РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/9355/15
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши матеріали справи

за позовомФізичної особи-підприємця Унінця Володимира Вікторовича
доРитуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування"
про Представники: від позивача: від відповідача:стягнення 5 396 861 грн 08 коп. Унінець В.В., особисто Довганич О.О., представник за довіреністю Калюжний О.О., представник за довіреністю

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.04.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Унінця Володимира Вікторовича з вимогами до Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" про стягнення 5 671 861 грн 08 коп. за договором комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010, в тому числі - заборгованість за договором - 213 473 грн 28 коп., вартість неповернутого товару - 5 458 387 грн 80 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання, у зв'язку з чим за відповідачем рахується заборгованість за договором - 213 473 грн 28 коп., вартість неповернутого товару - 5 458 387 грн 80 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2015 порушено провадження у справі № 910/9355/15, розгляд справи призначений на 14.05.2015.

13.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали.

14.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 14.05.2015 було оголошено перерву до 02.06.2015.

02.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

02.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли документи на виконання вимог суду.

У відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, для дослідження та оцінки доказів по справі у судовому засіданні 02.06.2015 оголошено перерву до 15.06.2015.

12.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог.

15.06.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача вартість неповернутого за договором комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 товару в розмірі 5 396 861 грн 08 коп. Вказана заява прийнята судом до розгляду.

В судове засідання 15.06.2015 з'явились представники сторін та надали пояснення по суті справи. Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та просить суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказуючи на відсутність вини відповідача у допущеному порушенні обов'язків за договором.

У судовому засіданні 15.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

26.08.2010 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-реставраційна виробнича фірма "Реставрація" (комітент) та Ритуальною службою Спеціалізованим комунальним підприємством "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" (комісіонер, відповідач) було укладено договір комісії на продаж продукції №106/1, відповідно до якого комісіонер зобов'язується за дорученням комітента за винагороду вчинити з третіми особами за рахунок комітента від свого імені один або декілька правочинів, спрямованих на продаж через торгівельну мережу комісіонера товарів ритуального призначення (п. 1.1. договору).

Перелік продукції, номенклатера (асортимент), умови поставки, ціна та інші умови реалізації вказуються сторонами у специфікації, яка є додатком №1 до договору.

Відповідно до п. 4.4. договору продукція, передана комітентом комісіонеру для реалізації, є власністю комітента.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором комісії.

Статтею 1011 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

На виконання укладеного договору комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-реставраційна виробнича фірма "Реставрація" було передано, а відповідачем прийнято продукцію на загальну суму 9 828 840 грн 00 коп., що підтверджується актами приймання-передачі товару на комісію, належним чином завірені копії яких наявні в матеріалах справи.

01.10.2012 між сторонами договору комісії було підписано акт звірки господарських операцій та взаєморозрахунків за період з 26.08.2010 по 30.09.2012, відповідно до якого нереалізованою залишається передана продукція на загальну суму 8 262 355 грн 80 коп.

01.10.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-реставраційна виробнича фірма "Реставрація" (цедент) та Фізичною особою-підприємцем Унінцем Володимиром Вікторовичем (цесіонарій, позивач) було укладено договір відступлення права вимоги (цесії) №84, відповідно до якого цедент передає цесіонарію всі свої права та обов'язки як комітента за договором комісії комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 (п. 1.1. договору №84).

Відповідно до п. 2. договору №84 цедент відступає, а цесіонарій набуває права та обов'язки, належні цедентові, і стає комітентом за договором комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010.

Згідно статті 510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. Статтею 512 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (стаття 513 Цивільного кодексу України).

13.10.2012 позивач звернувся до відповідача з повідомленням про відступлення права вимоги (цесії). Вказане повідомлення отримано відповідачем 16.10.2012, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції відповідача.

22.10.2012 позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просить надати звіти про виконання комісійного доручення щодо реалізації бетонних намогильних плит у 2011 році. Вказаний лист отримано відповідачем 22.10.2012, про що свідчить штамп реєстрації вхідної кореспонденції відповідача.

Відповідно до звітів про виконання договору комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 за період з жовтня 2012 року по листопад 2014 року відповідачем було реалізовано продукції на загальну суму 2 803 968 грн 00 коп.

Листом №64 від 21.01.2015 відповідач повідомив позивача про нестачу продукції на загальну суму 5 458 387 грн 80 коп.

Відповідно до Зведеного протоколу голів інвентаризаційних комісій відповідача №1 від 28.05.2015 встановлено нестачу товару, переданого на комісію по договору №106/1 від 26.08.2010 на загальну суму 5 458 387 грн 80 коп.

29.05.2015 між сторонами проведено звірку по договору комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 за період з жовтня 2012 року по лютий 2015 року, відповідно до якого станом на 01.06.2015 за відповідачем рахується нереалізованої продукції на загальну суму 5 396 861 грн 08 коп.

Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача вартості втраченої продукції, яка передана на реалізацію за договором комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 на загальну суму 5 396 861 грн 08 коп.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами статті 1021 Цивільного кодексу України закріплено обов'язок комісіонера зберігати майно комітента. При цьому комісіонер відповідає перед комітентом за втрату, недостачу або пошкодження майна комітента.

П. 6.5. договору комісії встановлено обов'язок сторони, яка порушила договір, відшкодувати збитки, завдані таким порушенням, незалежно від вжиття заходів щодо запобігання збитками або зменшення збитків, окрім випадків, коли остання своїм винним (умисним або необережним) діянням (дією чи бездіяльністю) сприяла настанню або збільшенню збитків.

Відповідач у запереченнях на позовну заяву як підставу для звільнення його від відповідальності зазначає, що нестача продукції за договором комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 виникла в результаті дій колишнього директора відповідача Єрмолаєва Д.І. Суд не приймає до уваги вказані доводи відповідача як необґрунтовані.

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку зі збереження переданої на комісію продукції за договором комісії на продаж продукції №106/1 від 26.08.2010 та факту встановлення нестачі вказаної продукції на загальну суму 5 396 861 грн 08 коп., вимоги позивача про стягнення вартості втраченої продукції підлягають задоволенню у розмірі 5 396 861 грн 08 коп.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Зважаючи на це, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Ритуальної служби Спеціалізованого комунального підприємства "Спеціалізований комбінат підприємств комунально-побутового обслуговування" (01004, м.Київ, бул. Тараса Шевченка, буд. 3, ідентифікаційний код 03358475) на користь Фізичної особи-підприємця Унінця Володимира Вікторовича (03124, м. Київ, бул. Івана Лепсе, буд. 21-А, кв. 4, ідентифікаційний код ) вартість втраченої продукції у розмірі 5 396 861 (п'ять мільйонів триста дев'яносто шість тисяч вісімсот шістдесят одна) грн 08 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 17.06.2015

Суддя Н.Б. Плотницька