ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2015 року Справа № 925/424/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Лавріненку С.І., за участю представників сторін: позивача - Швеця Л.М., Анастасьєвої Л.В. за довіреностями, відповідача - Гаврилюк В.В. за довіреністю, третьої особи - Ніколаєнка М.М. за довіреністю, Трюхана В.Г. - адвокат, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Добровольського Олександра Івановича до Городищенської міської ради, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи Ніколаєнко Віри Степанівни про визнання незаконним і скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа Добровольський Олександр Івановича звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Городищенської міської ради (далі - відповідач), у якому просив суд:

визнати незаконним (протиправним) та скасувати рішення Городищенської міської ради Черкаської області № 19-10/V від 21.01.2008 р. "Про затвердження протоколу конкурсної комісії та надання дозволу на виготовлення проектів відведення на земельні ділянки в м. Городище" в частині затвердження протоколу № 1 від 16.01.2008 року засідання комісії по проведенню конкурсу на право оренди вільних земельних ділянок (п. 1), в частині надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною плошею 75 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради в оренду приватному підприємцю Ніколаєнко Вірі Степанівні по вул. Миру (біля олійниці) м. Городище терміном на п'ять років для комерційного використання (п. 4), в частині зобов'язання приватного підприємця Ніколаєнко В.С. оформити проект відведення на право користування вищевказаної земельної ділянки згідно чинного законодавства до 01.05.2008 р. (п. 8);

покласти судові витрати на відповідача.

Позов вмотивовано порушенням відповідачем на час прийняття оспореного рішення норм земельного законодавства, зокрема, статей 16 Закону України «Про оренду землі», статей 124, 134, 136, 137 Земельного кодексу України, а саме: відповідач замість організації та проведення аукціону на земельну ділянку, провів конкурс, результати якого оформлені протоколом № 1 від 16.01.2008 року; акт обстеження складено через місяць, після публікації оголошення; оголошення в газеті «Городище» відсутнє; рекламного щита на земельній ділянці не було; відсутнє погодження меж земельної ділянки із позивачем, як із суміжним землевласником; договір оренди із третьою особою укладено лише 07.08.2012 року, після сплину чотирьох років з дня прийняття спірного рішення; вказаний договір укладено до 06.08.2027 року, а не на п'ять років, як передбачено рішенням; на земельній ділянці третьою особою розпочато капітальне будівництво, а не встановлена мала архітектурна форма. Вказаним порушуються права позивача на оренду даної земельної ділянки, про що йому стало відомо наприкінці листопада 2014 року.

Відповідач подав суду письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 70-72), у якому позов не визнав і просив суд відмовити в його задоволенні повністю з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог.

Третя особа подала письмові пояснення (а.с. 46), відзив на позов (а.с. 94-95) і заяву про застосування строків позовної давності (а.с.92-93), у яких просила відмовити у задоволенні позову з мотивів необґрунтованості і безпідставності позовних вимог та пропуску позивачем строку позовної давності без поважних причин.

В засіданнях суду представники позивача позов з підстав, викладених у позовній заяві і додаткових письмових поясненнях до неї (а.с. 81-82), підтримали і просили суд задовольнити його повністю, заяви представників відповідача і третьої особи про застосування позовної давності спростовували відсутністю її пропуску. Представник відповідача позов не визнала і просила суд в його задоволенні позивачу відмовити повністю з підстав, викладених у письмовому відзиві (а.с. 70-72), додаткових письмових поясненнях (а.с. 96-97) та додатково заявила про застосування позовної давності до позовних вимог як самостійну підставу відмови в задоволенні позову. Представник третьої особи підтримав позицію відповідача і просив суд в задоволенні позову відмовити повністю у зв'язку з необґрунтованістю позовних вимог та пропуском позивачем строку позовної давності (а.с. 46, 92-93, 94-95)..

Вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши наявні у справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд в задоволенні позову відмовляє повністю з наступних підстав.

05.06.2007 року уповноваженою комісією було проведено обстеження земельної ділянки під можливе будівництво об'єктів торгівельного, культурного та соціального призначення по вул. Миру, 105-А в м. Городище, орієнтовною площею 0,003 га та складено акт. За висновком комісії обстежена земельна ділянка, при умові дотримання чинних нормативних документів, законодавчих актів придатна для забудови (а.с. 17).

07.11.2007 року у газеті «Городище» Городищенською міською радою було розміщено оголошення про проведення конкурсу на право оренди вільних від забудови земельних ділянок, у тому числі земельних ділянок, що знаходяться по вул. Слов'янській, вул. Миру та вул. Грушевського у м. Городище. Для подання заявок на конкурс відповідачем був встановлений строк у один місяць з дня опублікування оголошення (а.с. 98).

07.12.2007 року комісією, утвореною розпорядження голови Городищенської райдержадміністрації від 29.07.2004 року № 392 «Про порядок вибору земельних ділянок для розміщення об'єктів», були складені акти обстеження земельних ділянок, що знаходяться по вул. Слов'янській, вул. Миру та вул. Грушевського у м. Городище з планами-схемами відповідних земельних ділянок. У цих актах зроблений висновок про можливість тимчасового надання в оренду земельних ділянок на конкурсній основі, у тому числі для розміщення малих архітектурних форм задля здійснення підприємницької діяльності.

16.01.2008 року відбулось засідання комісії по проведенню конкурсу на право оренди вільних земельних ділянок в м. Городище, що оформлене протоколом № 1. Рішенням комісії, викладеним у п. 3 протоколу № 1, було, зокрема, визнано переможцем конкурсу на право оренди вільної від забудови земельної ділянки № 1 орієнтовною площею 75 кв. м. по вул. Миру (біля олійниці) у м. Городище - приватного підприємця Ніколаєнко В.С. із сумою 8200 грн., вирішено клопотати перед сесією міської ради по наданню дозволу переможцю на виготовлення проекту відведення для передачі в оренду даної земельної ділянки терміном на 5 років (а.с. 35-36).

21.01.2008 року Городищенська міська рада прийняла рішення № 19-10/V «Про затвердження протоколу конкурсної комісії та надання дозволу на виготовлення проектів відведення на земельні ділянки в м. Городище» (а.с 37), що оскаржується позивачем, яким вирішила:

1. Затвердити протокол засідання комісії по проведенню конкурсу на право оренди вільних земельних ділянок від 16.01.2008 р. № 1;

2. Надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 180 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради в оренду приватному підприємцю Діхтяр Галині Володимирівні по вул. Слов'янській (біля бару «Гулівер») м. Городище терміном на три роки для комерційного використання;

3. Надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 150 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради в оренду приватному підприємцю Лободюку Олександру Юрійовичу по вул. Слов'янській (біля бару «Гулів ер») м. Городище терміном на три роки для комерційного використання;

4. Надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 75 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради в оренду приватному підприємцю Ніколаєнко Вірі Степанівні по вул. Миру (біля олійниці) м. Городище терміном на п'ять років для комерційного використання;

5. Надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 75 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради в оренду приватному підприємцю Томіленку Віктору Володимировичу по вул. Миру (біля олійниці) м. Городище терміном на п'ять років для комерційного використання;

6. Надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 70 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради в оренду приватному підприємцю Павлюченку Сергію Георгійовичу по вул. Грушевського (біля суду) м. Городище терміном на п'ять років для комерційного використання;

7. Надати дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 70 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради в оренду приватному підприємцю Ластенку Володимиру Олександровичу по вул. Грушевського (біля суду) м. Городище терміном на п'ять років для комерційного використання;

8. Приватним підприємцям Діхтяр Г.В., Лободюку О.Ю., Ніколаєнко В.С., Павлюченку С.Г., Томіленку В.В., Ластенку В.В. оформити проект відведення на право користування вищевказаної земельної ділянки згідно чинного законодавства до 01.05.2008 року.

07.08.2012 року Городищенською міською радою, як орендодавцем, і ПП Ніколаєнко В.С., як орендарем, укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться в м. Городище по вул. Миру (біля олійниці), що відноситься до забудованих земель (а.с. 101-102, 52).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 23.12.2009 року у справі № 07/2782, що є чинним, частково задоволено позов прокурора Городищенського району в інтересах держави в особі Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Черкаській області до Городищенської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, фізичних осіб - підприємців Діхтяр Г.В., Лободюка О.Ю., Ніколаєнко В.С., Томіленка В.В., Павлюченка С.Г., Ластенка В.О. про визнання незаконним та скасування рішення Городищенської міської ради від 21.01.2008 року № 19-10/V «Про затвердження протоколу конкурсної комісії та надання дозволу на виготовлення проектів відведення на земельні ділянки в м. Городище», визнано недійсними пункти 5 та 8 зазначеного рішення міської ради стосовно Томіленка В.В., в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Позов прокурором обґрунтовувався невідповідністю оспореного рішення Городищенської міської ради вимогам ст. 136 Земельного кодексу України (а.с. 31-34).

Отже, предметом позову, заявленого позивачем у справі, що розглядається, є визнання протиправним і скасування рішення Городищенської міської ради від 21.01.2008 року № 19-10/V «Про затвердження протоколу конкурсної комісії та надання дозволу на виготовлення проектів відведення на земельні ділянки в м. Городище» з підстав суперечності цього рішення нормам статей 16 Закону України «Про оренду землі», статей 124, 134, 136, 137 Земельного кодексу України та порушення права позивача на оренду земельної ділянки, дозвіл на виготовлення проекту відведення якої пунктом 4 оспореного рішення було надано приватному підприємцю Ніколаєнко В.С.

Із оспореного рішення вбачається, що правовідносини відповідача і третьої особи, а відповідно, їх цивільні права та обов'язки, які виникли з цього рішення, за правовою природою віднесені до зобов'язань найму (оренди) земельної ділянки, загальні положення про найм (оренду) визначені параграфом 1 глави 58, про найм (оренду) земельної ділянки, як окремий вид зобов'язань, параграфом 3 глави 58 ЦК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 ГК України. Крім того, спірні правовідносини перебувають у сфері дії Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Земельного кодексу України і Закону України «Про оренду землі», які з урахуванням предмету спору, є спеціальними нормативними актами.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Статті 116, 124 Земельного кодексу України в редакції, яка була чинною на день оголошення відповідачем конкурсу на право оренди вільних земельних ділянок, містили такі норми:

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування та державних органів приватизації щодо земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Право на оренду земельної ділянки, відповідно до ч. 2 ст. 125 ЗК України, виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі», правовідносини пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Законом України «Про оренду землі» в редакції, що діяла з 01.01.2007 року, тобто чинній на період початку спірних правовідносин, також встановлено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі (ч. 1 ст. 6).

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» в редакції, що діяла з 01.01.2007 року і була чинною на день оголошення відповідачем конкурсу на право оренди вільних земельних ділянок, було встановлено, що особа, яка бажає отримати земельну ділянку в оренду із земель державної або комунальної власності, подає до відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування за місцем розташування земельної ділянки заяву (клопотання). Розгляд заяви (клопотання) і надання земельної ділянки в оренду проводяться у порядку, встановленому Земельним кодексом України. У разі згоди орендодавця передати земельну ділянку в оренду сторони укладають договір оренди землі відповідно до вимог цього Закону. Передача земельної ділянки, межі якої визначено в натурі (на місцевості), в оренду без зміни її цільового призначення здійснюється без розроблення проекту її відведення. У разі зміни цільового призначення земельної ділянки надання її в оренду здійснюється за проектом відведення в порядку, встановленому законом. У разі надходження двох або більше заяв (клопотань) на оренду однієї і тієї самої земельної ділянки, що перебуває в державній або комунальній власності, відповідні органи виконавчої влади чи органи місцевого самоврядування проводять аукціон або конкурс щодо набуття права оренди земельної ділянки, якщо законом не встановлено інший порядок. Порядок проведення конкурсу чи аукціону та набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах визначається законодавством.

Статтею 16 Закону України «Про оренду землі» у редакції Закону України від 28.12.2007 року N 107-VI, що діяла з 01.01.2008 року, було встановлено, що набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі. Порядок проведення аукціону та набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах визначається законодавством.

За даних обставин підлягала застосуванню до спірних правовідносин редакція Закону, чинна на час оголошення конкурсу, порушення законодавства відповідачем при цьому суд не вбачає.

Статтею 136 Земельного кодексу України, на невідповідність нормам якої посилається позивач при оскарженні спірного рішення, регулюються відносини щодо підготовки земельних ділянок для продажу на земельних торгах і, відповідно, не регулюються відносини, пов'язані з надання земельних ділянок в користування на умовах оренди, які є предметом оспореного рішення.

З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства господарський суд вважає, що в 2007 році відповідач мав право оголошувати і проводити конкурс щодо набуття права оренди на земельні ділянки, які розташовані в межах м. Городище, зокрема, земельної ділянки орієнтовною площею 75 кв.м. за рахунок забудованих земель Городищенської міської ради по вул. Миру (біля олійниці) м. Городище.

Спірне рішення Городищенської міської ради від 21.01.2008 року № 19-10/V «Про затвердження протоколу конкурсної комісії та надання дозволу на виготовлення проектів відведення на земельні ділянки в м. Городище» стосується відносин, пов'язаних з надання земельних ділянок в користування на умовах оренди, тому твердження позивача про необхідність застосування у спірних правовідносинах ст. 136 Земельного кодексу України, яка регулює відносини, пов'язані з підготовкою земельних ділянок для продажу на земельних торгах, а також застосування редакції Закону України «Про оренду землі» від 01.01.2008 року, суд вважає безпідставними.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Зі змісту ч. 3 ст. 5 ЦК України вбачається, що новий акт цивільного законодавства застосовується лише до тих прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності, однак новий акт не застосовується до вже існуючих правовідносин (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 грудня 2013 р. у справі N 6-132цс13). Зазначена правова позиція Верховного суду України доведена судам для керування в роботі листом Верховного Суду від 01.02.2014 року «Висновки Верховного Суду України, викладені в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за II півріччя 2013 року».

Таким чином, Земельний кодекс України і Закон України «Про оренду землі» на час прийняття Городищенською міською радою оспореного рішення, тобто на час дії спірних правовідносин, які виникли в 2007 році, не вимагали від орендодавців землі дотримуватися правил, передбачених ст. 136 Земельного кодексу України, при наданні землі в оренду та керуватися редакцією ст. 16 Закону України «Про оренду землі», дія якої розпочалася з 01.01.2008 року, на чому наполягає позивач.

З огляду на викладене позов з підстав невідповідності спірного рішення вимогам ст. 136 Земельного кодексу України і ст. 16 Закону України «Про оренду землі» задоволенню не підлягає, інші обставини, наведені позивачем в обґрунтування позову, не впливають на правомірність прийняття його міською радою, тому позов вцілому суд визнає необгрунтованим.

За змістом цих нормативних актів та з урахуванням встановлених обставин справи суд суперечності оспореного рішення нормам земельного законодавства, а відповідно і порушення права позивача на оренду земельної ділянки, надання в оренду якої було предметом вирішення оспореним рішенням, зокрема пунктами 1, 4, 8 цього рішення, не вбачає, тому надає перевагу запереченням відповідача і третьої особи, а в задоволенні позову відмовляє повністю.

Обґрунтовуючи заперечення проти позову відповідач і третя особа, крім безпідставності позовних вимог, заявили про застосування позовної давності до позовних вимог, вважаючи цей строк пропущеним.

Представники позивача в позові і своїх поясненнях в засіданні суду заяви про застосування позовної давності спростовували, вважали цей строк позивачем не пропущеним з мотивів, викладених у позові.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтями 256-258, 260, 261, 263, 264 ЦК України визначено поняття позовної давності, її загальну і спеціальну тривалість, правила обчислення, початок перебігу, умови зупинення і переривання перебігу позовної давності.

Пунктом 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України N 10 від 29.05.2013 року «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» роз'яснено, що за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

За наявності попереднього висновку про не встановлення порушення заявлених в позові прав і охоронюваних законом інтересів позивача, суд заяву відповідача і третьої особи про застосування позовної давності залишає без задоволення.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

На підставі статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення складено і підписано 15.06.2015 року.

Суддя В.М. Грачов