ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р.Справа № 922/1859/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Яризька В.О.

при секретарі судового засідання Сінченко І.В.

розглянувши справу

за позовом комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків,
до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків,
про стягнення 32691,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - ОСОБА_2 (дов.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач, КП "Харківські теплові мережі", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, ФО П ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію за договором № 8434 від 01.07.2002р. за березень 2014р. - лютий 2015р. у загальній сумі 32691,00 грн., в т.ч. основна заборгованість - 28035,92 грн., 3% річних - 217,38 грн., інфляційні втрати - 1870,12 грн., пеня - 2567,58 грн. Позивач просить також покласти на відповідача судові витрати.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повноважний представник позивача був повідомлений під розпис у судовому засіданні 26.05.2015р., про причини неявки суду не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача за наявними матеріалами.

Відповідач позовні вимоги визнає частково, вказує, що частково здійснив оплату, на підтвердження чого надав платіжні доручення № 122 від 26.05.2015р. про сплату 700,00 грн., № 105 від 10.04.2015р. про сплату 350,00 грн., № 99 від 30.03.2015р. про сплату 850,00 грн., № 92 від 27.02.2015р. про сплату 1600,00 грн.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

01.07.2002 р. між комунальним підприємством "Харківські теплові мережі" (енергопостачальна організація, позивач) та ФО П ОСОБА_1 (споживач, відповідач) укладений договір № 8434 про постачання теплової енергії, згідно умов якого енергопостачальна організація зобов'язалася постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних останньому обсягах на потреби, перелік яких вказано в п.2.1. відповідного договору, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором, а саме розділом 6 даного договору.

За умовами Договору та додатків, які є невід'ємними частинами Договору, постачання теплової енергії здійснюється в приміщення відповідача, розташовані за адресою : м. Харків, АДРЕСА_2; м. Харків, АДРЕСА_3.

Сторони погодили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2002р. (п.10.1. договору), та якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік (п.10.4.). В п.10.2. сторони погодили випадки, з яких цей договір припиняє свою дію - закінчення строку, на який він був укладений; взаємна згода сторін; прийняття рішення господарським судом Харківської області та ліквідація сторін. Документи, що містяться в матеріалах справи, дають підстави вважати договір № 8434 про постачання теплової енергії від 01.07.2002 р. діючим.

Позивач свої зобов'язання за даним договором виконав у повному обсязі, здійснив відпуск теплової енергії відповідачу та направив на його адресу рахунки на оплату спожитої теплової енергії.

Так згідно актів № 170/521 від 04.10.2013 р., № 170/735 від 04.10.2013 р., № 170/2018 від 25.10.2014р., № 170/2142 від 23.10.2014р. здійснено підключення будинків за вищевказаними адресами до джерел теплової енергії, а згідно актів № 170/541 від 14.04.2014р., № 170/88 від 14.04.2014 р. здійснено відключення вказаних будинків від джерела теплової енергії, при цьому на час звернення позивача з даним позовом до суду опалювальний сезон 2014-2015р.р. ще не закінчився.

Порядок розрахунків за отриману теплову енергію встановлений сторонами в розділі 6 Договору.

Суд зазначає, що облік нарахувань по АДРЕСА_2, здійснюється за показаннями приладу обліку теплової енергії, а за адресою АДРЕСА_3 - розрахунковим способом.

Зокрема п. 6.4 Договору передбачено, що якщо споживач розраховується за показниками приладів обліку, то залишок розрахунків визначається за фактичними показниками приладів обліку, а при перевищенні фактичного використання теплової енергії понад заявлену це перевищення сплачується окремо не пізніше 25 числа поточного місяця.

Пунктом 6.5 Договору передбачено, що споживачі, що не мають приладів обліку, кількість фактично спожитої теплової енергії визначають згідно з договірними навантаженнями з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія від теплових джерел енергопостачальної організації та кількості годин (діб) роботи теплоспоживального обладнання споживача в розрахунковому періоді. Різниця між заявленою та фактично спожитою тепловою енергією сплачується споживачем не пізніше як в термін 5 банківських днів з часу отримання рахунку на оплату.

Позивачем на адресу відповідача виставлялись рахунки-фактури на оплату спожитої теплової енергії за спірний період, отримання рахунків на оплату відповідачем підтверджується його підписом.

Згідно виставлених рахунків на оплату та розрахунку суми заборгованість за період з березня 2014р. по лютий 2015р. включно відповідач отримав теплову енергію на загальну суму 28035,92 грн., яку не сплатив, у зв'язку з чим на момент звернення позивача з даним позовом до суду у відповідача існувала заборгованість у сумі 28035,92 грн.

Представник відповідача визнає факт користування приміщеннями, отримання теплової енергії та нездійснення оплат за період з березня 2014р. по лютий 2015р.

Після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем були здійснені наступні оплати : 02.03.2015р. - 1600,00 грн., 30.03.2015р. - 850,00 грн., 10.04.2015р. - 350,00 грн., 27.04.2015р. - 1000,00 грн., 26.05.2015р. - 700,00 грн., всього 4500,00 грн.

Таким чином, залишок заборгованості відповідача за отриману теплову енергію за березень 2014р. - лютий 2015р. складає 23535,92 грн.

Згідно положень ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тому, згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В статті 275 ГК України передбачено, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується, а згідно ч. 7 цієї статті оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.

Приймаючи до уваги, що відповідач не виконав передбачені договором зобов'язання по сплаті грошових коштів у визначений строк, позивачем обґрунтовано пред'явлено до стягнення з відповідача суми заборгованості в розмірі 23535,92 грн. В частині стягнення 4500,00 грн. суд припиняє провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору в цій частині.

Згідно з п. 7.2.3 Договору у разі несвоєчасної оплати за спожиту теплову енергію нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від належної до сплати суми за кожний день прострочення.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок пені, з якого вбачається, що позивачем нарахована пеня станом на 26.03.2015р. в загальному розмірі 2567,58 грн.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірений наданий розрахунок пені та встановлено, що на заборгованість за березень 2014р. та квітень 2014р. позивачем нарахована пеня за період понад 6 місяців, при цьому умовами договору не передбачена можливість нарахування пені за інший період, в іншій частині розрахунок відповідає умовам Договору та вимогам чинного законодавства.

Таким чином, здійснивши перерахунок пені на заборгованість за березень 2014р. та квітень 2014р. за 6 місяців, вірним є нарахування пені в загальному розмірі 1997,39 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача, в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в сумі 570,19 грн. суд відмовляє як необґрунтовано нарахована.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем до матеріалів справи наданий розрахунок інфляційних втрат, відповідно до якого нараховані інфляційні втрати в сумі 1870,12 грн. за наступні періоди : на суму заборгованості за березень 2014р. - за період з травня 214р. по лютий 2015р., на суму заборгованості за квітень 2014р. - за період з червня 2014р. по лютий 2015р., на суму заборгованості за жовтень 2014р. - за період з грудня 2014р. по лютий 2015р., на суму заборгованості за листопад 2014р. - за період з січня 2015р. по лютий 2015р., на суму заборгованості за грудень 2014р. - за період лютий 2015р.; а також наданий розрахунок 3% річних, згідно з яким нараховані річні станом на 26.03.2015р. складають загальну суму 217,38 грн.

Судом перевірені надані розрахунки, які відповідають умовам Договору та вимогам чинного законодавства.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат у сумі 1870,12 грн. та 3% річних у сумі 217,38 грн. нормативно та документально обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати повністю покладаються на відповідача, оскільки даний спір виник внаслідок його неправильних дій.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (61089, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11, р/р 13 в ВАТ "Державний ощадний банк України" м. Харкова МФО 351823, код 31557119) заборгованість за спожиту теплову енергію за березень 2014 р. - лютий 2015 р. у сумі 23535,92 грн., пеню в сумі 1997,39 грн., інфляційні втрати в сумі 1870,12 грн., 3% річних у сумі 217,38 грн., витрати зі сплати судового збору в сумі 1827,00 грн.

В частині стягнення основної заборгованості в сумі 4500,00 грн. провадження у справі припинити.

В частині стягнення пені в сумі 570,19 грн. в задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 15.06.2015 р.

Суддя В.О. Яризько