ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 915/533/15

Господарський суд Миколаївської області,

головуючий суддя Коваль С.М.,

при секретарі Сьяновій О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача - П'янова Г.А., довіреність б/№ від 07.04.2015;

Потриваєв І.І., довіреність від 07.04.2015;

від відповідача - Кузнєцов О.І., довіреність №05052 від 05.05.2015;

У засіданні приймає участь прокурор - Брезіцький В.С. посв. №031238 від 12.01.2015.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 915/533/14

За позовом: Прокурора Миколаївського району Миколаївської області ,

54036, м. Миколаїв, вул. Урожайна,43 в інтересах держави в особі

Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної

Державної адміністрації, 54030,м. Миколаїв,вул.Спаська,1

до відповідача: Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове", 57107, Миколаївський район, с. Степове,

про: стягнення заборгованості в розмірі 1039050,37 грн.

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Миколаївського району Миколаївської області звернувся до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної Державної адміністрації до Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове" про стягнення заборгованості в розмірі 1039050,37 грн. , з яких 686000,00 грн. основного боргу, 280231,00 грн. інфляційних витрат та 72819,37 грн. три відсотки річних.

Заявлений позов прокурор обґрунтовує невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про передачу зернозбиральних комбайнів «Дойц-Фар» марки «Топлайнер» моделі 4065 HTS на умовах фінансової допомоги на зворотній основі в частині повернення до бюджету коштів наданої фінансової допомоги. Позивач підтримав позов прокурора у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву в задоволенні позовних вимог просив відмовити, посилаючись на пропущення позивачем строків позовної давності, встановлених ст. 257 Цивільного кодексу України. Крім того, ДП «Племпродуктор» «Степове» припинило виконання договірних зобов'язань не внаслідок власного волевиявлення, а на підставі рішення органу рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 27.04.2007 «Про звільнення сільгосптоваровиробників від повернення коштів фінансової підтримки, наданої з обласного бюджету на придбання зернозбиральних комбайнів марки «Топлайнер». Про скасування зазначеного рішення відповідач дізнався після отримання листа від Департаменту АПР Миколаївської ОДА 26.06.2014.

Наведене свідчить про те, що порушення вимог договору відповідачем мало місце виключно з моменту, коли йому стало відомо про скасування рішення Миколаївської обласної ради від 24.07.2007р. до моменту відкриття провадження у даній справі.

За таких обставин, відповідач вважає, що підлягають стягненню 3 проценти річних та інфляційні втрати виключно за період - липень 2014 року - 02.05.2015 року.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне:

Миколаївською обласною державною адміністрацією (далі - ОДА) прийнято розпорядження №261-р від 11.05.1999 «Про передачу зернозбиральних комбайнів сільськогосподарським товаровиробникам області строком на 20 років», яким доручено управлінню агропромислового комплексу ОДА передати 19 зернозбиральних комбайнів «Дойц-Фар» марки «Топлайнер» моделі 4065 НТS сільгоспвиробникам області відповідно до затвердженого додатку (Переліку господарств і машинно-технологічних станцій), у тому числі й радгоспу «Степовий» Миколаївського району, правонаступником якого є ДП «Племрепродуктор «Степове».

Також, вищевказаним розпорядженням затверджено механізм розрахунків за передані товаровиробникам зернозбиральні комбайни (далі -механізм), відповідно до якого сільгоспвиробники області, які отримали зернозбиральні комбайни за договором на 20 років згідно з додатком, повертають до обласного бюджету кожного року кошти у розмірі 49000,00 грн. за кожний наступними частинами: до 01.08. - 40%, до 01.10. - 30%, до 01.11. - 30% зазначеної суми. Після завершення розрахунків комбайни переходять у власність сільгоспвиробників.

На виконання зазначеного розпорядження між управлінням агропромислового комплексу облдержадміністрації та сільгосппідприємтвом «Степовий» Миколаївського району (далі - одержувач) у травні 1999 року укладено договір № 9 про передачу 2 зернозбиральних комбайнів на умовах фінансової допомоги на зворотній основі із строком повернення вартості сільгосптехніки до 2020 року відповідно до затвердженого механізму.

Пунктом 2.2 договору сторони визначили, що відповідач протягом 20 років повертає до обласного бюджету кожного року кошти в розмірі 49000,00 грн. наступними частинами: до 01.08. - 40%, до 01.10. - 30%, до 01.11. - 30%.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 01.01.2020 року. (п.4.1)

Розпорядженням облдержадміністрації № 399-р від 02.07.2001 внесено зміни до механізму розрахунків за одержані сільгоспвиробниками області зернозбиральні комбайни на умовах фінансової допомоги на зворотній основі, затвердженого розпорядженням ОДА № 261-р від 11.05.1999. Так, строки повернення коштів до обласного бюджету змінено з «до 01.08. - 40%, до 01.10. - 30%, до 01.11.- 30%» на «до 01.08. - 50%, до 01.09. - 50%» від річної суми.

21.08.2001 між Головним управлінням сільського господарства і продовольства облдержадміністрації та сільгосппідприємством радгосп «Степовий» було переукладено договір про передачу зернозбиральних комбайнів.

Відповідно до п.2.2 договору відповідач зобов'язався терміном до 2018 року повертати до обласного бюджету кожного року кошти у розмірі 49 000,00 грн. за кожен комбайн наступними частинами: до 01.08. - 50%, до 01.09. - 50% даної суми.

Даний договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до 2018 року. (п.4.1)

Миколаївською обласною радою 27.04.2007 прийнято рішення № 10 «Про звільнення сільгоспвиробників від повернення коштів фінансової підтримки, наданої з обласного бюджету на придбання зернозбиральних комбайнів марки «Топлайнер», яким ряд сільгоспвиробників, у тому числі і ДП «Племрепродуктор «Степовий», правонаступник якого є радгосп «Степовий» починаючи з 01.01.2008 звільнені від повернення коштів фінансової підтримки до обласного бюджету.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, постановою Центрального районного суду міста Миколаєва від 23.07.2008, залишеною без зміни ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26.04.2011 у справі № 22-а-10545/08, визнано незаконним та скасовано рішення Миколаївської обласної ради №10 від 27.04.2007 року.

Водночас, рішенням Миколаївської обласної ради № 10 від 27.04.2007 не передбачено внесення змін до основного договору щодо звільнення сільгоспвиробників від повернення коштів фінансової підтримки. Також, не ініціювалося ДП «Племрепродуктор «Степовий» внесення змін до основного договору.

Протягом 2008-2014 років відповідач не виконував умови договору щодо повернення до бюджету коштів наданої фінансової допомоги. У зв'язку з чим, станом на 01.03.2015 за ДП «Племрепродуктор «Степове» виникла заборгованість перед обласним бюджетом у розмірі 686 000,00 грн.

У відповідності до ст. 222 Господарського кодексу України (далі - ГК України), у разі необхідності відшкодування збитків або застосування інших санкцій суб'єкт господарювання чи інша юридична особа - учасник господарських відносин, чиї права або законні інтереси порушено, з метою безпосереднього врегулювання спору з порушником цих прав або інтересів має право звернутися до нього з письмовою претензією, якщо інше не встановлено законом. Про результати розгляду претензії заявник має бути повідомлений письмово.

Відповідно до рішення Конституційного суду України №15-рп/2002 від 09.07.2002, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов'язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. Тобто право особи на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами, досудове врегулювання спору за волевиявленням суб'єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

З метою позасудового врегулювання спору, 26.06.2014 Департаментом агропромислового розвитку Миколаївської обласної державної адміністрації на адресу ДП «Племрепродуктор «Степове» направлено лист щодо термінового погашення боргу перед обласним бюджетом за 2008-2013 роки, та забезпечення своєчасного повернення коштів за зернозбиральні комбайни у строки, встановлені договором.

Однак, відповідач свої грошові зобов'язання передбачені договором належним чином не виконав, ігноруючи вимогу Департаменту щодо повернення заборгованості за договором і до теперішнього часу не виконав зобов'язання, порушуючи строки повернення суми коштів фінансової підтримки.

Пунктом 4.5 чинного договору зазначено, що взаємовідносини сторін, не обумовлені цим договором, регламентуються діючим законодавством України.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач просив застосувати до спірних правовідносин строки позовної давності у зв'язку із тим, що зернозбиральні комбайни були передані відповідачу 07.06.1999р., а останнім строком повернення коштів, в порядку та на умовах, визначених договором, є 2008 рік, тобто з моменту виникнення заборгованості станом на день розгляду позовної заяви судом пройшло майже 7 років, що свідчить на думку відповідача про порушення позивачем строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України.

Господарський суд не вбачає підстав для задоволення клопотання про застосування строків позовної давності з огляду на таке:

Так, відповідно до п. 31 ст. 2, ст. 50 Бюджетного кодексу України бюджетні позички та фінансова допомога з бюджету на поворотній основі належать до кредитів з бюджету.

У разі надання кредитів з бюджету у позичальників виникає заборгованість перед бюджетом. З моменту надання кредитів з бюджету на суму отриманих з бюджету коштів права кредитора та право вимагати від позичальників повернення таких кредитів до бюджету у повному обсязі переходять до держави. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості не поширюється.

Таким чином, оскільки зобов'язання відповідача по погашенню заборгованості перед бюджетом не припинено (діє до 2018 року відповідно до договору від 21.08.2001), то застосування наслідків спливу строку позовної давності не можливо. Зазначеної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові від 13.06.2013 у справі №5016/1805/2011(8/86).

Господарський суд також дійшов висновку, що заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження у справі № 915/533/14 до вирішення господарським судом Миколаївської області справи № 915/989/15 за позовом Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове" до Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної Державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії не підлягає задоволенню, оскільки рішенням суду у справі № 9915/989/15 не будуть встановлені обставини, що впливають на оцінку доказів у даній справі та матимуть значення для даної справи.

Таким чином, на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем становить 686 000,00 грн., а отже позов прокурора в цій частині підлягає повному задоволенню господарським судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги в частині нарахування інфляційних втрат та 3 процентів річних визнав частково, а саме виключно за період - липень 2014 року - 02.05.2015 року, обґрунтовуючи тим, що ДП «Племпродуктор» «Степове» припинило виконання договірних зобов'язань не внаслідок власного волевиявлення, а на підставі рішення органу рішення Миколаївської обласної ради № 10 від 27.04.2007 «Про звільнення сільгосптоваровиробників від повернення коштів фінансової підтримки, наданої з обласного бюджету на придбання зернозбиральних комбайнів марки «Топлайнер». Про скасування зазначеного рішення відповідач дізнався після отримання листа від Департаменту АПР Миколаївської ОДА 26.06.2014. Наведене свідчить про те, що порушення вимог договору відповідачем мало місце виключно з моменту, коли йому стало відомо про скасування рішення Миколаївської обласної ради від 24.07.2007р. до моменту відкриття провадження у даній справі.

Проте, судом відхиляються такі доводи відповідача з наступних підстав.

Так, відповідач знаючи про наявність рішення Миколаївської обласної ради № 10 проігнорував умови укладеного договору, яким передбачено внесення змін до основного договору.

Відповідно до п. 4.2 договору, укладеного між позивачем і відповідачем зміни і доповнення до договору дійсні, якщо вони виконані у письмовій формі і підписані за згодою сторін.

Також, прийнятим рішенням Миколаївської обласної ради №10 від 27.04.2007 не передбачено внесення будь-яких змін до основного договору щодо звільнення сільгоспвиробників від повернення коштів фінансової підтримки.

Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Таким чином, договір за яким не сплачується відповідачем кошти є чинним, та сторонами на цей час не припинений.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий прокурором розрахунок, вважає, що позов прокурора в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 472819,37 грн., нарахованих за період з 01.08.2008 по 28.02.2015, та збитків від інфляції в сумі 280231,00 грн. за період з 01.08.2008 по 28.02.2015 також підлягають повному задоволенню господарським судом.

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає покладенню в повному обсязі на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове", 57107, Миколаївський район, с. Степове, ідентифікаційний код 00854995 на користь Департаменту агропромислового розвитку Миколаївської обласної Державної адміністрації, 54030, м. Миколаїв, вул. Спаська, 1 ідентифікаційний код 36384583, основну суму боргу у розмірі 686 000 (шістсот вісімдесят шість тисяч) грн. 00 коп., 72 819 (сімдесят дві тисячі вісімсот дев'ятнадцять) грн. 37 коп., 280 231 (двісті вісімдесят тисяч двісті тридцять одна) грн. 00 коп. збитків від інфляції.

3. Стягнути Державного підприємства "Племрепродуктор "Степове", 57107, Миколаївський район, с. Степове, ідентифікаційний код 00854995 в доход державного бюджету України, Банк одержувача ГУДКСУ у Миколаївській області; МФО банку 826013; рахунок 3002, ; назва одержувача УК у м. Миколаєві; код платежу 22030001; призначення платежу: Судовий збір, код 03499980, п. 2.1, витрати по сплаті судового збору у розмірі 20781 ( двадцять тисяч сімсот вісімдесят одна) грн. 00 коп.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя С.М.Коваль

Рішення підписано 19.06.2015 року.