РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/9569/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрон - Україна"

до Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит"

про зобов'язання виконати умови договору та стягнення 85 977,20 грн.

Суддя Головатюк Л. Д.

Представники :

Від позивача: Олареско М. І. (за довіреністю)

Від відповідача: не з'явився

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні 02.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про зобов'язання відповідача виконати умови договору про розрахунково-касове обслуговування № 23/018 від 13.06.2006, а саме виконати платіжні доручення № 201 від 24.02.2015 та № 203 від 24.02.2015 та стягнення пені у зв'язку з неналежним виконанням умов вказаного договору у розмірі 85 977,20 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 20.04.2015 порушено провадження у справі № 910/9569/15 та призначено до розгляду на 20.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2015 розгляд справи відкладено на 02.06.2015, в зв'язку з нез'явленням в судове засідання представника відповідача та неподання ним витребуваних судом доказів.

28.05.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва від позивача надійшли уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить суд прийняти рішення яких зобов'язати відповідача виконати платіжні доручення № 201 від 24.02.2015 та № 203 від 24.02.2015 та стягнути з відповідача на його користь 552 710, 55 грн. пені.

29.05.2015 через відділ канцелярії Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив у справі.

В судове засідання 02.06.2015 представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник позивача в судове засідання з'явився, надав суду усні пояснення по суті справи, в яких позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог підтримав в повному обсязі.

Подана позивачем заява про уточнення позовних вимог розцінена судом як заява про збільшення позовних вимог, та прийнята судом до розгляду в порядку ст. 22 ГПК України, оскільки сума пені збільшена за рахунок збільшення періоду її нарахування. В подальшому розгляд позовних вимог здійснюється з врахуванням поданої заяви про збільшення позовних вимог.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням з боку відповідача його зобов'язань за договором № 23/018 на розрахунково - касове обслуговування від 13.06.2006, а саме щодо виконання платіжних доручень № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав спливу строку виконання платіжних доручень № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн. Крім того, відповідач заперечує проти нарахування пені, оскільки позивачу у відповідності до п. 20 Тарифів комісійної винагороди по обслуговуванню клієнтів (юридичних осіб) у національній валюті позивачу була нарахована винагорода на залишки на поточному рахунку в розмірі 0, 4 % річних, нарахування якої не заперечувалося позивачем. Отже, на думку відповідача, позивачем були прийняті виконані відповідачем зобов'язання, чим по суті визнано факт знаходження на рахунку позивача саме вільного залишку в розмірі 6 225 774, 51 грн.

Оскільки про час та місце судового засідання відповідач був належним чином повідомлений, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

У судовому засіданні складено протокол згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши думку представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

13.06.2006 між відповідачем, як банком, та позивачем, як клієнтом було укладено договір № 23/018 на розрахунково - касове обслуговування (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1. якого банк відкриває клієнту поточний рахунок в національній валюті № 8980 зобов'язується здійснювати розрахунково-касове обслуговування, а клієнт зобов'язується оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених договором.

Вказаний вище договір укладено сторонами шляхом підписання єдиного документа, та згідно норм чинного законодавства для укладення такого типу договору (банківського рахунку та розрахунково-касового обслуговування) не встановлено вимоги про обов'язкове нотаріальне посвідчення. Умовами самого договору такої вимоги також не передбачено.

Договір є чинним, та у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Матеріали справи не містять доказів протилежного.

Згідно пункту 2.1. договору банк здійснює розрахунково - касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

У відповідності до п. 2.2. договору списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Згідно викладеного в п. п. 3.3.2., 3.3.3 договору банк, також, взяв на себе зобов'язання виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові та інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами по рахунку клієнта відповідно до вимог чинного законодавства України та договору, на підставі належним чином оформлених платіжних документів клієнта та належним чином виконувати умови договору; здійснювати розрахунково - касове обслуговування рахунку у визначений час з 9.00 до 15.00 крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів.

24.02.2015 позивачем відповідачу були надані супровідним листом вих. № 24/02 - 6 від 24.02.2015 (вх. № 1-23/18870 від 24.02.2015) розрахункові документи для їх виконання, а саме: платіжні доручення № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн.

Із наданої позивачем в матеріали справи копії листа вих. № 24/02 - 6 від 24.02.2015 вбачається, що вказане платіжні доручення були одержані банком 24.02.2015.

Станом на 26.02.2015 у позивача на рахунку № 8980 знаходилися грошові кошти в розмірі 6 140 949, 28 грн., а станом на 27.05.2015 залишок на рахунку становить 6 225 774, 51 грн., що підтверджується матеріалами справи, отже на рахунку була наявна достатня сума грошових коштів для виконання платіжних доручень позивача.

Однак, вказані платіжні доручення відповідачем виконані не були, і матеріали справи також не містять доказів надання відповідачем обґрунтованої відмови, з встановлених законом підстав, щодо їх невиконання.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є вимога позивача зобов'язати відповідача виконати платіжні доручення № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн. та про стягнення з відповідача на користь позивача 552 710, 55 грн. пені в розмірі 0, 1 % від суми простроченого платежу на підставі п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за прострочення на 90 календарних днів.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі - Закон), банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Відповідно до ст.ст. 21 та 22 Закону, ініціювання переказу проводиться, зокрема, шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа. За приписами п. 22.7 ст. 22 Закону, у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Разом з цим, матеріали справи не містять доказів відмови відповідача у прийнятті до виконання платіжних доручень № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн. та повернення їх позивачу без виконання з встановлених законом та договором підстав.

Відповідно до ст. 30 Закону, переказ вважається завершеним, зокрема, з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача.

Статтею 1066 ЦК України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. При цьому, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Так, за приписами частини 3 статті 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

У відповідності до п. 3.2.2. договору відповідач зобов'язаний виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами.

Отже, оскільки умовами договору не передбачено іншого, то відповідач був зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, в день його надходження (пункт 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні").

Відповідно до ст. 1073 ЦК України, у разі, зокрема, порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка, банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму (ст. 1074 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів, що відповідач 24 лютого 2015 року мав передбачені законом підстави обмежувати права позивача щодо розпоряджання грошовими коштами, які знаходяться на рахунку останнього.

Згідно ст. 173 ГК України якщо один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Отже, не виконанням наданих позивачем платіжних доручень № 201 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 000 000, 00 грн., № 203 від 24.02.2015 про перерахування коштів на суму 3 141 228, 28 грн., та не перерахуванням коштів за вказаними у них реквізитами, враховуючи наявність достатньої суми коштів для цього на рахунку позивача, є порушенням з боку відповідача встановлених договорами укладеними між сторонами та Законом зобов'язань щодо повного та вчасного здійснення розрахунково-касового обслуговування позивача, а відтак, позовна вимоги про зобов'язання виконати платіжні доручення вказані позивачем в позовній заяві, підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи відповідача стосовно спливу строку виконання платіжних доручень відхиляються судом, як необґрунтовані, адже на момент подання відповідних платіжних доручень строк їх виконання не сплив.

Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення з відповідача 552 710, 55 грн. пені в розмірі 0, 1 % від суми простроченого платежу на підставі п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" за прострочення за 90 календарних днів ( з 27.02.2015 по 27.05.2015) задовольняються судом з нижчевикладених підстав.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Розмір штрафних санкцій передбачений ст. 231 Господарського кодексу України. Згідно ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 8.4 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів, а п. 32.2. ст. 32 вказаного закону визначає, що у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0, 1 % суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 % суми переказу, якщо інший договір пені не обумовлений договором між ними.

Украдений між сторонами договір положень щодо нарахування пені не містить, відтак до правовідносин що склалися між сторонами підлягає застосуванню Закон, яким визначений розмір пені.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 552 710, 55 грн. у відповідності до п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", оскільки судом встановлено порушення відповідачем строків виконання зобов'язання по виконанню грошового переказу, і сума нарахованої пені не перевищує 10 % від суми переказу. Позовна заява містить розрахунок суми пені згідно п. 32.2. ст. 32 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", при перевірці якого судом встановлено, що позивач правильно здійснив вказаний розрахунок.

Доводи відповідача стосовно того, що відсутність заперечень з боку позивача щодо нарахування йому 0, 4 % річних на суму грошових коштів, що перебувають на його рахунку, як на вільний залишок відповідно до п. 20 Тарифів комісійної винагороди по обслуговуванню клієнтів (юридичних осіб) у національній валюті, є прийняттям позивачем (розуміючи їх правову природу) відповідних зобов'язань відповідача відхиляються судом, як такі що не ґрунтуються на договорі та законі.

Так, в п. 20 Тарифів комісійної винагороди по обслуговуванню клієнтів (юридичних осіб) у національній валюті вказано: "винагорода клієнту за залишки на поточному рахунку (у розрахунок приймаються середньоденні залишки на розрахунковому рахунку клієнта за поточний місяць), відсотках річних від 50 000 до 100 000 грн. - 0, 4 %, понад 100 000, 00 грн. - індивідуальні умови. А матеріали справи доказів, із яких би вбачалося, що сторонами в індивідуальному порядку було погоджено нарахування відповідачем позивачу на залишок вільних грошових коштів 0, 4 % річних, не містять. При цьому, договір укладений між сторонами не містить зобов'язань відповідача перед позивачем щодо нарахування річних на залишок вільних грошових коштів на рахунку.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

Судовий збір, відповідно до положень статті 49 ГПК України, покладається на відповідача повністю, враховуючи, що спір у справі виник внаслідок його неправильних дій.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 33, 43, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрон - Україна" задовольнити у повному обсязі.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код 09807856) виконати платіжне доручення № 201 від 24.02.2015 та перерахувати на поточний рахунок Житомирської митниці ДФС, відкритий в ГУ ДКСУ у м. Києві, передплати за митне оформлення в сумі 3 000 000, 00 грн. (реквізити платежу: отримувач - Житомирська митниця ДФС, код отримувача - 39421140, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку - 820019, рахунок № 8980) та виконати платіжне доручення № 203 від 24.02.2015 та перерахувати на поточний рахунок Харківської митниці ДФС, відкритий в ГУ ДКСУ у м. Києві, передплату за митне оформлення в сумі 3 141 228, 28 грн. (реквізити платежу: отримувач Харківська митниця ДФС, код отримувача - 38633709, банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві, код банку - 820019, рахунок № 8980.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газтрон - Україна" (04070, м. Київ, вул. Спаська, буд. 9-А; ідентифікаційний код 34048506) 552 710 (п'ятсот п'ятдесят дві тисячі сімсот десять) грн. 55 коп. пені та 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено: 11.06.2015.

Суддя Л. Д. Головатюк