових питань, що виникають у процесі діяльності клієнта; підготовка або перевірка на відповідність законодавству та ефективність внутрішніх та вихідних документів клієнта; участь у підготовці та укладенні договорів, стороною яких є клієнт, надання допомоги щодо організації контролю за виконанням цих договорів, застосуванням передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, котрі не виконують договірних зобов'язань; претензійна робота; представництво інтересів клієнта в судах, органах місцевого самоврядування та органах державної влади, у відносинах з фізичними та юридичними особами при розв'язанні правових питань; надання висновків, довідок з правових питань, що виникають у клієнта.

Згідно п.5.1. Договору Клієнт зобов»язувався вносити фіксовану плату за абонентське правове обслуговування відповідно до цього договору щомісячно у розмірі 2000,00 грн. без урахування ПДВ. Однак, п.5.3. Договору сторони при визначенні вартості юридичних послуг домовились про можливість відступу від встановлених у п.п. 5.1. та 5.2 цього договору правил формування вартості послуг, зокрема шляхом оплати відсотку від виконаної роботи (наданих послуг) або ж у інший спосіб.

Даний договір діє протягом 12 місяців з дня його підписання. Якщо після спливу строку дії цього Договору жодна зі сторін не вимагає припинення, він вважається продовженим на тих самих умовах і на той самий строк неодноразово (п.8.1 та п.8.3. Договору).

Як вбачається з матеріалів та обставин справи, жодною із сторін не було подано належних та допустимих доказів в розмінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, звернення з вимогою про припинення договору №02/13 від 01.01.2013 р. про абонентське правове обслуговування після спливу строку його дії (01.01.2014 р.), а відтак договір є пролонгованим та тих самих умовах і на той самий термін. Крім цього, сторонами не подано доказів про визнання такого недійсним у судовому порядку.

Відтак, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що сторони реалізуючи домовленості, досягнуті в п.5.2. Договору №02/13 від 01.01.2013 р. про абонентське обслуговування, 04.08.2014 р. укладали додатковий договір №04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13-01.01.2013 р. (а.с.254).

У пункті 1 даного додаткового договору сторони дійшли згоди про те, що на підставі п.5.2.Договору №02/13 про абонентське правове обслуговування Фірма зобов»язується провести реєстрацію нерухомого майна, а саме: будівлі корпусу №59 під літерою «З-2», загальною площею 3 949,9 кв. м. , що знаходиться за адресою : м. Львів, вул. Сахарова А. академіка, буд. 45 у найкоротший термін, а Клієнт зобов»язується оплатити вартість наданих Фірмою послуг, яка з урахуванням затраченого часу та складності доручення становитиме 400 000 грн. без ПДВ. За результатам наданих послуг Сторони укладають акт приймання-передачі наданих юридичних послуг (п.п.2-3 додаткового Договору).

У пункті 4 додаткового Договору встановлено, що оригінали документів відносно зареєстрованого нерухомого майна передаються фірмою (відповідачем) клієнту (позивачу) на наступний день після зарахування на розрахунковий рахунок фірми (відповідача) оплати наданих послуг.

Судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду, що за системним аналізом пунктів 1, 2 та 4 додаткового договору, право на отримання відповідачем оплати у визначеному п. 2 додаткового договору розмірі набувалося, а обов'язок позивача оплатити надані відповідачем послуги виникає із настанням певної події (відкладальної обставини), а саме: реєстрації за позивачем в результаті вчинених відповідачем дій права власності на нерухоме майно.

Позивач (Скаржник) вважає, що даний додатковий договір від 04.08.2014 р. №04-08/14 слід визнати недійсним, посилаючись на ст. 3, ч. 3 ст. 92 , ч. 1 ст. 203, ст.. 234, ч.3 ст. 509, ст. 627 Цивільного кодексу України та ч. 5 ст. 65 Господарського кодексу України.

В процесі перегляду рішення в апеляційному порядку, судова колегія прийшла до висновку про те, що місцевим господарським судом вірно встановлено, що ТОВ «Житлобуддизайн» та ПП «ТІМ» укладено договір купівлі-продажу будівлі, який посвідчений 22.02.2006 р. приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сиротяком Ю.Р., та згідно якого ПП «ТІМ» набуло у власність за ціною 3 903 000,00 грн. будівлю корпусу №59 під літерою «З-2» по вул. Академіка А. Сахарова, 45 у м. Львові загальною площею 3747,4 м. кв.

Державна реєстрація права власності ПП "ТІМ" на будівлю корпусу № 59 під літерою "З-2" по вул. акад. А. Сахарова, 45 у м. Львові загальною площею 3747,4 м. кв. проведена на підставі рішення реєстратора від 02.03.2006 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9985823 від 02.03.2006 р. (а.с.45).

Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради № 393 від 02.06.2009 р. "Про проектування та реконструкцію ПП "ТІМ" будівлі корпусу № 59 на вул. акад. А.Сахарова, 45 під торгівельний центр" позивачу дозволено проектування та реконструкцію будівлі корпусу № 59 на вул. акад. А.Сахарова, 45 під торгівельний центр (а.с.43).

Рішенням Інспекції державного архітектурного контролю у Львівській області № ЛВ1 від 06.07.2011 р. зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації реконструйованих ПП "ТІМ" під торгівельний центр (магазин самообслуговування) приміщень по вул. акад. А.Сахарова, 45 у м. Львові (а.с.49-54). Відповідно до техніко-економічних показників об'єкта (п. 12 декларації) загальна площа реконструйованої під торгівельний центр (магазин самообслуговування) 2-поверхової споруди з цокольним приміщенням склала 3949,9 м.кв.

Відтак, згідно вимог Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011р. (чинного на момент реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації), а також Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 868 від 17.10.2013 р. (чинного на момент проведення державної реєстрації за позивачем права власності на реконструйований об'єкт), державній реєстрації з видачею свідоцтва підлягає право власності, зокрема, на реконструйований об'єкт нерухомого майна.

Позивач звернувся з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, однак 3 липня 2014 р. Державним реєстратором прав на нерухоме майно Гаталяк О.Г. було прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.165), після чого 4 серпня 2014 р. і був укладений спірний Додатковий договір №04-08/14 до Договору №02/13 про абонентське обслуговування.

З матеріалів справи вбачається, що 22.08.2014 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Марек Т.Т. отримано та зареєстровано за № 7891729 в базі даних заяв і запитів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заяву про державну реєстрацію за ПП "ТІМ" (позивачем) права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна по вул. акад. А.Сахарова, 45 у м. Львові загальною площею 3949,9 м.кв., подану Данилівим Мирославом Михайловичем (директором відповідача) (а.с.126-127, 137-138)).

За результатами розгляду вказаної заяви державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції Величком А.С. прийнято рішення № 15376925 від 26.08.2014 р. (а.с.152), яким вирішено провести державну реєстрації за ПП "ТІМ" права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна (торгівельний центр) по вул. Сахарова, 45 у м. Львові, загальною площею 3 949,9 м. кв. з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 26025246 від 26.08.2014 р.(а.с.153).

26.08.2014 р. сформовано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний номер 26026513 про реєстрацію за ПП "ТІМ" (позивачем) права власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна (торгівельний центр) по вул. акад. А.Сахарова, 45 у м. Львові загальною площею 3949,9 м. кв. (Т-1, а.с.154).

Наведене спростовує твердження Апелянта про те, що Відповідач не міг здійснити процедуру державної реєстрації в силу закону, оскільки останній і не заперечує, що його послуги полягали у підготовці документів для здійснення державної реєстрації, тобто виконавець надав послугу в процесі юридичної діяльності і продав не результат , а дії (діяльність), які до цього призвели.

Позивач, як в суді першої інстанції так і в апеляційній інстанції стверджує, що додатковий договір № 04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13 про абонентське обслуговування від 01.01.2013 р. є фіктивним на підставі ст. 234 Цивільного кодексу України.

Такі твердження спростовуються наступним.

У відповідності до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ст..203 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України недодержання сторонами або стороною в момент вчинення правочину вимог, встановлених частинами 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України, має наслідком визнання правочину недійсним

Частиною 1 ст. 234 Цивільного кодексу України визначено, що фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин , сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків.

Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату , такий правочин не може бути фіктивним.

Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним , повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Така правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду України у справі №6-197цс14 від 21.01.2015 р.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину, тобто ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним.

З обставин даної справи, вбачається, що сторони оскаржуваного додаткового договору мали на увазі настання саме тих правових наслідків, які ним породжуються.

Відповідачем вчинялися дії на виконання умов додаткового договору, в результаті яких було досягнуто мети договору, що відповідно вказує на відсутність умислу сторін не створювати обумовлених договором правових наслідків.

26.08.2014 р. сторони підписали двосторонній акт здачі-приймання наданих згідно Додатку до Договору послуг, яким підтверджується , що Фірмою (Відповідачем) надані Клієнту (Позивачу) юридичні послуги в повному обсязі згідно з додатковим договором №04-08/14 до Договору №02/13 про абонентське обслуговування від 04.08.2014 р., а саме: 1.1. вивчено наявну законодавчу базу щодо реєстрації нерухомого майна ; 1.2. підготовлено необхідний пакет документів для подання реєстратору нерухомого майна; 1.3. подано пакет документів, та за результатами його розгляду отримано оновлений технічний паспорт. Клієнт прийняв виконані послуги і підтвердив, що послуги надавались Фірмою в належній якості. Цей акт підтверджує прийняття послуг, зазначених у додатковому договорі №04-08/14 до Договору №02/13 про абонентське правове обслуговування від 04.08.2014 р. Сторони погодились, що загальна вартість наданих юридичних послуг складає 400 000 грн. без ПДВ. (Т-1, а.с.18).

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що результату надання послуги передує вчинення дій, які не мають матеріального втілення і складають з послугою єдине ціле, адже при наданні послуги продається не сам її результат , а дії, які до нього призвели, отже цінністю є сама лише діяльність виконавця.

Враховуючи наведене, судова колегія не погоджується з доводами Апелянта про те, що Відповідач не міг надати таку послугу як проведення реєстрації нерухомого майна.

Скаржник як в суді першої інстанції так і апеляційної інстанції вказує на фіктивність оскаржуваного додаткового договору з підстав значно завищеної сторонами вартості послуг, які за ним надавались, на що судова колегія зазначає, що у відповідності до вимог ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору , виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно вимог ст. 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

У випадку, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. (аб. 2 ч. 1 ст. 632 Цивільного кодексу України).

В даному випадку, вартість надання послуг, передбачених додатковим Договором №04-08/14 до Договору №02/13 про абонентське правове обслуговування від 04.08.2014 р., не регулюється встановленими законом тарифами чи ставками. Сторони є вільні як у виборі сторони договору, так і в розмірі оплати наданих нею послуг.

У відповідності до вимог ст. 3 Цивільного кодексу України однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб»єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої з контрагентом домовленості.

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підтвердження факту завищення вартості послуг Позивач проводить порівняння з вартістю таких послуг іншими фірмами, а саме: юридичною компанією Dexia (а.с.133-134) та УДППЗ «Укрпошта» (а.с.135).

Судова колегія вважає, що порівняння вартості юридичних послуг не може бути здійснено лише з врахуванням двох окремо взятих суб»єктів надання послуг і не може свідчити про завищення вартості таких Відповідачем.

Інших доказів невідповідності розміру оплати характеру наданих послуг Позивачем не подано.

Враховуючи наведене, місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні клопотання Позивача про призначення судової економічної експертизи, щодо визначення дійсної (ринкової) вартості проведення державної реєстрації нерухомого майна та вартості юридичних послуг по проведенню державної реєстрації нерухомого майна , з урахуванням затраченого часу та складності надання таких послуг.

Також Позивач вважає сумнівним характер оспорюваного правочину, укладеного від імені сторін особами, які перебувають в родинних стосунках, що свідчить, на думку останнього, про укладення такого правочину з метою створення штучної кредиторської заборгованості Позивача.

У відповідності до вимог ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин , повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі ; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

У відповідності до вимог ст. 232 Цивільного кодексу України правочин який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Представник має діяти в інтересах особи, яку він представляє. Тому, якщо він вступив у зловмисну домовленість з другою стороною і діяв при цьому у власних інтересах, нехтуючи інтересами особи, яку він представляє, і це доведено в суді, правочини мають визнаватися судом недійсними.

У п.2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 р. «Про деякі питання визнання право чинів (господарських договорів) недійсними» в силу приписів ст.. 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується . Отже обов»язок доведення наявності обставин, з якими закон пов»язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на Позивача.

Відтак, судова колегія зазначає, що Позивачем не доведено належними та допустимими доказами в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, укладення додаткового договору №04-08/14 від 04.08.2014 р. до договору №02/13 від 01.01.2013 р. про абонентське обслуговування внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що доводами апеляційної скарги правомірності висновків суду першої інстанції не спростовано, обставини, які відповідно до статті 104 ГПК України є підставами для скасування рішення суду першої інстанції, в порядку статтей 33, 34 ГПК України, апелянтом не доведено, а оскаржуване судове рішення прийняте у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, фактичними обставинами та матеріалами справи, апеляційний господарський суд підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду не вбачає.

Зважаючи на те, що апеляційну скаргу залишено без задоволення, витрати по сплаті судового збору за перегляд рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, у відповідності до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України відносяться на Скаржника.

Враховуючи навекдене та керуючись ст. ст. 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України,

Львівський апеляційний господарський суд, - ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду Львівської області від 25.02.2015 р. у справі № 914/4369/14 залишити без змін, апеляційну скаргу ПП «ТІМ» - без задоволення.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

3. Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

повний текст постанови складено та підписано 12.06.2015 р.

Головуючий суддя Давид Л.Л.

Суддя Гриців В.М.

Суддя Данко Л.С.