ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.06.2015 Справа № 920/419/15

за позовом: Компанії "Агрофертранс ЛТД", м. Бромлі, Великобританія;

до відповідача: Державного підприємства "Охтирський комбінат хлібопродуктів"

Державного агентства резерву України, м. Охтирка, Сумська область;

про стягнення 664 859 грн. 32 коп.,

Суддя Джепа Ю.А.

За участю представників сторін:

від позивача: Терешко Г.А. (довіреність б/н від 13.03.2015 р.);

від відповідача: Семенченко П.О. (довіреність № 10/03 від 10.03.2015 р.);

При секретарі судового засідання Куриленко О.В.

Суть спору: позивач просить суд стягнути з відповідача 481 047 грн. 72 коп. основного боргу, відповідно до укладеного між сторонами контракту № Р044-WB-04/10 від 23.03.2010 р. та № Р116-WB-09/11 від 07.09.2011 р.; 155 456 грн. 31 коп. інфляційних втрат, 28 355 грн. 29 коп. 3% річних; а також судові витрати, пов'язані з розглядом справи.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав позовні вимоги.

В попереднє судове засідання на виконання ухвали господарського суду Сумської області від 13.05.2015 р. представник відповідача надав належним чином завірену копію договору № Р116/WB-09/11 від 07.09.2011 р., яку було долучено до матеріалів справи.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судових засідань в даній справі та для подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності судового процесу, вимоги ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку та встановлений ст. 69 Господарського процесуального кодексу України строк розгляду справи, суд вважає, що сторонам створені всі належні умови та є підстави для розгляду справи по суті за наявними матеріалами відповідно до вимог ст. 75 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням господарського суду Сумської області від 18.11.2013 р. по справі № 920/1570/13 за позовом компанії «Агрофертранс ЛТД» (позивач) до Державного підприємства «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України (відповідач, боржник) про стягнення заборгованості позов задоволено у повному обсязі, стягнуто з Відповідача на користь Позивача заборгованість за договорами № Р044-WВ-04/10 від 23.03.2010 р. та № Р116-WB-09/11 від 07.09.2011 р. в сумі 849 930 грн. 30 коп., що еквівалентно 106 334,33 доларів США, а також 16 998, 61 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 27.01.2014 р. по справі № 920/1570/13 рішення господарського суду Сумської області від 18.11.2013 р. по справі № 920/1570/13 залишено без змін.

18.02.2014 р. на виконання вказаного рішення господарського суду Сумської області видано судовий наказ.

Позивач в позовній заяві зазначає, що 03.03.2014 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Очкуренко В. М. винесена Постанова про відкриття виконавчого провадження № 42327162.

Разом з тим, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Охтирського міськрайонного управління юстиції Очкуренко В. М. винесені Постанови про накладення арешту на рахунки боржника від 31.03.2014 р., 07.05.2014 р., 10.07.2014 р.

Позивач в позові зазначає, що з боржника в примусовому порядку стягнуто борг п'ятьма платежами, що підтверджується:

- Платіжним дорученням № 686 від 05.05.2014 р. на суму 392 871,50 грн.;

- Платіжним дорученням № 1812 від 30.07.2014 р. на суму 47 122,23 грн.;

- Платіжним дорученням № 1386 від 31.07.2014 р. на суму 69 041,42 грн.;

- Платіжним дорученням № 2673 від 14.10.2014 р. на суму 230182,95 грн.;

- Платіжним дорученням № 3069 від 28.11.2014 р. на суму 127710,81 грн.

Судом встановлено, що рішення господарського суду Сумської області від 18.11.2013 р. виконано, що підтверджується винесеною старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Охтирького міскрайонного управління юстиції Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №42327162 від 20.01.2015 р.

В обґрунтування своєї позиції по справі позивач посилається на те, що відповідач (боржник) отримав в борг кошти в сумі 106 334, 33 долари США. Загальна сума заборгованості в розмірі 849 930 грн. 30 коп., визначена судовим рішенням господарського суду Сумської області була еквівалентною сумі 106 334,33 доларів США лише на момент винесення рішення господарського суду Сумської області від 18.11.2013 р.

Також позивач зазначає, що вказане судове рішення не було виконано відповідачем добровільно, борг було стягнуто в примусовому порядку, у зв'язку з чим стягнення боргу розтягнулося в часі. У зв'язку із різким зростанням курсу валют по відношенню до гривні, суттєво знизилась й сума, яка підлягає стягненню з відповідача і вона більше не становить еквівалент заборгованості відповідача перед позивачем, який був встановлений судовим рішенням господарського суду Сумської області, що підтверджується наступним.

З моменту винесення рішення господарським судом Сумської області курс гривні по відношенню до курсу долару США суттєво знизився. Станом на 27.01.2014 р. (дата винесення постанови Харківського апеляційного господарського суду, якою рішення господарського суду Сумської області залишено без змін) офіційний курс національної валюти гривні по відношенню до долара США становив 7,99 грн. за 1 долар США. В подальшому курс валют змінювався.

Згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Тобто, відповідач (боржник) отримав у борг кошти у сумі, що еквівалентна саме 106 334,33 доларам США, в той же час у зв'язку із зміною курсу, кредитору повернуто значно меншу суму.

Станом на 05.05.2014 р. (стягнення частини боргу за платіжним дорученням № 686) курс долара по відношенню до національної валюти гривні за офіційним курсом Національного банку України становив - 11,40 гривень за 1 долар США. Тобто, станом на 05.05.2014 р. позивачу було повернуто 392 871,50 грн., що було еквівалентом лише 34 462,41 доларів США (392 871,50 грн./11,40 = 34 462,41). В той же час, якби борг стягувався по курсу гривні по відношенню до іноземної валюти 7,99 гривень за долар США (який існував на момент винесення рішення), то кредитору було б повернуто 392 871,50 грн. /7,99 = 49 170,40 доларів США. Однак, оскільки курс змінився, то станом на 05.05.2014 р. кредитор мав отримати суму 49170,40 доларів * 11,40 = 560 542,56 грн., оскільки саме ця сума становила суму, яка підлягає сплаті на день платежу 05.05.2014 р.

Таким чином, позивач (кредитор) недоотримав 560 542,56 грн. - 392 871,50 грн. = 167 671,06 грн.

Станом на 30.07.2014 р. (стягнення частини боргу за платіжним дорученням № 1812) курс долара по відношенню до національної валюти гривні за офіційним курсом Національного банку України становив - 12 гривень за 1 долар США, тобто позивачу було повернуто 47122,23 грн. /12 = 3 926,85 доларів США.

В той же час, якби борг стягувався по курсу гривні по відношенню до іноземної валюти 7,99 гривень за долар США (який існував на момент винесення рішення), то кредитору було б повернуто 47 122,23 грн. /7,99 = 5 897,65 доларів США. Однак, оскільки курс змінився, то станом на 30.07.2014 р. кредитор мав отримати суму 5 897,65 доларів * 12 = 70 771,8 грн., оскільки саме ця сума становила суму, яка підлягає сплаті на день платежу 30.07.2014 р.

Таким чином, позивач (кредитор) недоотримав 70 771,8 грн. - 47 122,23 грн. = 23 649,57 грн.

Станом на 31.07.2014 р. (стягнення частини боргу за платіжним дорученням № 1386) курс долара по відношенню до національної валюти гривні за офіційним курсом Національного банку України становив - 12,09 гривень за 1 долар США, тобто позивачу було повернуто 69041,42 грн./12,09+5 710,62 доларів США.

В той же час, якби борг стягувався по курсу гривні по відношенню до іноземної валюти 7,99 гривень за долар США (який існував на момент винесення рішення), то кредитору було б повернуто 69 041,42 грн. /7,99 = 8 640,97 доларів США. Однак, оскільки курс змінився, станом на 31.07.2014 р. кредитор мав отримати суму 8 640,97 доларів * 12,09 = 104 469,32 грн., оскільки саме ця сума становила суму, яка підлягає сплаті на день платежу 31.07.2014 р.

Таким чином, позивач (кредитор) недоотримав 104 469,32 грн. - 69 041,42 грн. = 35 427,9грн.

Станом на 14.10.2014 р. (стягнення частини боргу за платіжним дорученням № 2673) курс долара по відношенню до національної валюти гривні за офіційним курсом Національного банку України становив - 12,95 гривень за 1 долар США, тобто позивачу було повернуто 230 182,95 грн. /12,95 = 17 774,74 доларів США.

В той же час, якби борг стягувався по курсу гривні по відношенню до іноземної валюти 7,99 гривень за долар США (який існував на момент винесення рішення), то кредитору було б повернуто 230 182,95 грн. /7,99 = 28 808,87 доларів США. Однак, оскільки курс змінився, то станом на 14.10.2014 р. кредитор мав отримати суму 28 808,87 доларів * 12,95 = 373 074,86 грн., оскільки саме ця сума становила суму, яка підлягає сплаті на день платежу 14.10.2014 р.

Таким чином, позивач (кредитор) недоотримав 373 074,86 грн. - 230 182,95 грн. = 142 891,91 грн.

Станом на 28.11.2014 р. (стягнення частини боргу за платіжним дорученням № 3069) курс долара по відношенню до національної валюти гривні за офіційним курсом Національного банку України становив - 14,96 гривень за 1 долар США, тобто позивачу було повернуто 127 710,81 грн. /14,96 = 8 536,81 доларів США.

В той же час, якби борг стягувався по курсу гривні по відношенню до іноземної валюти 7,99 гривень за долар США (який існував на момент винесення рішення), то кредитору було б повернуто 127 710,81 грн. /7,99 = 15 983,83 доларів США. Однак, оскільки курс змінився, то станом на 28.11.2014 р. кредитор мав отримати суму 15 983,83 доларів * 14,96 = 239 118,09 грн., оскільки саме ця сума становила суму, яка підлягає сплаті на день платежу 28.11.2014 р.

Таким чином, позивач (кредитор) недоотримав 239 118,09 грн. - 127 710,81 грн. = 111 407,28 грн.

Неповернута частина боргу становить 167 671,06 грн. + 23 649,57 грн. + 35 427,9 грн. + 142 891,91 грн. + 111 407,28 = 481 047,72 грн.

Статтею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, і виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 ст. 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до інших вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом, іншими законами або договором.

Як вже було зазначено, згідно з ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов'язання належним чином означає його виконання в тому числі у повному обсязі. Виконання зобов'язання частинами можливо лише в окремих випадках.

Як зазначено в Ухвалі судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 12.03.2009 року, належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В той же час, належним виконанням у даній справі є повернення Боржником боргу у повному обсязі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що обов'язки сторони зобов'язання - ДП «Охтирський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України після виконання рішення господарського суду Сумської області від 18.11.2013 р. не припиняться, оскільки сума боргу в гривні, яка була стягнута не становила більше еквівалент 106 334,33 доларів США.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача суми коштів у розмірі 481 047,72 грн. з метою виконання зобов'язань відповідача у повному обсязі.

Проте, відповідач заперечуючи проти позову посилається на те, що постановою державного виконавця було накладено арешти на рахунки боржника і тому відповідач не міг користуватись своїми рахунками і не міг приймати рішення щодо сплати або несплати коштів.

Суд не може погодитись с твердженням відповідача, оскільки відповідач мав можливість добровільно погасити заборгованість перед позивачем до вчинення заходів з примусового виконання судового рішення.

Відповідачем доказів сплати 481 047 грн. 72 коп. основного боргу та аргументованих заперечень проти вимог позивача не подано, не подано і доказів сплати боргу, тому суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. ст. 526, 527, 533 Цивільного кодексу України.

За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по контракту № Р044-WB-04/10 від 23.03.2010 р. та по контракту № Р116-WB-09/11 від 07.09.2011 р. позивач просить стягнути з відповідача 28 355 грн. 29 коп. 3% річних.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимоги кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором, або законом.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги стосовно стягнення 3% річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України.

Крім цього, позивачем заявлені вимоги по стягненню з відповідача 155 456 грн. 31 коп. інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства, суд не може погодитися з зазначеною позицією позивача, враховуючи наступне.

Пунктами 4.3 контракту № Р044-WB-04/10 від 23.03.2010 р. та контракту № Р116-WB-09/11 від 07.09.2011 р. визначено, що валюта платежа - долар США.

Відповідно до ч. 7 п. 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» № 14 від 17.12.2013 р. Вимоги щодо застосування заходів відповідальності за порушення грошових зобов'язань, визначених в іноземній валюті, мають заявлятися в національній валюті України (гривнях) за офіційним курсом Національного банку України на день заявлення відповідної вимоги (крім випадків, коли стороною зобов'язання, у якому виник спір, одержано відповідну ліцензію Національного банку України). При цьому стягнення інфляційних нарахувань на суму основної заборгованості не є можливим, оскільки індекс інфляції розраховується лише стосовно національної валюти України (гривні).

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, суд дійшов висновку про відшкодування позивачеві за рахунок відповідача суми сплаченого судового збору в розмірі 10 188 грн. 06 коп. відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 Господарського процесуального кодексу України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 509, 526, 533, 549, 599, 625 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу україни, ст. ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Охтирський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України (42700 Сумська область, м. Охтирка, вул. Червоноармійська, 11, код 00956031) на користь Компанії "Агрофертранс ЛТД" (Леонард Хаус, 5-7, Ньюман Роуд, Бромлі, Кент BR1 1RJ, код 4504937) 481 047 грн. 72 коп. основного боргу; 28 355 грн. 29 коп. 3% річних, 10 188 грн. 06 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 12.06.2015 р.

СУДДЯ Ю.А. ДЖЕПА