УХВАЛА

09.06.2015Справа № 910/18020/14

За заявою проТовариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/18020/14
За позовом До Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «ІФД КапіталЪ» Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ»
Простягнення 30 134, 47 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Представники:

Від заявника - Бертнік Я.П. - за дов.;

Від позивача - Кузьменко С.О. - за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/18020/14 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» на користь Непідприємницького товариства «Відкритий недержавний пенсійний фонд «ІФД КапіталЪ» заборгованість за відсотковий дохід у розмірі 54 538, 75 грн. за 10, 11, 12 відсоткові періоди та 2 269, 09 грн. інфляційних втрат, а також 1 827, 00 грн. судового збору.

12.03.2015р. на виконання рішення Господарського суду міста Києва №910/18020/14 від 18.11.2014р., яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду, яке набрало законної сили 04.02.2015р., видано наказ.

14.05.2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» звернулось до суду з заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/18020/14, а саме просить розстрочити виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/18020/14 строком на 18 місяців рівними платежами по 3 257, 50 грн. щомісячно протягом червня 2015 року - листопад 2016 року.

Ухвалою суду від 18.05.2015р. судовий розгляд заяви було призначено на 09.06.2015р. о 14:20 год.

09.06.2015р. представники сторін з'явились до судового засідання.

Представник заявника підтримав заяву про розстрочення виконання рішення суду від 18.11.2014р. у справі №910/18020/14.

Представник позивача заперечив проти заявленої заяви про розстрочення виконання рішення в повному обсязі та надав свої письмові заперечення на заяву про розстрочку виконання рішення суду.

Вказана заява мотивована тим, що стягнення суми боргу, що присуджена судом до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» є значною для боржника, який не спроможний одноразово сплатити дану суму. Заявник зазначив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» не ухиляється від виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р., але не має змоги виконати рішення в найближчий час у повному обсязі.

В свою чергу, Позивач проти задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» заперечив, оскільки на його думку обставини, на які посилається Відповідач у розглядуваній заяві не виключають відповідальності щодо несвоєчасного погашення заборгованості за рішенням суду та не є тими підставами, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, тому, як зазначає вказаний учасник судового процесу, вони не являються винятковими і такими, які передбачені ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та не можуть бути враховані судом, як підстава для розстрочення виконання рішення.

Виходячи з принципу повного, всебічного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що подана заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» про розстрочення виконання рішення господарського суду м. Києва від 18.11.2014р. не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 115 Господарського процесуального кодексу України судові рішення ухвалюються іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Частиною 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Пунктом 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012р. «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» визначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 Господарського процесуального кодексу України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, подаючи відповідну заяву, за висновками суду, заявником повинно бути доведено наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Згідно із ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 218 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

У своїй заяві Відповідач не надає жодного об'єктивного аргументу на підтвердження факту неможливості виконання ним вказаного рішення суду. Додана Відповідачем до заяви довідка №383 від 07.05.2015р., видана самим Відповідачем, вказує лише на інформацію про вхідні залишки грошових коштів заявника станом на 30.04.2015р. і жодним чином не підтверджує наявність конкретних обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

В силу положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

За висновками суду, розстрочення сплати заборгованості на 18 місяців призведе також до збільшення втрат стягувача через суттєвий вплив інфляції та значного знецінення заборгованості за судовим рішенням №910/18020/14.

При цьому, господарський суд зауважує, що Відповідачем на підтвердження обставин, викладених у розглядуваній заяві не надано жодних довідок про рух коштів та залишок коштів на відкритих банківських рахунках

Таким чином, обставини, на які посилається відповідач, не є винятковими та такими, що відповідають визначеним в ст. 121 Господарського процесуального кодексу України обставинам, при яких надається розстрочка виконання рішення.

З огляду на те, що Відповідач належними та допустимими доказами не обґрунтував обставини, викладені у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» про розстрочення виконання рішення господарського суду м. Києва від 18.11.2014р. на 18 місяців, за висновками суду в задоволенні останньої слід відмовити.

Враховуючи вищезазначене та керуючись ст. ст. 86, 121 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізинг ІТ-СПВ» про розстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 18.11.2014р. у справі №910/18020/14 відмовити повністю.

Копію ухвали направити сторонам.

Суддя І.І.Борисенко