УХВАЛА

09.06.2015Справа № 910/8307/14

За скаргою Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району м. Києва

На дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного

управління юстиції у місті Києві

у справі за позовом позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго»

До Комунального підприємства по утриманню житлового господарства

Дніпровського району м. Києва

Про стягнення 3 319 863, 17 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Муждабаєва Я.В. - по дов. № 91/2014/10/27-1 від 27.10.2014

від відповідача Турченко Д.Л. - по дов. № 47-5 від 05.01.2015

Острова В.В. - по дов. № 47-1 від 05.01.2015

від ДВС Урбан Д.Д. - по дов. № б/н від 15.01.2015

СУТЬ СПОРУ :

Рішенням Господарського суду міста Києва № 910/8307/14 від 03.06.2014 позов задоволено частково та стягнуто з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 2 353 899,59 грн. основного боргу, 40 596,59 грн. збитків від зміни індексу інфляції, 83 532,90 грн. - 3% річних, 49 560,58 грн. витрат по сплаті судового збору.

17.06.2014, у зв'язку з набранням рішенням законної сили, Господарським судом міста Києва було видано відповідний наказ.

30.04.2015 відповідач звернувся до господарського суду зі скаргою на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, в якій просить:

1. визнати незаконними дії державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві по ВП 45223964 щодо накладення арешту на поточний рахунок боржника № 3579 відкритий в Лівобережному відділенні Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк», МФО 300012, що використовується для виплат заробітної плати;

2. зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві зняти арешт, який був накладений в процесі здійснення виконавчого провадження ВП 45223964 з рахунку для виплати заробітної плати № 3579 відкритий в Лівобережному відділенні Публічного акціонерного товариства «Промінвестбанк», МФО 300012.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8307/14 від 13.05.2015 розгляд скарги призначено на 28.05.2015.

Скаржником 22.05.2015 до відділу діловодства суду подано пояснення щодо того коли стало відомо про постанову ВП № 45223964 від 10.04.2015 про арешт коштів боржника.

Позивачем 27.05.2015 до відділу діловодства суду подано заперечення на скаргу, в яких просить скаргу залишити без задоволення.

Позивачем 27.05.2015 до відділу діловодства суду подано клопотання про витребування у скаржника докази в підтвердження того, що рахунок № 3579 на який накладено арешт є спеціальним, що використовується виключно для перерахувань на виплату заробітної плати у вигляді виписки банку про рух коштів за останні 6 місяців.

Скаржник в судовому засіданні 28.05.2015 проти задоволення клопотання позивача не заперечив.

В судовому засіданні 28.05.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 09.06.2015.

Скаржником 02.06.2015 до відділу діловодства суду подано копії банківських виписок щодо руху коштів на рахунку № 3579.

Скаржник в судовому засіданні 09.06.2015 підтримав вимоги скарги повністю.

Відповідач в судовому засіданні 09.06.2015 проти задоволення скарги заперечував повністю.

Відділом державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві в судовому засіданні 09.06.2015 подано заперечення на скаргу, в яких просить відмовити в задоволенні скарги.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та ВДВС, Господарський суд міста Києва, встановив:

Згідно ст. 115 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Зазначеним Законом регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

28.10.2014 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 45223964 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/8307/14 від 17.06.2014 про стягнення з Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» 2 527 589,66 грн.

Матеріали справи свідчать, що 10.04.2015 державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві винесено постанову ВП № 45223964 про арешт коштів боржника, згідно якої при примусовому виконанні наказу Господарського суду міста Києва № 910/8307/14 від 17.06.2014 накладено арешт на кошти, що містяться на рахунку № 3579, відкритий в АК «Промінвестбанк», МФО 300012 та належать боржнику.

У відповідності до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження встановлює боржнику строк для добровільного виконання рішення суду, яка у відповідності до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» направляється сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Разом з цим, боржником після винесення постанови про відкриття виконавчого провадження не було повідомлено державного виконавця про можливість самостійного виконання рішення суду.

Так само боржником не було повідомлено державного виконавця про неможливість накладення арешту на кошти, що перебувають на спеціальному рахунку, який використовується для виплати заробітних плат із зазначенням номеру відповідного рахунку.

При цьому, заявником в обґрунтування скарги було подано довідку Лівобережного відділення ПАТ «Промінвестбанк» № 85 від 12.03.2015 (№ 111-3/20-21/85) в якій повідомляється, що Комунальному підприємству по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва у Лівобережному відділенні ПАТ «Промінвестбанк» в м. Києві станом на 12.03.2015 відкрито поточний рахунок № 3579 в національній валюті. По рахунку проводяться суми перерахувань на виплату заробітної плати.

Однак, з банківських виписок по рахунку № 3579 у період з 01.01.2015 по 31.05.2015 вбачається, що даний рахунок не є спеціальним рахунком, що використовується виключно для перерахувань на виплату заробітної плати.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Скаржником належними засобами доказування не доведено, що рахунок на кошти на якому накладено арешт оскаржуваною постановою використовується виключно для перерахувань на виплату заробітної плати.

Стаття 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно зі ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право

- накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

- накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, зокрема шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах.

Відповідно до п. 4.1.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 на кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах та на зберіганні в банках чи інших фінансових установах, накладається арешт, про що виноситься постанова державного виконавця. У постанові зазначається сума коштів, яка підлягає арешту, з урахуванням вимог за виконавчими документами, виконавчого збору, витрат на організацію та проведення виконавчих дій та вказується номер рахунку, на якому знаходяться кошти, що підлягають арешту, або зазначається, що арешт поширюється на кошти на всіх рахунках боржника, у тому числі тих, які будуть відкриті після винесення постанови про накладення арешту. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Отже, окаржувана постанова винесена державним виконавцем у відповідності до та в межах повноважень визначених Законом України «Про виконавче провадження».

З урахуванням викладеного доводи скаржника щодо неправомірності дій при винесенні постанови від 10.04.2015 ВП № 45223964 про арешт коштів боржника, що містяться на рахунку № 3579 не відповідають дійсності.

Відповідно до п. 9.13. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Враховуючи викладене господарський суд вважає, що скарга Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва є необґрунтованою та задоволенню не підлягає повністю.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги Комунального підприємства по утриманню житлового господарства Дніпровського району м. Києва на дії Відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відмовити повністю.

СуддяВ.В.Сівакова