ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р. Справа № 5/102-2/125-5-9/34

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді Зварич О.В.

суддів Гриців В.М.

Хабіб М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційного Банку «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») за б/н від 20.09.2013р. (вх. № 05-05/2159/13 від 14.10.2013р.)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2013р.

у справі № 5/102-2/125-5-9/34

за позовом: ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фірма «Хімтехнопласт» (надалі ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт»)

про стягнення 186548,17 євро або 1928264,11 грн. заборгованості по кредиту, 193444,66грн. заборгованості по комісії (комісійна винагорода) та стягнення комісії за зобов'язаннями,

за участю:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 13.05.2011р. у справі №5/102-2/125-5 (суддя Цюх Г.З.), яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.09.2011р. (головуючий-суддя Марко Р.І., судді: Бойко С.М., Бонк Т.Б.), позов задоволено. Стягнуто з ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 237772,62 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає суму в розмірі 3425628,60 грн., з яких прострочене тіло кредиту - 2135038,21грн., заборгованість по прострочених відсотках - 586262,29 грн., заборгованість по пені - 510883,44 грн., заборгованість по винагороді - 193444,66 грн.; 25500,00 грн. - державного мита, 312,50 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Повернуто позивачу - ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 14,50 грн. як зайво сплачені, про що видано довідку (а.с.161-163, т.2; 57-62, т.3).

18 червня 2012 року Вищий господарський суд України скасував постанову ЛАГС від 05.09.2011р. та рішення господарського суду Івано-Франківської області від 13.05.2011р. у справі №5/102-2/125-5. Справу передав на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області (а.с. 113-117, т.3).

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 26.09.2012р. у справі №5/102-2/125-5-9/34 (суддя Фанда О.М.) (з урахуванням ухвали від 10.10.2012р. про виправлення арифметичної помилки та описки в резолютивній частині рішення), залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.01.2013р. (головуючий-суддя Давид Л.Л., судді: Данко Л.С., Юрченко Я.О.) позов задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором комісії про відкриття акредитиву № 1211/103/IMPA від 29.11.2007р. в розмірі 2121708,77 грн., з них: 186548,17 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку складає 1928264,11 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 193444,66грн. - заборгованість по комісії (комісійна винагорода) та 15793,77 грн. - державного мита; 193,55 грн. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. В решті позову - відмовлено (а.с.96-98, 100-101, т.4; 13-17, т.5).

Постановою Вищого господарського суду України від 18.03.2013р. скасовано рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.09.2012р. та постанову ЛАГС від 02.01.2013р. у справі № 5/102-2/125-5-9/34 в частині задоволення позову про стягнення з ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» 186548,17 євро або 1928264,11 грн. заборгованості по кредиту, 193444,66 грн. заборгованості по комісії (комісійна винагорода) і в частині відмови в позові про стягнення комісії за зобов'язаннями. В цій частині справу № 5/102-2/125-5-9/34 передано на новий розгляд до господарського суду Івано-Франківської області. Залишено без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 26.09.2012р. та постанову ЛАГС від 02.01.2013р. у справі №5/102-2/125-5-9/34 в частині відмови в позові ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення пені (а.с.60-65, т.5).

Скасовуючи судові акти у даній справі, Вищий господарський суд України вказав, що при визначенні розміру основного боргу (неповернутого кредиту) суди попередніх інстанцій не звернули увагу на наступне: в розрахунку № 1 (станом на 02.06.2009р.) позивач зазначив про погашення кредиту на суму 49357,32 євро; в розрахунку № 2 (станом на 05.07.2010р.) позивач вказує про погашену суму кредиту в розмірі 59984,25 євро; в розрахунку станом на 12.05.2011р. погашення кредиту позивачем визначено на суму 17266,19 євро, а в розрахунку № 4 (в доданому до касаційної скарги станом на 31.05.2011р.) вказується про здійснення відповідачем платежів (дата і сума) на погашення кредиту на суму 49357,32 євро, кінцевий розмір заборгованості по кредиту позивач зазначає на суму 166942,68 євро, однак підсумкова сума боргу по кредиту в розрахунку №4 зазначається - 186548,08 євро. Тобто, із аналізу лише однієї позиції заборгованості за розрахунками позивача слідує, що розрахунки позовних вимог не відповідають загальному стану заборгованості. Відтак, позивач не довів, відповідач належними доказами не спростував (платіжні документи, контррозрахунки), а суди не дослідили розмір заборгованості по кредиту. При новому розгляді справи суду необхідно врахувати доводи ПАТ КБ "ПриватБанк", викладені в касаційній скарзі, щодо підставності вимог позивача про стягнення комісії за здійсненні платежі по акредитиву по ставці 23% річних (п. 2.2.3 договору) згідно його розрахунку, наданого до Вищого господарського суду України (т.5, а.с. 49) у разі не спростування цього розрахунку відповідачем.

Оскаржуваним рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2013р. у справі №5/102-2/125-5-9/34 (суддя Шіляк М.А.) задоволено частково позов ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» в частинах стягнення з ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» 186548,17 євро або 1928264,11 грн. - заборгованість по кредиту, 193444,66 грн. - заборгованість по комісії (комісійна винагорода) та комісії за зобов'язаннями. Стягнуто з ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі Івано-Франківської філії ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором комісії про відкриття акредитиву №1211/103/IMPA від 29.11.2007р. в розмірі 186548,17 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку (станом на 11.09.2013р.) становить 1974189,28 грн.; заборгованість з комісії за зобов'язаннями в розмірі 42880,91 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (станом на 11.09.2013р.) становить 453797,17 грн. та 17390,00 грн. - судових витрат. Відмовлено в частинах позову про стягнення заборгованості з комісії за зобов'язаннями в розмірі 6417,01 євро та заборгованості по комісії в розмірі 193444,66 грн. (а.с.107-110, т.5).

В ході розгляду справи судом першої інстанції встановлено, що позивач належним чином повідомив відповідача про необхідність перерахування коштів для здійснення платежу по акредитиву, а також сплати комісії. Дослідивши розрахунок заборгованості №4, меморіальні ордери, здійснивши перерахунок заборгованості, із врахуванням здійснених відповідачем проплат, суд з'ясував факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по тілу кредиту із врахуванням комісії інобанку в розмірі 186548,17 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку складає 1974189,28 грн. (станом на 07 квітня 2011 року - дата зміни позовних вимог). Крім того, згідно з розрахунком № 4 сума заборгованості з комісії за зобов'язаннями станом на 31.03.2011р. (найбільш наближена дата до 07.04.2011р. - дата зміни позовних вимог) становить 42880,91 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України станом на 11.09.2013р. становить 453797,17грн. Разом з тим, суд визнав необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення 193444,66 грн. заборгованості по комісії (комісійна винагорода), оскільки, незважаючи на неодноразові вимоги суду, позивач не надав обґрунтованого розрахунку даних позовних вимог, а з наведених у справі розрахунків неможливо зробити висновок про розмір нарахованих по цьому зобов'язанню сум.

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції вважає незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи. Стверджує, що з урахуванням здійснених відповідачем проплат, прострочена заборгованість відповідача перед позивачем становить 237772,62 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає суму 3425628,62 грн., в тому числі прострочене тіло кредиту - 2135038,21 грн., заборгованість по прострочених процентах - 586262,29 грн., заборгованість по пені - 510883,44 грн., заборгованість по винагороді - 193444,66 грн. Звертає увагу на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» надав суду першої інстанції всі необхідні докази в підтвердження своїх позовних вимог. Однак, господарський суд ретельно не дослідив матеріали справи та не застосував норми матеріального права, які розповсюджуються на спірні правовідносини, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. Просить скасувати рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2013р. у справі №5/102-2/125-5-9/34, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволити в повному обсязі.

Відповідач не надав письмового відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою від 17.02.2014р.Львівський апеляційний господарський суд призначив у справі №5/102-2/125-5-9/34 судову економічну експертизу (експертизу документів за договором комісії про відкриття акредитива), проведення якої доручив Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. На вирішення експертизи було винесено наступні питання: чи відповідають наявні у справі розрахунки заборгованості ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 12.05.2011р. (а.с.74, т.2; а.с.102, т.5) та станом на 31.05.2011р. (а.с.49-52, т.5) умовам договору комісії про відкриття акредитива №1211/103/ІМРА від 29.11.2007р. та розрахунковим документам щодо видачі грошових коштів відповідачу у даній справі та їх повернення. Якщо не відповідають, то визначити розмір заборгованості ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» перед ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору комісії про відкриття акредитива №1211/103/IMPA від 29.11.2007р. станом на 12.05.2011р. та станом на 31.05.2011р., а саме: розмір заборгованості по кредиту; розмір заборгованості по комісії (комісійна винагорода); розмір заборгованості по комісії за зобов'язаннями.

12.05.2015р. на адресу суду надійшов висновок судового експерта Волинського відділення ЛНДІСЕ за № 7328 від 30.03.2015р. (а.с.97-104, т.6), в якому вказано, що у зв'язку з відсутністю бухгалтерських документів щодо підтвердження розміру заборгованості по кредиту (тіло кредиту) ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» перед ПАТ КБ «ПриватБанк», а також розміру нарахування комісії (комісійна винагорода) та пені, підтвердити наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» перед ПАТ КБ «ПриватБанк» станом на 12.05.2011р. (а.с.74, т.2; а.с.102, т.5) та станом на 31.05.2011р. (а.с.49-52, т.5) умовам договору комісії про відкриття акредитива № 1211/103/ІМРА від 29.11.2007р. та розрахунковим документам щодо видачі грошових коштів відповідачу у даній справі та їх повернення, експерту не надається можливим. Також, експерт зазначив про неможливість визначення розміру заборгованості ТзОВ «Фірма «Хімтехнопласт» перед ПАТ КБ «ПриватБанк» згідно договору комісії про відкриття акредитива № 1211/103/IMPA від 29.11.2007р. станом на 12.05.2011р. та станом на 31.05.2011р. (розмір заборгованості по кредиту; розмір заборгованості по комісії (комісійна винагорода); розмір заборгованості по комісії за зобов'язаннями).

У зв'язку із наведеними обставинами ухвалою ЛАГС від 12.05.2015р. поновлено провадження у справі та призначено її до судового розгляду.

Сторони не забезпечили явки в судове засідання уповноважених представників.

15.06.2015р. від позивача надійшло клопотання б/н від 13.06.2015р. (вх. № 01-04/3767/15 від 15.06.2015р.) про відкладення розгляду справи.

Також, 15.06.2015р. від відповідача надійшла телеграма (вх. № 01-14/213/15 від 15.06.2015р.) про відкладення розгляду справи.

Клопотання сторін обґрунтовані неможливістю явки в судове засідання уповноважених представників.

Колегія суддів, порадившись, вирішила відхилити клопотання з огляду на те, що такі є немотивованими.

Діюче законодавство не обмежує представництво інтересів у суді певним колом осіб, а тому неможливість явки в судове засідання конкретного представника, не є правовою підставою для відкладення розгляду справи.

Крім того, ухвалою суду від 12.05.2015р., згідно якої розгляд даної справи було призначено на 15.06.2015р., явка уповноважених представників не визнавалась обов'язковою.

Згідно п. 3.9.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. N 18 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає за можливе в силу ст.75 ГПК України розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

Крім того, в клопотанні б/н від 13.06.2015р. (вх. № 01-04/3767/15 від 15.06.2015р.) позивач просив призначити наступне судове засідання в режимі відеоконференції, вказав, що найближчим судом, до якого може прибути уповноважений представник, є господарський суд Івано-Франківської області.

Колегія суддів, порадившись, вирішила відхилити клопотання позивача, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 74-1 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. У клопотанні про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в обов'язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення. Таке клопотання може бути подано не пізніш як за сім днів до дня проведення судового засідання, в якому відбуватиметься така участь. Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Наявними у справі доказами підтверджується, що позивач належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду апеляційної скарги 18.05.2014р., а саме: за 27 днів до дати проведення судового засідання у даній справі.

Враховуючи вищевказане та з огляду на те, що апелянт завчасу не повідомив суд про наявність обставин, які унеможливлюють явку представника в судове засідання, клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції подане з пропуском встановленого ст. 74-1 ГПК України строку для його подання, колегія суддів вважає, що дане клопотання не підлягає задоволенню.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про відсутність підстав для скасування рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2013р. у справі № 5/102-2/125-5-9/34.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.11.2007р. між ТзОВ "Фірма "Хімтехнопласт" (комітент) та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (комісіонер), правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено договір комісії про відкриття акредитива № 1211/103/ІМРА, за умовами якого комітент доручає, а комісіонер приймає на себе зобов'язання за плату від свого імені і за рахунок комітента відкрити на користь "PROMASS SRL" (S.S. FLAMINIA km 145, 06032, TPEVI (PG), ITALY) (бенефіціар) безвідкличний документарний акредитив на суму EUR 360500.00, а також доручити UNICREDITO ITALIANO SPA (Italy) (підтверджуючий банк) добавити його безвідкличне підтвердження до вказаного акредитиву відповідно до заяви на відкриття акредитива №1211/103/ІМРА від 29.11.2007р., підписаної з боку комітента, що є невід'ємною частиною договору (далі акредитив) (а.с.30-31, т.1).

Пунктом 1.2 договору передбачено, що комітент також доручає, а комісіонер приймає на себе зобов'язання від свого імені і за рахунок комітента укласти після отримання гарантії експортного кредитного агентства SACE (Італія) угоду з підтверджуючим банком про надання відстрочки у погашенні комісіонером його заборгованості перед підтверджуючим банком, яка може виникнути при проведенні таким підтверджуючим банком платежу по акредитиву на користь бенефіціара. Загальний строк відстрочки має становити 60 місяців від дати відкриття акредитива, періодичність погашення заборгованості - рівними частинами кожні 6 місяців.

Згідно п.п. 1.3-1.4 ставка комісії підтверджуючого банку за надання відстрочки у погашенні заборгованості повинна складати не більше 3 % річних плюс ставка пропозиції кредитних ресурсів в EURIBOR 6 міс. Комісія за надання відстрочки буде розраховуватись виходячи із фактичного терміну такої відстрочки та кількості днів в році рівній 360 дням. Комісіонер приймає на себе зобов'язання на основі докладання максимальних зусиль укласти угоду з підтверджуючим банком таким чином, щоб комісія за підтвердження акредитива становила близько 2,5 % річних за умови нарахування такої комісії на основі 360 днів у році.

Відповідно до п. 2.1.1 договору комісіонер зобов'язується відкрити акредитив, а також надати доручення підтверджуючому банку додати його безвідкличне підтвердження до акредитиву, відповідно до доручення комітента протягом 10 днів з моменту підписання цього договору відповідно до заяви на відкриття акредитива №1211/103/ІМРА від 29.11.2007р.

Комітент зобов'язується сплатити комісіонеру комісію за відкриття акредитива та інші дії та правочини, вчинені комісіонером за дорученням комітента відповідно до тарифів комісіонера, викладених в додатку №1 до цього договору; сплатити комісіонеру комісію за зобов'язаннями по акредитиву по ставці 3,3 % річних; сплачувати комісіонеру комісію за здійснені платежі по акредитиву по ставці 23 % річних. Комісія нараховується на суму, рівну різниці між сумою здійснених платежів по акредитиву та сумою коштів, наданих комітентом для здійснення відповідних платежів комісіонера за період від дати проведення відповідного платежу по акредитиву до дати погашення заборгованості комітента перед комісіонером, що виникла при проведенні останнього платежу по акредитиву. Кількість днів у році приймається рівною фактичній. Розрахунок комісії за платіж здійснюється щомісяця по курсу НБУ на останній робочий день відповідного місяця. У разі якщо комітент не сплатить комісію комісіонеру, останній має право припинити виконання своїх обов'язків по цьому договору шляхом направлення на адресу комітента листа з зазначенням дати (п. 2.2.3 договору).

В пунктах 2.2.4-2.2.5 договору вказано, що комітент зобов'язується на першу вимогу комісіонера протягом 3 робочих днів з моменту отримання такої вимоги перерахувати комісіонеру кошти, необхідні для здійснення платежу по акредитиву, а також для оплати комісій підтверджуючого банку і інших банків, що виникли при відкритті, обслуговуванні акредитива, якщо такі підлягають сплаті комісіонером. Перерахування вказаних коштів комісіонеру здійснюється в порядку вказаному у відповідній письмовій вимозі комісіонера, що вручається повноважному представнику комітента або надсилається на адресу комітента листом з описом вкладення. У разі проведення комісіонером платежу/платежів по акредитиву без надання комітентом грошових коштів згідно з пунктом 2.2.4 договору, комітент зобов'язується відшкодувати комісіонеру заборгованість, що виникла в гривні в сумі рівній витратам комісіонера по купівлі валюти, а саме в сумі здійсненого платежу по акредитиву по курсу, що склався на Українському міжбанківському валютному ринку в день купівлі і сумі збору на обов'язкове державне пенсійне страхування в розмірі, встановленому законодавством України. відшкодування витрат згідно цього пункту здійснюється на протязі 3 робочих днів з дати проведення платежу по акредитиву.

Пунктом 2.2.6 договору передбачено, що з моменту початку нарахування комісіонером комісії, вказаної в пункті 2.2.3 цього договору на аналогічну суму припиняється нарахування комісії, вказаної в пункті 2.2.2 цього договору.

На підставі пунктів 2.3.1, 2.3.3 договору комісіонер має право у будь-який час вимагати від комітента надати комісіонеру суму, необхідну для здійснення платежу по акредитиву і для оплати комісій підтверджуючого банку і для оплати комісії інших банків, що виникли при відкритті і обслуговуванні акредитива, якщо такі підлягають оплаті комісіонером; при порушенні комітентом своїх зобов'язань по цьому договору, частково або у повному обсязі комісіонер має право відмовитись від виконання своїх обов'язків по цьому договору шляхом направлення комітенту відповідного листа за 30 днів до відмови від виконання вказаних зобов'язань.

Згідно п. 3.1 зобов'язання комітента за даним договором забезпечуються всіма основними і оборотними коштами комітента, а також заставою майнових прав згідно з договором застави майнових прав № 1211/103 від 14.11.2007р., укладеним між комітентом та комісіонером.

У відповідності до п.п. 4.2-4.3, 6.3-6.4 у разі невчасного виконання сторонами зобов'язань по цьому договору винна сторона сплачує другій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, виходячи з суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочки. Оплата пені не звільняє винну сторону від виконання своїх відповідних зобов'язань. У разі порушення комітентом своїх зобов'язань, випливаючи з цього договору, комісіонер має право звернути стягнення на предмет застави згідно договору застави майнових прав № 1211/103 від 29.11.2007р., укладеними між комісіонером і комітентом. Нарахування пені за порушення сторонами виконання своїх зобов'язань згідно цього договору буде здійснюватись протягом 3 років з дня , коли відповідне зобов'язання повинно бути виконане. Строк позовної давності по вимогам по оплаті винагороди комісіонера та сплаті пені згідно умов цього договору становить 5 років.

Договір набирає чинності з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до виконання сторонами своїх зобов'язань за договором (п.5.1 договору).

Додатком № 1 до договору комісії про відкриття акредитива № 1211/103/IMPA від 29.11.2007р. сторони погодили тарифи ПриватБанку по акредитивах (а.с.32, т.1).

Договір комісії про відкриття акредитива № 1211/103/IMPA від 29.11.2007р. та додаток до нього підписані і скріплені печатками сторін.

В забезпечення виконання відповідачем зобов'язань, що випливають з договору комісії про відкриття акредитива від 29.11.2007р. № 1211/103 між ТзОВ "Фірма "Хімтехнопласт" (заставодавець) та ЗАТ КБ "ПриватБанк" (заставодержатель), правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено договір застави майна №1211/103 від 03.06.2008р., предметом застави за яким є майно: пінополістиролова формувальна машина (модель PS 2075) та пінополістирол попереднього труборозширювача PR 500 (а.с.22-26, т.1).

Листами від 22.01.2008р. та від 08.02.2008р. (з відміткою представника відповідача про його отримання) позивач повідомив відповідачу про те, що підтверджуючий банк (Італія) провів платежі по договору акредитиву, а саме: 17.01.2008р. проведено платіж на суму 80500,00 євро та 07.02.2008р. - суму 280000,00 євро (а.с.14,17 т.1).

В матеріалах справи містяться нотаріально засвідчені переклади повідомлень підтверджуючого банку Uni Credit (Італія) про проведенню платежів по акредитиву на суму 360500 євро з графіками погашення (а.с.25-30, т.4).

Зважаючи на те, що банк-емітент даного акредитиву є позивач, то зобов'язання по наданню коштів в разі їх неподання комітентом згідно встановленого договором графіку погашення заборгованості по акредитиву (рівними частинами кожні 6 місяців протягом 60 місяців) належать саме українському банку у відповідності до Уніфікованих правил та традицій для документарних акредитивів (а.с.50-66, т.2).

Відповідно, з моменту прострочення відповідачем здійснення платежів по акредитиву ТзОВ "Фірма "Хімтехнопласт" виступає позичальником, а український банк (Приватбанк) його кредитором.

Відповідно до статті 7, пункт "b" вищевказаних Уніфікованих правил та традицій банк-емітент безвідклично зобов'язаний виконувати акредитив з часу, коли він емітує акредитив, а згідно п."с" банк-емітент бере зобов'язання надати відшкодування виконуючому банку, який виконав акредитив, та надіслав документи в банк-емітент.

Наявними в матеріалах справи меморіальними ордерами підтверджується факт перерахування позивачем коштів на кореспондентський рахунок, відкритий в Приватбанку іноземним банком, в тому числі коштів спрямованих на погашення комісії інобанку (а.с.75-88, т.2).

Таким чином, позивач надав відповідачу кредит в сумі 360500,00 євро.

Факт направлення позивачем повідомлень відповідачу з вимогами про сплату коштів за договором акредитиву підтверджується наявними в матеріалах справи листами та повідомленнями про вручення поштових відправлень з відмітками про їх отримання представниками відповідача (а.с.95-158, т.2).

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором №1211/103/IMPA станом на 31.05.2011р. (а.с. 49-50, т.5) вбачається, що відповідач частково повернув отримані по акредитиву кошти, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем по тілу кредиту із врахуванням комісії інобанку в розмірі 186548,17 євро. Сума заборгованості з комісії за зобов'язаннями станом на 31.03.2011р. (найбільш наближена дата до дати зміни позовних вимог) становить 42880,91 євро.

Підставою звернення позивача до місцевого господарського суду з даним позовом слугувало невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань щодо погашення заборгованості у строк, встановлений договором комісії про відкриття акредитиву.

07.04.2011р. позивач подав в місцевий господарський суд клопотання б/н від 07.04.2011р. (вх. № 2991/1-свх від 07.04.2011р.), згідно якого змінив предмет позову, зокрема просив стягнути з відповідача заборгованість за договором комісії про відкриття акредитиву № 1211/103/ІМРА від 29.11.2007р. в сумі 328567,35 ЕUR, що в еквіваленті становить 3605957,40 грн. (а.с.26, т.2).

13.05.2011р. позивач подав клопотання б/н і дати (вх. № 4018/2011-свх від 13.05.2011р.) в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за договором комісії про відкриття акредитиву № 1211/103/ІМРА від 29.11.2007р. в сумі 237772,62 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ складає суму в розмірі 3425628,60 грн. (а.с.73, т.2).

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним:

Згідно п. 2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. N22 акредитив - договір, що містить зобов'язання банку-емітента, за яким цей банк за дорученням клієнта (заявника акредитива) або від свого імені проти документів, які відповідають умовам акредитива, зобов'язаний виконати платіж на користь бенефіціара або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж.

В силу вимог ст. 1093 Цивільного кодексу України у разі розрахунків за акредитивом банк (банк-емітент) за дорученням клієнта (платника) - заявника акредитива і відповідно до його вказівок або від свого імені зобов'язується провести платіж на умовах, визначених акредитивом, або доручає іншому (виконуючому) банку здійснити цей платіж на користь одержувача грошових коштів або визначеної ним особи - бенефіціара. У разі відкриття покритого акредитива при його відкритті бронюються грошові кошти платника на окремому рахунку в банку-емітенті або виконуючому банку. У разі відкриття непокритого акредитива банк-емітент гарантує оплату за акредитивом при тимчасовій відсутності коштів на рахунку платника за рахунок банківського кредиту.

Відповідно до матеріалів справи, предметом даного спору є стягнення з ТзОВ "Фірма "Хімтехнопласт" заборгованості, яка виникла на підставі укладеного між сторонами договору комісії про відкриття акредитива № 1211/103/ІМРА від 29.11.2007р., відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 360500,00 євро.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Приєднаним до матеріалів справи розрахунком заборгованості за договором №1211/103/IMPA станом на 31.05.2011р., не спростованим відповідачем, підтверджується факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем по тілу кредиту із врахуванням комісії інобанку в розмірі 186548,17 євро.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 186548,17 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку (станом на 11.09.2013р.) становить 1974189,28грн.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до п. 2.2.3 договору № 1211/103/ІМРА від 29.11.2007р. відповідач зобов'язався сплатити позивачу комісію за зобов'язаннями по акредитиву по ставці 3,3 % річних; сплачувати комісіонеру комісію за здійснені платежі по акредитиву по ставці 23% річних.

Разом з тим, п. 2.2.6 договору № 1211/103/ІМРА від 29.11.2007р. встановлено, що з моменту початку нарахування позивачем комісії, вказаної в пункті 2.2.3. цього договору (по ставці 23%) на аналогічну суму припиняється нарахування комісії, вказаної в пункті 2.2.2. Договору (по ставці 3,3%).

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за договором №1211/103/IMPA станом на 31.05.2011р. сума заборгованості з комісії за зобов'язаннями станом на 31.03.2011р. (найбільш наближена дата до дати зміни позовних вимог) становить 42880,91 євро.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд обґрунтовано та підставно задоволив частково позовні вимоги Банку та стягнув з відповідача заборгованість з комісії за зобов'язаннями в розмірі 42880,91 євро, що в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (станом на 11.09.2013р.) становить 453797,17 грн., при цьому відмовивши в частині стягнення 6417,01 євро заборгованості з комісії за зобов'язаннями.

Щодо позовної вимоги Банку про стягнення з відповідача 193444,66 грн. заборгованості по комісії (комісійна винагорода), колегія суддів констатує необґрунтованість даної позовної вимоги у зв'язку з відсутністю в матеріалах справи обґрунтованого її розрахунку та погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні позову в частині стягнення 193444,66 грн. заборгованості по комісії (комісійна винагорода).

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд вважає, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на скаржника згідно вимог ст.49 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 43, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 11.09.2013р. у справі №5/102-2/125-5-9/34 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку згідно з Розділом ХІІ-1 ГПК України.

Головуючий суддя Зварич О.В.

судді Гриців В.М.

Хабіб М.І.