ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"11" червня 2015 р. Справа № 918/318/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України"

до відповідача: Служби автомобільних доріг у Рівненській області

про стягнення заборгованості в сумі 458 162 грн. 00 коп.

Представники:

Від позивача: Ковальчук І.В. (довіреність від 05 січня 2015 року);

Відповідача: Дворак Т.Б. (довіреність від 05 січня 2015 року);

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Дочірнє підприємство "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" звернулось до господарського суду Рівненської області з позовом до Служби автомобільних доріг у Рівненській області про стягнення 458 162,00 грн. заборгованості, позовні вимоги аргументувавши невиконанням відповідачем умов договору № 1 від 03 січня 2012 року в частині розрахунку за надані послуги, зокрема позивач зазначає, що протягом дії вказаного договору підрядником (позивач) надано послуги по чергуванню, проте замовником (відповідач) всупереч умовам укладеного договору не виконувалися зобов'язання щодо приймання та оплати вказаних робіт (надання послуг).

Ухвалою суду від 01 квітня 2015 року судом порушено провадження у справі № 918/318/15, розгляд якої призначено до слухання в судовому засіданні на 16 квітня 2015 року.

16 квітня 2015 року відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні від 16 квітня 2015 року оголошувалась перерва до 14 травня 2015 року.

Ухвалою суду від 14 травня 2015 року розгляд справи відкладено на 28 травня 2015 року.

Ухвалою суду від 28 травня 2015 року судом в порядку статті 69 Господарського процесуального кодексу України продовжено строк розгляду спору у справі на 14 днів, розгляд справи відкладено на 11 червня 2015 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. При цьому суд виходив з наступного.

03 січня 2012 року між Службою автомобільних доріг у Рівненській області (відповідача, замовник) та Дочірнім підприємством "Рівненський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (позивач, підрядник) було укладено договір № 1 (надалі договір), відповідно до предмету якого підрядник зобов'язується у 2012 році виконати роботи по поточному ремонту та експлуатаційному утриманню автомобільних доріг загального користування за рахунок коштів державного бюджету відповідно до кошторисної документації і умов договору, а замовник - прийняти і оплатити такі роботи.

Згідно з пунктом 2.1. договору, підрядник повинен виконати передбачені цим договором роботи, якість яких відповідає умовам П-Г.1-218-113:2009 "Технічні правила ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування України", затверджених наказом Укравтодору від 01.07.2009 № 320 та вимогам інших нормативних документів.

Пунктом 2.2. договору передбачено що замовник здійснює контроль за якістю робіт, що виконуються по даному договору, згідно, вимог діючих нормативних документів. У разі виявлення порушень проектних рішень, будівельних норм і правил, інших нормативних документів замовник має право видати підряднику припис про усунення допущених недоліків, а за необхідності - про зупинення робіт.

Згідно пункту 11.8. договору, підрядник відповідає за забезпечення безпеки дорожнього руху на всій закріпленій за ним мережі автомобільних доріг (ліквідація причин дорожньо-транспортних пригод, оперативна і кваліфікована участь в розслідуванні ДТП з дорожнім фактором) в межах виділеного фінансування. Відшкодування збитків , заподіяних фізичним та юридичним особам при виникненні дорожньо-транспортних пригод, пов'язаних з незадовільними дорожніми умовами, здійснюється підрядником.

Відповідно до пункту 11.14. договору, підрядник крім робіт передбачених технічним завданням документації конкурсних торгів, виконує роботи по:

- усуненню загрози безпечного проїзду автотранспорту;

- ліквідації наслідків дорожньо-транспортних пригод;

- ліквідації наслідків надзвичайних та аварійних ситуацій;

- забезпеченню безперервного та безпечного руху автотранспорту.

У своїй позовній заяві позивач зазначає, що підрядник свої зобов'язання щодо надання послуг, визначених технічними правилами виконав, про що свідчить підписані замовником акти приймання виконаних будівельних робіт. Проте замовник порушив свої зобов'язання в частині приймання та оплати наданих підрядником послуг по чергуванню робітників 5 розряду та машиністів (без виїзду) на випадок погіршення погодних умов в зимовий період з метою забезпечення безпечного проїзду та безперервного руху автотранспорту.

Так позивач зазначає, що серед послуг, що були надані згідно умов договору № 1 від 03 січня 2012 року, чергування робітників 5 розряду та машиністів (без виїзду) в зимовий період на випадок погіршення погодних умов (забезпечення безпечного проїзду та безперервного руху автотранспорту) позивачем надано відповідачу послуг на загальну суму 458 162,00 грн.

Зокрема, 25 лютого 2015 року підрядником направлено замовнику акти форми Кб-2в з вимогою про їх підписання у 10-тиденний термін.

У відповідь на вказану вимогу про приймання робіт відповідач у листі від 06 березня 2015 року зауважив, що згідно умов договору надання актів замовнику здійснюється підрядником станом на 25 число місяця, не пізніше, як за два останніх робочих дні звітного місяця. Разом з тим, у своєму листі Служба автомобільних доріг у Рівненській області зазначає, що зазначені позивачем роботи в актах приймання виконання будівельних робіт виставлені замовнику за межами виділеного фінансування, та зазначені позивачем роботи в актах приймання будівельних робіт не передбачені в завданнях на виконання робіт з експлуатаційного утримання доріг для філій ДП "Рівненський облавтодор", крім того вказані роботи не були узгоджені відповідно до п. 1.2. спільного наказу Служби автомобільних доріг у рівненській області та ДП "Рівненський облавтодор" № 91/70 від 25.11.2013 року "Про організацію зимового утримання автомобільних доріг загального користування".

Позивач, вважаючи, що відповідач безпідставно не погодив наданих актів виконаних робіт, керуючись статтею 882 Цивільного кодексу України, зазначив про одностороннє прийняття актів 20 березня 2015 року та зробив в них відповідні помітки.

Враховуючи неприйняття відповідачем виконаних робіт та відмову відповідача їх оплачувати позивач звернувся до господарського суду Рівненської області з відповідним позовом.

Розглянувши матеріали справи, та наявні в ній докази суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК - України), кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з положеннями статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як зазначено в пункті 6 оглядового листа Вищого господарського суду України "Про практику вирішення спорів, пов'язаних із виконанням договорів підряду (за матеріалами справ, розглянутих у касаційному порядку Вищим господарським судом України)" № 01-06/374/2013 від 18.02.2013 р. відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

За приписами частини першої статті 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта.

У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відповідно до пункту 4.1. договору, замовник здійснює щомісячні розрахунки за виконані роботи по мірі надходження коштів (бюджетного фінансування) на підставі актів приймання виконаних підрядних робіт (форма №КБ-2в) та довідок про вартість виконаних підрядних робіт (форма №КБ-3) за рахунок джерел фінансування замовника.

Згідно з пунктом 4.2. договору, акти виконаних робіт готує підрядник і разом з представником замовника протягом 3 днів перевіряє відповідність актів фактично виконаним роботам. Надання актів замовнику здійснюється підрядником станом на 25 число місяця, не пізніше, як за два останніх робочих дні звітного місяця. Несвоєчасне підписання актів, а також необґрунтовані претензії щодо представлених обсягів виконаних робіт вирішується у встановленому законодавством порядку. Оплата робіт, виконаних з недоробками і дефектами, проводиться після усунення останніх.

Проте позивач, в порушення пункту 4.2. договору направив акти, які на думку позивача підтверджують факт надання робіт у 2012 році, на адресу відповідача лише 25 лютого 2015 року, разом з тим слід зазначити, що вказані акти не містять всіх реквізитів, зокрема договору, на підставі якого вони були складені, номеру самого акту та зазначення періоду, за який за твердженням позивача були надано послуги.

Отримавши вказані акти відповідач відмовився від їх підписання, оскільки згідно умов договору надання актів замовнику здійснюється підрядником станом на 25 число місяця, не пізніше, як за два останніх робочих дні звітного місяця. Разом з тим, у своєму листі Служба автомобільних доріг у Рівненській області зазначає, що зазначені позивачем роботи в актах приймання виконання будівельних робіт виставлені замовнику за межами виділеного фінансування, та зазначені позивачем роботи в актах приймання будівельних робіт не передбачені в завданнях на виконання робіт з експлуатаційного утримання доріг для філій ДП "Рівненський облавтодор", крім того вказані роботи не були узгоджені відповідно до пункту 1.2. спільного наказу Служби автомобільних доріг у рівненській області та ДП "Рівненський облавтодор" № 91/70 від 25.11.2013 року "Про організацію зимового утримання автомобільних доріг загального користування".

Враховуючи викладене, суд вважає що відповідач аргументовано відмовився від погодження вказаних актів, про що і повідомив позивача у встановленому порядку листом.

Слід зазначити, що відповідно до наявної в матеріалах справи додаткової угоди № 1/26 до договору № 1 від 03 січня 2012 року сторони внесли зміни до пункту 3.1. договору, та виклали вказаний пункт в наступній редакції: 3.1. ціна цього договору становить 58 727 359,45 грн., з врахуванням ПДВ, в тому числі на 2012 рік 48 939 469,45 грн."

Пунктом 3.3. договору передбачено, що вартість робіт є динамічною при цьому не може перевищувати ціни договору і може бути змінена з дотриманням чинного законодавства за взаємною згодою сторін.

Згідно наданого відповідачем договору № 1 від 03 січня 2012 року, сума коштів в розмірі 48 939 469,45 грн., яка були передбачена в рахунок витрат на 2012 рік зареєстрована та взята на облік до оплати Державною казначейською службою України у Рівненській області в 2012 році.

Враховуючи вказані обставини позовні вимоги в сумі 458 162,00 грн. виходять за межі передбаченого договором кошторису та суперечать пунктам 3.2. 3.3. договору № 1 від 03 січня 2012 року.

Доказів в підтвердження укладення додаткового договору щодо збільшення ціни договору чи виконання додаткових робіт позивач суду не надав.

Разом з тим, додатковим підтвердженням відсутності за відповідачем перед позивачем спірної заборгованості свідчить наявний в матеріалах справи лист Державної фінансової інспекції України в Рівненській області.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що надані позивачем акти виконаних робіт не підтверджують факт надання відповідачу послуг за договором № 1 від 03 січня 2012 року, оскільки вказані акти були складені та направлені з порушенням передбаченого умовами договору порядку, також, вказані акти не містять реквізитів, щодо підстави їх складення (не зазначено договру), періоду надання послуг та номер акту. Разом з тим, надіслані з пропущенням встановленого порядку акти були аргументовано повернуті та невизнані відповідачем, разом з тим вказані акти суперечать положенням пунктів 3.1.-3.3. договору.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача 458 162,00 грн. до задоволення не підлягають.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судовий збір в сумі 9 163,24 грн. покладається на позивача.

Разом з тим, судом встановлено, що позивачем при зверненні з позовом переплачено судовий збір в сумі 1 825,76 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно зі статтею 4 вказаного закону, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Як визначено статтею 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, сума судового збору в розмірі 1 825,76 грн. підлягає поверненню позивачу в порядку статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 32-34, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Дочірнього підприємства "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" відмовити.

2. Судовий збір в сумі 9 163,24 грн. залишити за позивачем.

3. Ухвалою суду повернути в порядку статті 7 Закону України "Про судовий збір" з Державного бюджету України Дочірньому підприємству "Рівненський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (33028, м.Рівне, вул. Остафова 7, ) 1 825 (одна тисяча вісімсот двадцять п'ять) грн. 76 коп. зайво сплаченого судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №275 від 26 березня 2015 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Повне рішення складено "15" червня 2015 року

Суддя Качур А.М.