Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "11" червня 2015 р. Справа № 906/548/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Ляхевич А.А.

за участю представників сторін:

від позивача: Гузенко М.Ю., керівник,

від відповідача: Бодрягов В.С., довіреність №48-АД/15 від 28.05.2015 р.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Лайн" (м.Київ)

до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне)

про стягнення 695479,18 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Арго-Лайн" (м.Київ) звернулося до господарського суду Житомирської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне) про стягнення 695479,18 грн., з 461000,00грн. основного боргу за договором про поворотну фінансову допомогу №2512ф від 25.12.2012р., 30198,65грн. 3%річних, нарахованих за прострочення виконання грошового зобов'язання за період з 01.02.2013р. по 08.04.2015р. та 204280,53грн. пені, нарахованої за період прострочення з 01.02.2013р. до 08.04.2015 р.

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 17.04.2015р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №906/548/15, розгляд справи призначено на 02.06.2015р. та зобов'язано сторони надати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

В судовому засіданні 02.06.2015р. представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання 02.06.2015р. не направив, вимог ухвали суду не виконав, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення представнику відповідача за довіреністю 21.04.2015р. поштового відправлення - ухвали суду про порушення провадження у справі №906/548/15 та призначення справи до розгляду на 02.06.2015р.

02.06.2015р. на електронну адресу суду від представника відповідача за довіреністю надійшло клопотання (вх.№7134), за змістом якого останній просить відкласти розгляд справи та витребувати у позивача дозвіл Державної комісії з регулювання фінансових послуг України про надання СПД повторної фінансової допомоги. До клопотання додані наступні документи: копія свідоцтва №159 від 28.12.1994р. про право на заняття адвокатською діяльністю, копія договору доручення про надання правової допомоги №46 від 07.04.2015р., копія повістки про виклик до суду по справі №570/1447/15-ц, копія довіреності №48-АД/15 від 28.05.2015р. Отримані документи судом долучено до матеріалів справи.

Судом розглянуто вказане клопотання в частині витребування доказів та визнано його необґрунтованим, враховуючи, що всупереч вимогам ст.38 ГПК України, у даному клопотанні вказано лише доказ, який відповідач просить витребувати у позивача, проте не зазначено обставини, що перешкоджають його наданню; підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація та обставини, які може підтвердити цей доказ. За таких обставин, у задоволенні клопотання відповідача вх.№7134 від 02.06.2015р. в частині витребування доказів суд відмовив.

Зважаючи на неявку представника відповідача, розглянувши клопотання про відкладення розгляду справи, для надання відповідачу можливості реалізувати принцип змагальності, забезпечення участі в судовому засіданні, з метою повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, враховуючи також необхідність подання додаткових доказів, господарський суд ухвалою від 02.06.2015р. відклав розгляд справи на 11.06.2015р.

11.06.2015р. на електронну пошту суду по справі №906/548/15 надійшов відзив ПрАТ "Кременецький крохмальний завод" (вх.№7688) та заява про застосування позовної давності (вх.№7689). В засіданні суду представником відповідача подано до справи оригінальні підписані представником примірники вказаних відзиву та заяви.

Відповідно до змісту заяви про застосування позовної давності відповідач вказує, що позивач нарахував штраф відповідно до умов ст.4.2. договору за період прострочення з 01.02.2013р. по 08.04.2015р. (796 днів). Вказує, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу (пені) нарахованого відповідно до умов ст.4.2. договору починається з 01.02.2013р., відповідно, право на позов у позивача виникло 01.02.2013р. Посилаючись на положення ч.6 ст.232 ГК України, ч.ч.1,5 ст.261, ч.ч.1,2 ст.258, ст.260, ч.3,4 ст.267 ЦК України, відповідач зазначає, що оскільки позов пред'явлено позивачем 08.04.2015 р., позовна вимога про стягнення штрафу відповідно до ст.4.2. договору, заявлена після спливу позовної давності, строк якої закінчився 01.02.2014р. Відповідач просить суд застосувати позовну давність, щодо позовної вимоги про стягнення штрафу (пені) в сумі 204280,53 грн.

У відзиві на позов відповідач просить відмовити позивачу у стягненні штрафу з відповідача в сумі 204280,53 грн.; врахувати контррозрахунок 3% річних, за яким розмір 3% річних є меншим на 37,88 грн., ніж нараховано та заявлено до стягнення позивачем.

В засіданні суду представник позивача підтримав позов повністю.

Представник відповідача, надаючи пояснення в засіданні суду, підтримав заяву про застосування позовної давності, при цьому, визнав наявність основного боргу, про стягнення якого заявлено позов та підтвердив, що погашення заборгованості повністю чи частково на день судового засідання не відбулося.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

25.12.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Арго-Лайн" (сторона-1) та Приватним акціонерним товариством "Кремнянський крохмальний завод" (сторона-2) укладено договір №2512ф надання поворотної фінансової допомоги, за яким в порядку та на умовах, визначених цим договором, сторона-1 надає стороні-2 поворотну фінансову допомогу, а саме, передає у тимчасове користування сторони-2 грошові кошти у розмірі, визначеному у п.2.1. даного договору.

Умовами даного договору передбачено повернення отриманих стороною-2 коштів в строк до 31 січня 2013 року (п.1.2. договору).

Відповідно до п.1.3. договору, за надання фінансової допомоги даним договором не передбачено будь-якого виду компенсацій з боку сторони-2 за отримані від сторони-1 грошові кошти. Поворотна фінансова допомога використовується для потреб стороні-2 відповідно до статутних цілей її діяльності (п.1.4. договору).

У відповідності до п.2.1. договору, розмір фінансової допомоги за цим договором становить 461000,00 грн.

Згідно з п.п.3.1.-3.3. договору, сторона-1 передає фінансову допомогу стороні-2 в повному обсязі одним платежем протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати підписання сторонами даного договору; фінансова допомога передається в безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування відповідних грошових коштів на розрахунковий рахунок сторони-2; фінансова допомога вважається переданою в момент зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок сторони-2.

У пункті 4.2. договору сторони передбачили, що у разі порушення терміну повернення фінансової допомоги згідно п.1.2. договору, сторона-2 зобов'язується сплатити стороні-1 штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з першого дня.

За змістом п.5.1., 5.2. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами; дія цього договору закінчується виконанням всіх обов'язків по даному договору обома сторонами.

Як вбачається з банківської виписки по особовому рахунку за 25.12.2012р., оригінал якої оглянуто судом в засіданні 02.06.2015р. (а.с.12), взяті на себе за договором №2512ф надання поворотної фінансової допомоги від 25.12.2012р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Арго-Лайн" виконало, перерахувавши 25.12.2012р. на рахунок ПрАТ "Кремнянський крохмальний завод" грошові кошти в сумі 461000,00 грн.

Проте, оскільки у встановлений договором №2512ф надання поворотної фінансової допомоги строк - до 31 січня 2013 року ПрАТ "Кремнянський крохмальний завод" отриману суму поворотної фінансової допомоги позивачу не повернув, що й стало наслідком звернення останнього до суду з позовом у даній справі.

З викладеного та матеріалів справи вбачається, що спірні правові відносини виникли через несвоєчасне виконання відповідачем зобов'язань з повернення фінансової допомоги.

Згідно п.14.1.257. Податкового кодексу України, фінансова допомога - фінансова допомога, надана на безповоротній або поворотній основі.

Поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користування за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляді плати за користування такими коштами, та є обов'язковою до повернення.

За цивільно-правовою природою поворотна фінансова допомога є позикою.

Згідно статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 2 статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно з частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено статтями 525, 526 ЦК України, ст.193 ГК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 та ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи належним чином доведено, що позивач надав відповідачу поворотну фінансову допомогу у розмірі 461000,00грн., проте відповідач своїх зобов'язань щодо повернення отриманих грошових коштів у строк, встановлений договором, належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 461000,00 грн., яка станом на час розгляду справи не сплачена, суд прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині.

Окрім того, звертаючись з позовом до суду позивач нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних за період прострочення грошового зобов'язання з повернення фінансової допомоги у період з 01.02.2013р. по 08.04.2015р. (797 днів) в сумі 30198,65 грн.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що у відзиві на позов відповідач навів власний контррозрахунок 3% річних, обрахований програмою "Ліга", в розмірі 30160,77 грн. за період прострочення з 01.02.2013р. по 08.04.2015 р. (всього 796 днів).

Проте, перевіривши здійснений позивачем розрахунок 3% річних, наведений у позовній заяві (а.с.3) суд встановив його правильність та правомірність заявленого позову і в частині стягнення з відповідача 30198,65 грн. 3% річних, нарахованих за 797 днів прострочення грошового зобов'язання.

Як встановлено судом, при здійсненні контррозрахунку з використанням певної програми, відповідач, ймовірно зазначав датою граничного строку оплати товару першу дату вказаного позивачем періоду прострочення - 01.02.2013р., внаслідок чого кількість днів у періоді прострочення повернення поворотної фінансової допомоги зменшилась на 1 день (796 днів). Проте, відповідно до умов договору та обставин справи, граничним строком виконання грошового зобов'язання з повернення фінансової допомоги є 31 січня 2013 року, відповідно, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, з наступного дня після останнього дня, встановленого договором для виконання зобов'язання - з 01.02.2013р., вказана дата є вже початком періоду прострочення. Отже, перевіривши, що період прострочення з 01.02.2013р. по 08.04.2015р. містить 797 днів, суд встановив правильність нарахувань позивачем 3% річних в сумі 30198,65 грн.

Окрім того, за умовою пункту 4.2. договору сторони передбачили відповідальність відповідача у разі порушення терміну повернення фінансової допомоги, у вигляді санкції, названої сторонами штрафом, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неоплаченої суми за кожен день прострочення, починаючи з першого дня.

Відповідач ст.549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, передбачена сторонами у пункті 4.2. договору неустойка, названа сторонами штрафом, за своєю правовою природою є пенею, оскільки обрахування її визначається у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення.

Згідно ч.6 ст.231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Як передбачено ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст.3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

При цьому, відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У позові заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 204280,53 грн. за загальний період прострочення з 01.02.2013 р. до 08.04.2015 р.

Отже, нарахування пені здійснено позивачем без урахування вимог ч.6 ст.232 ГК України, відповідно до яких пеню за прострочення виконання зобов'язання слід було нараховувати у період прострочення виконання зобов'язання з 01.02.2013р. до 31.07.2013р., тобто, за шість місяців від дня коли кошти фінансової допомоги мали бути повернути позивачу.

Разом з тим, відповідачем в процесі розгляду справи подано заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У відповідності до ст.258 Цивільного кодексу України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, зокрема, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Враховуючи те, що право на звернення з даним позовом позивач набув з дня порушення відповідачем зобов'язань з повернення грошових коштів - 01.02.2013 р., то строк позовної давності щодо стягнення пені внаслідок порушення зобов'язання сплинув 01.02.2014р. Позивачем же заявлено вимогу про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання при зверненні з даним позовом у квітні 2015 року (згідно з поштового штемпеля на конверті позов надіслано до суду 08.04.2015р.), тобто, з пропуском спеціальної позовної давності в один рік до вимоги про стягнення пені.

Відповідно до ч.5 ст.267 Цивільного кодексу України якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У даному випадку, позивачем не наведено будь-яких причин пропущення позовної давності, в т.ч. поважних; з матеріалів справи наявність таких причин пропущення позовної давності щодо стягнення пені не вбачається, оскільки вже з 01.02.2013р. позивачу було відомо про порушення його прав, проте, без поважних на це причин, пропустив строк для звернення до суду про стягнення пені, право нарахування якої до сплати відповідачем мав за умовами договору.

Відповідно до п.4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За таких обставин, у позові в частині стягнення 204280,53 грн. пені слід відмовити.

З огляду на зазначене, позов задовольняється частково; з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 461000,00 грн. заборгованості та 30198,65 грн. 3% річних, у стягненні 204280,53 грн. пені суд відмовляє.

У відповідності до вимог ст.49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Кремнянський крохмальний завод" (11334, Житомирська обл., Лугинський р-н, с.Кремне, вул.Центральна, 90, ідентифікаційний код 00383395) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Арго-Лайн" (03069, м.Київ, вул.Кіровоградська, буд.38/58, 36134743):

- 461000,00 грн. заборгованості,

- 30198,65 грн. 3% річних,

- 9823,97 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В позові в частині стягнення 204280,53 грн. пені відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 17.06.15

Суддя Ляхевич А.А.

віддрук.прим.:

1 - до справи

2, 3 - сторонам (реком.)