РІШЕННЯ

"02" червня 2015 р.Справа № 921/286/15-г/16

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Хоми С.О.

розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Барель ЛТД", вул. Шестакова, 13, с.Олешин, Хмельницький район, Хмельницька область, адреса для листування: 29000, вул. Зарічанська, 34, офіс 203, м. Хмельницький.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", с.Токи, Підволочиський район, Тернопільська область,47823

За участю представників сторін:

позивача: не з'явився.

відповідача: Бойчук В.І. - представник, довіреність № без номера від 29.12.2014 р.

Суть справи.

Хід розгляду справи відображений у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань, які знаходяться в матеріалах справи.

Ухвалою суду від 18 травня 2015 року розгляд справи було продовжено на 15 днів керуючись ч.3 ст.69 ГПК України.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Барель ЛТД" вул. Шестакова, 13, с.Олешин, Хмельницький район, Хмельницька область, адреса для листування: 29000, вул. Зарічанська, 34, офіс 203, м. Хмельницький звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" с.Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, 47823 про cтягнення:

-146300 основного боргу;

- пені відповідно п.4.3. договору №040214/2-ХМ від 04.02.2014 року з 16.01.2015 р. по 24.03.2015 р. в сумі 12811 грн. 23 коп.;

- відповідно до п.4.10.договору №040214/2-ХМ від 04.02.2014 року з 16.01.2015 р. по 24.03.2015 р. відсотків за час користування коштами Постачальника в розмірі 3% річних в розмірі 945 грн. 07 коп.;

- відповідно до п.4.10.договору №040214/2-ХМ від 04.02.2014 року з 15.01.2015 р. по 24.03.2015 р. індексу інфляції в розмірі 29552 грн. 60 коп.;

- судових витрат в сумі 3396 грн. 16 коп. ( з врахуванням Заяви №02 від 17.04.2015 року про уточнення обставин справи про збільшення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій та часткової відмови від позовних вимог в частині стягнення основного боргу).

В судове засідання представник позивача не з'явився.

27.05.2014 року від позивача до матеріалів справи надійшли Додаткові пояснення № 31 від 29.05.2015 року.

02.06.2015 року від позивача надійшло Клопотання № 30 від 28.05.2015 року, в якому зазначив, зокрема, що позивачем було надано всі первинні бухгалтерські документи, які обґрунтовують порядок та умови поставки товару; повідомляє, що відповідачем не проводились і не проводяться переговори з керівництвом ТОВ "БАРЕЛЬ ЛТД" про укладення мирової угоди та/або добровільного погашення штрафних санкцій; заявлення відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій не відповідає чинному законодавству України і не може братись до уваги судом, так як на даний час 99% господарюючих суб'єктів несуть фінансові втрати через обставини, викладені в запереченні, на даний час з боку відповідача штрафні санкції, які нарахував позивач не погашено, просить суд: провести судове засідання за наявними матеріалами справ без участі позивача, задовільнити позовні вимоги позивача в повній мірі.

Також, від позивача надійшло Заперечення № 29 від 28.05.2015 року.

В судове засідання представник відповідача з'явився.

02.06.2015 року представником відповідача подано Письмові пояснення № без номера від 02.06.2015 року.

В ході розгляду справи представнику відповідача роз'яснено його права та обов'язки згідно ст.ст.20,22,81-1 ГПК України. Також роз'яснено наслідки відмови позивача від позову та укладення мирової угоди.

Технічна фіксація судового процесу у відповідності до ст.81-1 ГПК України не здійснювалась за відсутності відповідного клопотання представника відповідача.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд встановив наступне.

04 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "БАРЕЛЬ ЛТД", надалі - "Постачальник", з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", надалі - "Покупець, з іншої сторони було укладено договір поставки №040214/2-ХМ, згідно п.1.1. р.1 якого "Постачальник" передає у власність "Покупцю" нафтопродукти (надалі - Товар), а "Покупець" приймає і сплачує їх вартість на умовах даного договору.

Кількість, асортимент та ціна Товару зазначається у Специфікаціях (форма Специфікації затверджується Сторонами Додатком № 1), що складаються "Покупцем" та підтверджується шляхом підписання "Постачальником" на умовах даного договору. Кожна специфікація є невід'ємною частиною даного договору. Кожна наступна специфікація не відміняє і не припиняє дію попередніх специфікацій ні повністю, ні частково, якщо інше не зазначено в ній.

Згідно п. 2.1 р. 2 договору "Постачальник" передає товар "Покупцю" на умовах Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "ІНКОТЕРМС" в редакції 2000 року:

п.п. 2.1.1 EXW - нафтобаза "Постачальника". Адреса нафтобази вказується "Постачальником" у специфікації.

п. п. 2.1.2 СPT - термінал "Покупця". Адреса терміналу вказується "Покупцем" у специфікації.

У відповідності до п. 2.2 р. 2 договору передача "Покупцю" товару здійснюється в разі надання "Покупцем" довіреності на отримання зазначеної кількості товару. Датою виникнення права власності на товар у "Покупця" є дата підписання видаткової накладної та/або товарно- транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної.

Як визначається в п. 3.1 р. 3 договору ціна на товар формується "Постачальником" кожний день і обумовлена сторонами, на день підписання специфікації, зазначається у специфікації .

Ціна даного договору складається з загальної вартості товару, що поставляється за даним договором протягом терміну його дії.

Орієнтовна загальна вартість товару, що може бути поставлений за даним договором протягом терміну його дії складає 7000000 грн. +/- 10%, в т. ч. ПДВ 20%. Зобов'язання "Постачальника" по поставці товару визначеної вартості виникає тільки після підписання сторонами відповідної специфікації до даного договору, у якому сторони фіксують вартість партії товару, що поставляється.

Згідно п. 3.2 р. 3 договору "Покупець" оплачує товар 100% передоплатою відповідно виставленого "Постачальником" рахунку протягом терміну його дії. Рахунок виписується "Постачальником" на підставі заявленої Специфікацією кількості "Покупцем". Поставка товару при цьому здійснюється тільки після надходження всієї суми передоплати.

У випадку оплати товару "Покупцем" до отримання рахунку або не в строк його дії, або з порушенням інших умов даного договору "Постачальник" має право повернути грошову суму сплачену наперед протягом 5 банківських днів на умовах даного договору.

У відповідності до п. 3.3 р. 3 договору "Поситачальник" має право відвантажити товар без попередньої оплати, а "Покупець" зобов'язаний оплатити товар у термін, що не перевищує 3 банківських днів від дня переходу права власності на товар до "Покупця".

Згідно п. 3.6 р. 3 договору розрахунок "Покупцем" за товар здійснюється у національній валюті України - гривні, шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок "Постачальника".

У п. 3.9 р. 3 договору зазначено, що сторонни прийшли до згоди вважати датою проведення розрахунку дату зарахування грошових коштів на розрахунковий (поточний) рахунок "Постачальника".

Як визначається в п. 4.1 р. 4 договору сторонни зобов'язались належним чином виконувати умови цього договору, зокрема, в частині, пов'язаній із своєчасним проведенням оплат, отримання рахунків за якими проводяться оплати, оформлення документів та інш.

У відповідності до п. 7.1 р. 7 договору поставки № 040214/2-ХМ від 04.02.2014 року, цей договір по відношенню до конкретної партії товару набирає чинності з моменту підписання сторонами договору відповідної специфікації на дану партію товару та діє протягом одного року з дати підписання специфікації, а в частині здійснення грошових розрахунків - до повного виконання грошових зобов'язань.

04.02.2014 року між сторонами було укладено Протокол узгодження розбіжностей до договору поставки № 040214/2-ХМ від 04.02.2014 року, у відповідності до якого сторони дійшли згоди п. 4.4 з п.п. 4.4.1, 4.4.2, 4.4.3, 4.4.4 виключити; п. 4.10 викладено в новій редакції, п. 4.11 виключено, також додано п. 4.13.

13.01.2015 року між сторонами було укладено Додаток № 1 Специфікацію до договору поставки № 040214/2-ХМ від 04.02.2014 року, у відповідності до п. якої "Покупець" має намір оплатити та прийняти, а "Постачальник" готовий поставити, при умові виконання "Покупцем" умов договору поставки, нафтопродкути в наступній кількості:

Диз. паливо та/або пічне паливо, одиниці виміру - л., кількість - 13000, ціна без ПДВ - 12, 58, вартість без ПДВ - 163583,33;

В п. 2 Специфікації вказано, що загальна сума за специфікацією 163583 грн. 33 коп, крім того ПДВ - 32716 грн. 67 коп., всього до сплати - 196300 грн.

Згідно п. 3 Специфікації строк оплати: 3 днів з моменту виникнення права власності та товар.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання взятих зобов'язань за договором поставки № 040214/2-ХМ від 04.02.2014 року поставив відповідачу товар на загальну суму 196300 грн. грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000010 від 13.01.2015 року на суму 196300 грн. та товарно-транспортною накладною № від 13.01.2015 року на суму 196300 грн. (належним чином засвідчені копії видаткової накладної та товарно-транспортної накладної знаходяться в матеріалах справи).

Відповідач отримав зазначений у вказаних накладних товар через свого повноважного представника Фулей І.М. на підставі довіреності № 6 від 13.01.2015 року, також про що свідчить підпис представника та відбиток печатки відповідача на видатковій накладній №РН-0000010 від 13.01.2015 року.

05.03.2015 року позивач направив відповідачу Вимогу № без номера від 05.03.2015 року, в якій, зокрема, просив відповідача сплатити суму основну суму боргу в розмірі 146300 грн. Відповідач на вимогу надіслав відповідь в листі № 574 від 10.03.2015 року, в якому зазначається про те, що відповідачем вживаються усі заходи щодо погашення кредиторської та зменшення обсягу дебіторської заборгованості, у зв'язку із чим заборгованість перед ТОВ "Барель ЛТД" буде погашена у найближчий час.

У відповідності до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України № 435-ІУ від 16 січня 2003 року, з наступними змінами, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України передбачені загальні умови виконання зобов'язання, а саме зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначається в ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч.1 ст.693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України № 436-IV від 16 січня 2003 року з наступними змінами, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

20.04.2015 року від позивача надійшла Заява №02 від 17.04.2015 року про уточнення обставин справи про збільшення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій та часткової відмови від позовних вимог в частині стягнення основного боргу (з додатками), в якій зазначено, зокрема, що позивач від вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 146300 грн. відмовляється.

Таким чином, в частині позовних вимог щодо стягнення 146300 грн. боргу за поставлений товар згідно договору поставки № 040214/2-ХМ від 04.02.2014 року провадження у справі слід припинити у відповідності до п.4 ч.1 ст.80 ГПК України у зв'язку із відмовою позивача від частини позовних вимог.

У відповідності до статті 230 Господарського кодексу України № 436-ІУ від 16 січня 2003 року штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно частини 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Закон України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22 листопада 1996 року, з наступними змінами, регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що "платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін", а згідно статті 3 вказаного Закону розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Підпунктом 4.3 р.4 договору передбачено, що у випадку ненадходження від "Покупця" повної оплати за відвантажений товар протягом терміну зазначеному у пп. 3.3 даного договору та з урахуванням ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України "Постачальник" має право нарахувати, а "Покупець" зобов'язується сплатити "Постачальнику" пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

20.04.2015 року від позивача надійшла Заява №02 від 17.04.2015 року про уточнення обставин справи про збільшення позовних вимог в частині стягнення штрафних санкцій та часткової відмови від позовних вимог в частині стягнення основного боргу (з додатками), в якій зазначає, зокрема, що позивач просить суд збільшити суму штрафних санкцій з 23508 грн. 18 коп. на 43308 грн. 90 коп. та стягнути з відповідача:

-пеню відповідно п.4.3. договору №040214/2-ХМ від 04.02.2014 року з 16.01.2015 р. по 24.03.2015 р. в сумі 12811 грн. 23 коп.

Судом здійснено перерахунок суми пені згідно подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 17.01.2015 року (адже у відповідності до п. 3 Специфікації від 13.01.2015 року строк оплати: 3 днів з моменту виникнення права власності на товар; згідно п. 2.2 договору поставки датою виникнення права власності на товар у "Покупця " є дата підписання видаткової накладної та/або товарно-транспортної накладної з подальшою передачею видаткової накладної; оскільки видаткова накладна №РН-0000010 була підписана відповідачем 13.01.2015 року, а, відтак рахуючи строк оплати товару з наступного дня - з 14.01.2015 року термін оплати настає 16.01.2015 року; отже, порушення відповідачем строку оплати починається з 17.01.2015 року) по 17.03.2014 року (оскільки позовна заява надійшла до суду 18.03.2015 року, а, відтак, сума пені нараховується до звернення до суду з позовом до відповідача).

За результатами здійсненого перерахунку (розрахунок пені, здійснений судом, додано до матеріалів справи) суд вважає, що заборгованість по пені становить 11217 грн. 71 коп. пені.

27.05.2015 року від відповідача до матеріалів справи надійшла Заява про зменшення розміру пені № без номера від 26.05.2015 р., в якій відповідач просить суд зменшити розмір пені, що нарахована за Договором №040214/2-ХМ від 04.02.2014 р., який укладено між Товариством з обмеженою відповідальністю "Барель ЛТД" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агробізнес" до однієї тисячі гривень, враховуючи скрутне становище підприємства та повне погашення заборгованості, посилаючись на статті 22, 83 ГПК України, 233 ГК України, 551 ЦК України.

Також, 02.06.2015 року від відповідача надійшли Письмові пояснення № без номера від 02.06.2015 року, в яких зазначається, зокрема, що згідно Балансу та звіту про фінансові результати ТОВ "Агробізнес" за перший квартал 2015 року чистий фінансовий результат складає 559000 грн., проте, згідно ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 23 січня 2015 року з ТОВ "Агробізнес" стягнуто 1 535 528 грн. 49 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої у результаті ДТП, що трапилось 20.08.2013 р, просить суд задовольнити заяву про зменшення пені.

02.06.2015 року від позивача надійшло Клопотання № 30 від 28.05.2015 року, в якому зазначено, зокрема, що заявлення відповідачем клопотання про зменшення штрафних санкцій не відповідає чинному законодавству України і не може братись до уваги судом, так як на даний час 99% господарюючих суб'єктів несуть фінансові втрати через обставини, викладені в запереченні, на даний час з боку відповідача штрафні санкції, які нарахував позивач не погашено.

У відповідності до п.3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як визначається в ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно до п.3.17.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", з наступними змінами, вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо; крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України.

Отже, зі змісту наведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки (пені), суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховує інтереси обох сторін. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення розміру штрафних санкцій. При цьому, розмір, до якого вони підлягають зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В обґрунтування заяви про зменшення розміру пені відповідач навів ту обставину, що скрутне становище підприємства зумовлене ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області від 23 січня 2015 року, згідно якої з ТОВ "Агробізнес" стягнуто 1535528 грн. 49 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої у результаті ДТП, що трапилось 20.08.2013 р, а також те, що не всі контрагенти ТОВ "Агробізнес" добросовісно виконують взяті на себе зобов'язання.

Разом з тим, відповідачем не подано, а судом не здобуто доказів на підтвердження відкриття виконавчого провадження з виконання ухвали Апеляційного суду Тернопільської області від 23 січня 2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи відповідач порушив умови договору поставки №040214/2-ХМ від 04 лютого 2014 року, оплату в сумі 50000 грн здійснив 16.02.2015 року та оплату в сумі 146300 грн за поставлений йому позивачем товар здійснив лише 25.03.2015 року (тобто після звернення позивача з позовом до суду).

Суд вважає за необхідне зазначити також, що нараховані позивачем штрафні санкції - пеня по договору поставки не є надмірно великими в порівнянні з сумою основної заборгованості за поставлений товар (146300 грн. - сума основного боргу, а сума пені, нарахована позивачем (з врахуванням перерахунку, проведеним судом) складає - 10366 грн 25 коп., тобто 7,08 % від усієї суми заборгованості).

Крім того, як вбачається із Звіту про фінансові результати (Звіт про сукупний дохід) за 1 квартал 2015 року прибуток відповідача за вказаний період складає 559 тис.грн.

В ухвалі від 27.05.2015 року про відкладення розгляду справи суд зобов'язав відповідача подати письмове обґрунтування наявності підстав, винятковості випадку, для зменшення розміру пені.

Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження винятковості випадку для зменшення розміру пені.

А, отже, суд не вбачає, що в даній ситуації (важкий фінансовий стан, зазначений заявником в заяві), має місце винятковий випадок, як того вимагає чинне законодавство, для зменшення розміру пені.

Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення 11217 грн. 71 коп. пені задовольнити, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству та умовам договору В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 1593 грн. 52 коп. пені слід відмовити як безпідставно заявлених.

Згідно вимог ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 945 грн. 07 коп. - 3% річних, нарахованих на суму заборгованості за період з 16.01.2015 року по 24.03.2015 року.

Перерахувавши суму 3% річних за період з 17.01.2015 року по 17.03.2015 року, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача 928 грн. 94 коп. - 3% річних, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству (розрахунок 3% річних, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 16 грн. 13 коп. 3% річних слід відмовити як безпідставно заявлених.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 29552 грн. 60 коп. - індексу інфляції, за період січень 2015 року - березень 2015 року.

27.05.2015 року від відповідача надійшов Контррозрахунок індексу інфляції № без номера від 27.05.2015 року, згідно якого відповідач вважає, що за період заборгованості відповідач повинен сплатити позивачу 24432 грн. 10 коп.

Суд вважає за необхідне зауважити, що згідно листа Верховного Суду України від 03.04.97 р. N 62-97р "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", в якому зазначено, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць. Відтак, умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, індексується за даний місяць, а якщо сума внесена з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця.

Перерахувавши суму інфляційних нарахувань за лютий 2015 року на суму 196300 грн основного боргу та за березень 2015 року на суму 146300 грн, суд вважає за необхідне позовні вимоги про стягнення з відповідача 26204 грн. 30 коп. - інфляційних нарахувань задовольнити, як обґрунтовано заявлені, підтверджені матеріалами справи та не суперечать чинному законодавству (розрахунок інфляційних нарахувань, здійснений судом, додано до матеріалів справи).

В частині позовних вимог про стягнення з відповідача 3348 грн. 30 коп. інфляційних нарахувань слід відмовити як безпідставно заявлених.

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з врахуванням відмови позивача від позову в частині стягнення 146000 грн основного боргу.

Керуючись ст.ст. 43, 49, п. 4 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агробізнес", с.Токи, Підволочиський район, Тернопільська область, ідентифікаційний код 30915832 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Барель ЛТД", вул. Шестакова, 13, с.Олешин, Хмельницький район, Хмельницька область, адреса для листування: 29000, вул. Зарічанська, 34, офіс 203, м. Хмельницький, ідентифікаційний код 38996539:

-11217 грн. 71 коп.- пені;

-928 грн. 94 коп -3% річних;

-26204 грн. 30 коп. - інфляційних нарахувань;

-1617 грн. 85 коп. судового збору в повернення сплачених судових витрат.

3.В частині позовних вимог про стягнення 146300 грн. основного боргу провадження в справі припинити.

4.В решті позову відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

На рішення суду, яке не набрало законної сили, сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки мають право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України, через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 15 червня 2015 року.

Суддя С.О. Хома