КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа№ 26/244

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від стягувача: Кривошеєва Г.В. - дов. № 18-225/74270 від 11.12.2014р.

від відповідача-1: не з'явились

від відповідача-2: не з'явились

від відповідача-3: Риков О.О. - дов. № 52 від 18.05.2015р.

від ДВС України: Медведєв О.В. - дов. № 20-22/8 від 23.04.2015р.

розглянувши апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та Національного банку України в особі Головного управління Національного Банку України по м. Києву і Київській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р.

за скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська

транспортна страхова компанія» (боржник-3)

на дії відділу Державної виконавчої служби України

стягувач Національний банк України в особі Головного управління

Національного банку України по м. Києву і Київській області

боржник-1 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська

інвестиційно-будівельна група»

боржник-2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська

фінансова група»

у справі № 26/244 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Комерційного банку «Українська фінансова група» -

товариство з обмеженою відповідальністю

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська

інвестиційно-будівельна група (відповідач-1)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська

фінансова група» (відповідач-2)

Закритого акціонерного товариства «Українська

транспортна страхова компанія» (відповідач-3)

про стягнення 17 696 571, 43 грн.

В судовому засіданні 10.06.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі №26/244 скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на дії Державної виконавчої служби України задоволено частково.

Зобов'язано Державну виконавчу службу України закінчити виконавче провадження ВП № 34947865.

В іншій частині скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу в частинні відмови в задоволенні скарги на дії Державної виконавчої служби України скасувати та постановити нове рішення про задоволення скарги в цій частині.

Згідно п.п. 2.3.43 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу, що надійшла з суду касаційної інстанції після скасування ухвали Київського апеляційного господарського суду від 31.01.2015р., яка не перешкоджає подальшому розгляду судової справи, не підлягає автоматизованому розподілу, передано колегії суддів: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.05.2015р.

Також не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції від 25.12.2014р., Національний банк України в особі Головного управління Національного Банку України по м. Києву і Київській області звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні заявлених у скарзі вимог в повному обсязі.

Згідно п.п. 2.3.43 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду справу, що надійшла з суду касаційної інстанції після скасування ухвали Київського апеляційного господарського суду від 13.02.2015р., яка не перешкоджає подальшому розгляду судової справи, не підлягає автоматизованому розподілу, передано колегії суддів: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято до провадження апеляційну скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області, об'єднано її в одне апеляційне провадження з апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі № 26/244, та призначено до розгляду на 28.05.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.05.2015р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів та у відповідності до ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 10.06.2015р.

Представник стягувача в судовому засіданні апеляційної інстанції 10.06.2015р. підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нову про відмову в задоволенні заявлених у скарзі вимог в повному обсязі. Проти апеляційної скарги відповідача-3 заперечував.

Представник відповідача-3 в судовому засіданні апеляційної інстанції 10.06.2015р. підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати в частині відмови у задоволенні скарги на дії Державної виконавчої служби України та постановити нове рішення про задоволення скарги в цій частині. Проти апеляційної скарги стягувача заперечував.

Представник ДВС України в судовому засіданні апеляційної інстанції 10.06.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги Національного банку України, та заперечував проти доводів відповідача-3, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити.

Представники відповідачів 1 та 2 в судове засідання апеляційної інстанції 10.06.2015р., будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, не з'явились, причини неявки суду не повідомили.

Оскільки явка в судове засідання представників відповідачів 1 та 2 обов'язковою не визнавалась, зважаючи на скорочені строки розгляду апеляційної скарги на ухвали суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно із частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального та матеріального права, дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та Національного банку України в особі Головного управління Національного Банку України по м. Києву і Київській області підлягають частковому задоволенню, а ухвала підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.11.2011р. у справі №26/244 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група» на користь Комерційного банку «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю 15 338 000, 00 грн. непогашеного кредиту, 1 537 206, 58 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом за період з серпня 2009р. по січень 2010р., 821 364, 85 грн. пені за прострочення грошових зобов'язань з погашення відсотків за користування кредитом та за несвоєчасне повернення кредиту, 25 500, 00 грн. державного мита та 236, 00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012р. рішення Господарського суду м. Києва від 10.11.2011р. у справі №26/244 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки скасовано.

Прийнято у цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група» та Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь Комерційного банку «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю 15 338 000, 00 грн. суми непогашеного кредиту, 1 537 206,58 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 568 766,66 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту та 252 598,19 грн. пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом.

У рахунок погашення кредитної заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором б/н від 26.02.2008р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №444; за Іпотечними договорами (майнове поручительство) б/н від 18.07.2007р., посвідченими приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованими в реєстрі за №2646, №2648; за Іпотечним договором (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованим в реєстрі за №2529, а саме:

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору б/н від 26.02.2008р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №444, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група», а саме: поділена частка нежитлових будівель - казарма літ «Б», загальною площею 2 202,3 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Чернівці, пров. Миколаївський, 1-А;

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечних договорів (майнове поручительство) б/н від 18.07.2007р., посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованих в реєстрі за №2646, №2648, яке належить на праві власності Товариству з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група», а саме: офіс, реконструйований з власного нежитлового приміщення, загальною площею 65,5 кв. м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Минайська, 11, приміщення 2 та офіс, реконструйований з власного нежитлового приміщення №3, загальною площею 243,0 кв.м., що знаходиться за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Брайщаків, 7;

- на нерухоме майно, передане Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2529, яке належить на праві власності Закритому акціонерному товариству «Українська транспортна страхова компанія», а саме: нежитлову будівлю з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,45га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199.

Визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України.

Стягнуто солідарно із Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група» та Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь Комерційного банку «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю 25 500 грн. державного мита за розгляд справи у суді першої інстанції та 236,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група» та Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь Комерційного банку «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю 28 230, 00 грн. судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012р., яка набрала законної сили, Господарським судом міста Києва було видано накази від 10.09.2012р. у справі № 26/244.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.07.2014р. замінено позивача (стягувача) - Комерційний банк «Українська фінансова група» - товариство з обмеженою відповідальністю на його правонаступника - Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області, за наступними виконавчими провадженнями:

- № 34946978 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.09.2012р. у справі № 26/244 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська інвестиційно-будівельна група»;

- № 34948644 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.09.2012р. у справі № 26/244 відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська фінансова група»;

- № 34947865 з примусового виконання наказу Господарського суду м. Києва від 10.09.2012р. у справі № 26/244 відносно Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія».

26.11.2014р. до Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (відповідача-3) надійшла скарга на дії державних виконавців, в якій останній просив суд:

- визнати дії державної виконавчої служби за виконавчим провадженням № 34947865 незаконними;

- визнати недійсною постанову ВП № 34947865 від 06.11.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1 769 657, 14 грн.;

- зобов'язати Державну виконавчу службу закінчити виконавче провадження № 34947865.

В обґрунтування вказаної заяви відповідач-3 зазначав про те, що 12.11.2014р. на адресу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» надійшла постанова від 06.11.2014р. ВП № 34947865 про стягнення з останнього 1 769 657, 14 грн. виконавчого збору, яка на думку скаржника, є незаконною.

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. ст. 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний розглянути заяву стягувача та прийняти до виконання виконавчий документ внаслідок чого винести постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 25 Закону державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

З матеріалів справи вбачається, що відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України 09.10.2012р. було відкрито виконавче провадження № 34947865 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012р. у справі № 26/244 відносно скаржника.

06.11.2014р., керуючись ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем було винесено постанову ВП № 34947865 про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» виконавчого збору в розмірі 1 769 657, 14 грн.

10.11.2014р. головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби України Селезньовим М.О. згідно винесеної ним постанови виконавче провадження № 34947865 було об'єднано з виконавчим провадження № 44795114 у зведене, якому присвоєно № 44795114.

Так, згідно постанови Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012р. у справі № 26/244 в рахунок погашення кредитної заборгованості відносно скаржника було звернуто стягнення на предмет іпотеки в межах вартості заставного майна, переданого Банку в іпотеку на підставі Іпотечного договору (майнове поручительство) б/н від 06.07.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бичковою Т.Д. та зареєстрованого в реєстрі за №2529, яке належить на праві власності Закритому акціонерному товариству «Українська транспортна страхова компанія», а саме: нежитлову будівлю з цегли - пункт дорожнього сервісу з приналежними до нього спорудами, загальною площею 165,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область., Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199 та земельну ділянку несільськогосподарського призначення площею 0,45га, на якій розташована нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: Львівська область, Мостиський район., с. Шегині, вул. Дружби, 199.

Крім того, постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012р. у справі № 26/244 було визначено спосіб реалізації предмета іпотеки, а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження, з початковою ціною в розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеного суб'єктом оціночної діяльності.

Згідно ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» прилюдні торги проводяться в двомісячний строк з дня одержання організатором прилюдних торгів заявки державного виконавця на їх проведення.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження подання державним виконавцем заявок на проведення прилюдних торгів з моменту відкриття виконавчого провадження №34947865.

Отже, майно боржника-3, на яке накладено стягнення згідно наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012р. у справі № 26/244, Державною виконавчою службою не реалізоване, вчинення державним виконавцем будь-яких інших дій щодо примусового виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки скаржника матеріалами справи не підтверджується.

Крім того, в порушення ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», оцінка заставного майна на даний час за ініціативою державного виконавця не проведена.

З огляду на вищевикладене та враховуючи те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012р. у справі № 26/244 встановлено спосіб реалізації майна Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», на яке накладено стягнення, і яке на даний час не оцінене та не реалізоване, державний виконавець не мав жодних законних підстав для стягнення зі скаржника виконавчого збору у відповідності до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, колегія суддів зазначає, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Державної виконавчої служби України згідно його розпорядження № 44795114 раніше стягнуті з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» у виконавчому провадженні № 44795114 грошові кошти в розмірі 1 039 813, 70 грн. були перераховані в погашення виконавчого збору згідно постанови ВП № 34947865 від 06.11.2014р. про стягнення з Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» виконавчого збору в розмірі 1 769 657, 14 грн. без належних на те підстав, оскільки заміни боржника його правонаступником у встановленому порядку не відбулося, чим відповідно не встановлено чи є ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» дійсно правонаступником ЗАТ «Українська транспортна страхова компанія» і в яких розмірах.

Виконавчий збір згідно постанови ВП № 34947865 підлягав стягненню з Закритого акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», а фактично було списано кошти Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія».

Крім того, списавши кошти з ПрАТ «УТСК» в рамках ВП № 34947865 (до моменту реалізації іпотечного майна з прилюдних торгів), Державною виконавчою службою було порушено встановлений постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.02.2012р. спосіб виконання рішення суду, оскільки відповідні кошти підлягали списанню виключно з коштів, отриманих від реалізації іпотечного майна, а не за рахунок коштів списаних з банківських рахунків ПрАТ «УТСК» в рамках іншого виконавчого провадження.

Згідно п. 9.13. постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» від 17.10.2012р. № 9 за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги скаржника про визнання дії державної виконавчої служби за виконавчим провадженням № 34947865 незаконними та визнання недійсною постанову ВП № 34947865 від 06.11.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1 769 657, 14 грн. є обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Щодо вимог скаржника про зобов'язання Державної виконавчої служби закінчити виконавче провадження № 34947865 колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що положення п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» застосовуються лише до окремих видів стягнення, як-то стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, стягнення інших періодичних платежів тощо, тобто таких видів стягнення, які регулюються спеціальним окремим законом. При цьому, строк, встановлений для здійснення виконавчих дій не є строком, передбаченим законом для відповідного виду стягнення в розумінні п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Факт порушення державним виконавцем шестимісячного строку для проведення виконавчих дій, не може бути підставою для закінчення виконавчого провадження на підставі скарги боржника за цим виконавчим провадженням, а навпаки може бути підставою для оскарження дій органу ДВС стягувачем у зв'язку з затягуванням виконання рішення суду.

Крім того, колегією суддів взято до уваги положення п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», яким встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Виходячи з того, що в даному випадку примусовому виконанню підлягає судове рішення у справі про стягнення боргу за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке повинно бути реалізоване на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з початковою ціною у розмірі 90% від вартості предмета іпотеки, визначеної суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства України, яке до цього часу не виконане, у органу державної виконавчої служби відсутні правові підстави для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги скаржника про зобов'язання Державної виконавчої служби закінчити виконавче провадження № 34947865 є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на вказані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про зобов'язання ДВС закінчити ВП №34947865 та безпідставно відмовив у визнанні дій ДВС неправомірними та постанови від 06.11.2014р. недійсною.

Згідно ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь - які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За обставин викладених вище, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» та Національного банку України в особі Головного управління Національного Банку України по м. Києву і Київській області з підстав, викладених у них, підлягають частковому задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі № 26/244 підлягає скасуванню з підстав, викладених вище, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення скарги Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на дії ДВС.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85, 99, 101, 103-106, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі № 26/244 задовольнити частково.

2. Апеляційну скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного Банку України по м. Києву і Київській області на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі № 26/244 задовольнити частково.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.12.2014р. у справі №26/244 скасувати.

4. Прийняти нове рішення, яким скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на дії Державної виконавчої служби України № 1282-ю від 24.11.2014р. задовольнити частково.

5. Визнати незаконними дії Державної виконавчої служби за виконавчим провадженням № 34947865 з виконання наказу Господарського суду міста Києва від 10.09.2012р. у справі № 26/244.

6. Визнати недійсною постанову ВП № 34947865 від 06.11.2014р. про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 1 769 657, 14 грн.

7. В іншій частині скарги відмовити.

8. Матеріали справи № 26/244 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала