ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" червня 2015 р.Справа № 922/2393/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп", м.Харків,
до Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло шахтаря", м.Харків,
про стягнення 88364,96 грн.
за участю представників:

позивача - Шевченко Д.С. (довіреність б/н від 12.05.2015р.);

відповідача - Шевченко К.І. (довіреність б/н від 14.01.2015р.);

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "СДМ - Групп", м.Харків, звернувся до господарського суду з позовною заявою про стягнення з відповідача, Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло шахтаря", м.Харків, заборгованості за Договором поставки № 290414/1А від 30.04.2014р. у розмірі 88364,96 грн., у тому числі: 71547,00 грн. основного боргу; 1428,98 грн. - 3% річних та 15388,98 грн. інфляційного збільшення. Судовий збір в розмірі 1827,00 грн. позивач просить стягнути з відповідача.

13.05.2015р. позивачем були надані додаткові письмові пояснення до позовної заяви щодо кінцевого терміну оплати товару.

У відзиві на позовну заяву, який було надано до суду 05.06.2015р., відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що позивач під час здійснення відвантаження товару, в порушення п. 3.3. Договору та приписів законодавства, не передав відповідачу частину товаросупровідних документів, а саме сертифікати (посвідчення) якості, сертифікати відповідності на товар, що свідчить про неналежне виконання позивачем договірних зобов'язань зі своєчасного постачання товару. У зв'язку з цим, відповідач просить відмовити у позові.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі та надав додаткові письмові пояснення щодо заперечень відповідача проти позову.

Представник відповідача проти позову заперечував повністю на тій підставі, що строк оплати за умовами спірного Договору не настав; надав додаткові письмові пояснення щодо неможливості здійснювати експлуатацію отриманого за Договором електротельферу через ненадання позивачем (постачальником) відповідного дозволу на його використання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

30.04.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп" (позивачем) та Публічним акціонерним товариством "Харківський машинобудівний завод "Світло шахтаря" (відповідачем) було укладено Договір № 290414/1А, згідно якого позивач (продавець) зобов'язався передати в обумовлені договором строки відповідачу (покупцю) продукцію та/або товар, а відповідач зобов'язався прийняти товар та сплатити за нього обумовлену суму.

Відповідно до п. 3.3. Договору, постачальник зобов'язується повідомити покупця про готовність до поставки товару за два дні до поставки.

Згідно п. 4.3. Договору сторони визначили наступний порядок оплати: протягом 30 календарних днів з дати поставки кожної конкретної обумовленої в Специфікації партії товару.

Загальна вартість товару, визначеного у Специфікації № 1 до Договору, становить 71547,00 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивачем були виконані зобов'язання з передачі відповідачу (покупцю) товару згідно Специфікації № 1 до Договору - електротельферу HVAT 3612Е306NS вартістю 71547,00 грн., що підтверджується рахунком-фактурою № СФ-3042 від 30.06.2014р., податковою накладною № 44 від 30.06.2014р., видатковою накладною № РН-0000180 від 30.06.2014р., товарно-транспортною накладною № РН-0000180 від 30.06.2014р., довіреністю № 860 від 26.06.2014р. та іншими доказами.

Оплату товару в повному обсязі відповідач мав здійснити, згідно п. 4.3. Договору 30.07.2014р., оскільки товар було прийнято 30.06.2014р.

Проте, відповідач свого зобов'язання з оплати поставленого товару у визначений у Договорі строк не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 71547,00 грн.

На письмові вимоги (претензії) позивача від 12.12.2014р. та 05.03.2015р. щодо погашення заборгованості відповідач не відреагував, складені позивачем акт звірки взаємних розрахунків не підписав.

Факт поставки та прийому товару відповідачем не заперечується. Відповідач визнав, що майже протягом року використовує товар, будь-яких претензій до його якості та комплектності не має. Крім того, відповідачем прийнято надану позивачем податкову накладну та включено до податкового кредиту суму ПДВ за даною господарською операцією.

Але відповідач наполягає на тому, що обов'язок по сплаті в нього не виник, оскільки позивачем при передачі товару не було надано сертифікатів якості, відповідності та інших передбачених Договором документів. Отримання товару, на думку відповідача, не є підставою для сплати за нього.

Відповідно до п. 3.5. Договору № 290414/1А від 30.04.2014р., прийомка товару по якості та кількості відбувається відповідно до Інструкцій держарбітражу при раді міністрів СРСР від 25.04.1966р. п-7 та від 15.06.1965р. № П-6, відповідно.

Згідно п. 12 Інструкції П-6 та п. 14 Інструкції П-7, у випадку відсутності технічного паспорту, сертифікатів, посвідчення якості і так далі в акті вказуються, які саме документи відсутні.

Проте, доказів на підтвердження складання відповідачем відповідних актів про фактичну наявність продукції та про фактичну якість та комплектність отриманої продукції суду надано не було.

Відповідно до п. 3.3. Договору, постачальник зобов'язується одночасно з відвантаженою партією товару надати покупцю (його представнику) наступні документи: рахунок-фактуру на товар; сертифікат (посвідчення) якості; накладні на товар; сертифікат відповідності (якщо товар підлягає обов'язковій сертифікації); копії залізничних квитанцій або відповідні товаросупровідні документи; податкову накладну, оформлену у відповідності з вимогами Податкового кодексу України.

У п. 3.4. Договору сторони узгодили, що обов'язок поставки вважається виконаним з моменту прийняття партії товару і наданні всіх належних чином оформлених документів відповідно до п. 3.3. Договору.

Відповідно до п. 3.5. Договору, покупець вправі відмовитися від приймання товару у разі ненадання постачальником всіх або частини документів, вказаних у п. 3.3. Договору.

Згідно п. 3.6. Договору, у разі поставки товару, що не відповідає умовам договору (по якості, комплектності, номенклатурі, упаковки) або супровідним документам ... та в інших випадках, коли покупець вправі відмовитись від прийому товару, такий товар приймається покупцем на відповідальне зберігання на строк, необхідний для усунення перешкод в його прийманні. Постачальник зобов'язаний за свій рахунок протягом 3 робочих днів або в інший строк, письмово узгоджений сторонами, з моменту відправлення йому відповідного повідомлення покупця виконати вказані в повідомленні вимоги ... про надання відсутніх документів.

Як свідчать матеріали справи , поставлений позивачем товар був прийнятий відповідачем без зауважень. Тобто, це свідчить про те, що поставлений позивачем товар був прийнятий відповідачем не на зберігання, а саме у власність, що було б неможливим за відсутністю повного комплекту супровідної документації, згідно п. 3.6. Договору.

Відповідно до ст. 198.1. Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:

а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;

б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);

в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;

г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

При цьому, визначений у вищевказаній статті перелік підстав для віднесення сум податку до податкового кредиту є вичерпним і не включає такої підстави як прийняття на зберігання.

Відповідач підтвердив, що за даною поставкою суму ПДВ включив до податкового кредиту. Тобто, інших підстав ніж придбання товару для включення сум ПДВ до податкового кредиту у відповідача не було. Така обставина підтверджує, що товар було прийнято у власність відповідачем без будь-яких зауважень до комплекту супровідної документації.

На підтвердження того, що сертифікати не були передані позивачем, відповідач посилається на відсутність у переліку цінностей, зазначеному в довіреності, сертифікатів відповідності, якості, інших документів, та визначення виключно товару - електротельферу.

Суд не приймає такі доводи відповідача, оскільки у довіреності зазначається лише найменування товару. Предметом спірного Договору поставки є передача товару. Відповідно до Специфікації № 1 товаром є таль електрична (електротельфер), а не сертифікати якості, дозволи на застосування, таке інше.

Крім того, Договором поставки передбачено особливий порядок передачі для супровідної документації тільки для податкової накладної. Вся інша супровідна документація передається разом одночасно із продукцією.

Відповідачем не надано доказів звернення до позивача з вимогою щодо надання необхідних документів. Отримання податкової накладної відповідач визнає.

Також слід зазначити, що відповідно до постанови ВСУ від 29.04.2015р. по справі № 3-77гс15, відсутність довіреності за наявності інших первинних документів, що підтверджують здійснення господарської операції з передачі товару, не може заперечувати таку господарську операцію. Відповідно до інших нормативно-правових актів, відсутній обов'язок у постачальника складати первинну документацію про передачу супровідної документації.

08.06.2015р. позивачем було повторно надіслано на адресу відповідача супровідну документацію, передбачену п. 3.3. Договору поставки № 290414/1А від 20.04.2014р., (підписаного 30.04.2014р.) разом із сертифікатом відповідності № UA1.182.0051230-14 від 19.06.2014р. по 18.06.2015р., дозволом № 453.12.63-46.69 на ім'я TOB "СДМ-Групп"; декларацією про відповідність № UA.060.D.2402-14 від 20.06.2014р., декларацією про відповідність № UA.060.D.2401-14 від 20.06.2014р.

Зазначену супровідну документацію було отримано відповідачем вдруге 10.06.2015р., що підтверджується відомістю про відстеження пересилання поштових відправлень з офіційного сайту Укрпошти.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 2 вищевказаної статті, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 7 цієї статті передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином, не допускаються.

Відповідно до ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Період прострочення оплати за поставку товару склав 243 дні (з 30.07.2014р. по 30.03.2015р.).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки, суд визнав вимоги про стягнення з відповідача 1428,98 грн. - 3% річних та 15388,98 грн. інфляційного збільшення законними та обґрунтованими.

Таким чином, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем склав 88364,96 грн., у тому числі: 71547,00 грн. основного боргу, 1428,98 грн. - 3% річних та 15388,98 грн. інфляційного збільшення.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості або обґрунтованих заперечень проти позову, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп" обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 611, 612, 625, 692, 712 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський машинобудівний завод "Світло шахтаря" (61001, м.Харків, вул. Світло Шахтаря, буд. 4/6; ; п/р 9261 в обласному відділенні ПАТ "Промінвестбанк", МФО 300012) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СДМ-Групп" (61001, м.Харків, м-н Повстання, буд. 7/8; ; п/р 00191 в ГРУ "Приватбанк", МФО 351533; п/р 8293 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) - 71547,00 грн. основного боргу за Договором поставки № 290414/1А від 30.04.2014р.; 1428,98 грн. - 3% річних; 15388,98 грн. інфляційного збільшення; 1827,00 грн. витрат з оплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 19.06.2015 р.

Суддя Н.М. Кухар