ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

23.04.15р. Справа № 904/866/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНДІАЛЬ", смт. Ювілейне Дніпропетровського району Дніпропетровської області

про стягнення курсової разниці

Суддя Бєлік В.Г.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кітченков М. О., довіреність від 06.02.2013 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МОНДІАЛЬ" про стягнення курсової різниці в сумі 31 106,00 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано наступним.

Позивач в січні 2013р. з позовом до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ "МОНДІАЛЬ" 35 124.82 грн. заборгованості за договром договір на збір вихідних даних для проектування, та їх узгодження №12 від 25.09.2007р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі 904/656/13-г від 03.02.2014р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р. позов задоволено частково, з відповідача стягнуто 31 972,00грн. суми боргу, що на момент винесення рішення становило еквівалент 4 000,00 долларів США за офіційним курсом НБУ, та 1 566,07грн. судового збору.

Згідно платіжного доручення № 152 від 19.12.2014р. на виконання рішення суду відповідач сплатив позивачу 33 538,07грн., тобто рішення суду виконане в повному обсязі.

Позивач, посилаючись на ч 2 ст.533 заявляє, що станом на час виконання рішення суду офіційний курс доллара США, встановлений НБУ, становив 15,99999грн. тому відповідач мав сплатити 63 077,48грн., різниця складає 31 106,00грн., яку позивач просить стягнути.

Відповідач проти позову заперечує, просить відмовити в його задоволенні. Надав відповідний письмовий відзив.

Представник позивача у судове засідання не з'явився. Надав пояснення на відзив в яких просив суд позов задовольнити та розглядати справу за його відсутністю.

Суд розглядає справу згідно ст. 75 господарського процесуального кодексу України, за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ч.2 ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

В С Т А Н О В И В :

Між ТОВ "МОНДІАЛЬ" (Замовник) та ФОП ОСОБА_1 (Виконавець) укладено договір на збір вихідних даних для проектування, та їх узгодження №12 (далі - Договір) від 25.09.2007р.

Згідно з п.1.1 якого Замовник доручив, а Виконавець зобовязався здійснити збір вихідних даних для проектування та їх узгодження у відповідних організацій та установах для виготовлення проекту землеустрою. Кінцевою метою надання послуг за цим Договором було отримання Замовником договору оренди земельної ділянки, розташованої на перехресті бульвару Вечірнього та вул. Бикова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу під будівництво торговельно-розважального комплексу.

Відповідно до п.2.1 Договору Замовник за виконану роботу зобов'язався сплатити Виконавцю суму еквівалентну 4 000,00 доларів США (за комерційним курсом на день розрахунку). Розрахунки між сторонами здійснюються в гривнях.

Пунктом 5.2 Договору обумовлено, що свої зобов'язання за Договором Виконавець повинен виконати в строк від шести місяців до кінцевого розрахунку за виконані роботи.

Виконавець в строки, обумовлені Договором, виконав свої зобов'язання, що підтверджується: укладеним 01.12.2009р. Відповідачем з Криворізькою міською радою Договором оренди земельної ділянки на перехресті бульвару Вечірнього та вул. Бикова в Саксаганському районі у м. .Кривому Розі площею 1,2000 га для розміщення торговельного-розважального комплексу після закінчення його будівництва (Договір зареєстровано у Криворізькому відділі Дніпропетровської регіональної філії державного підприємства "Центр державного земельного кадастру", про що 14.01.2010р. у Державному реєстрі земель вчинено запис № 29); листом-підтвердженням №09/9 від 15.01.2010р. ТОВ "МОНДІАЛЬ" одержання від ФОП ОСОБА_1 результатів послуг за договором від 25.09.2007р. № 12 про передачу оригіналу договору оренди земельної ділянки та про відсутність претензій щодо якості наданих послуг.

Таким чином з 15.01.2010р. у Замовника виникло зобовязання перед Виконавцем з оплати наданих послуг.

14.12.2012р. позивач направив претензію відповідачеві з вимогою оплати виконаних за Договором робіт. За даними Позивача, на дату предявлення позову Відповідач не надав відповіді на його претензію, роботу не оплатив.

Наведене стало причиною звернення позивача в січні 2013р. з позовом до господарського суду Дніпропетровської області про стягнення з ТОВ "МОНДІАЛЬ" 35 124.82 грн.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі № 904/656/13-г від 03.02.2014р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р. позов задоволено частково, з відповідача стягнуто 31 972,00грн. суми боргу, що на момент винесення рішення становило еквівалент 4 000,00 долларів США за офіційним курсом НБУ, та 1 566,07грн. судового збору.

Згідно платіжного доручення № 152 від 19.12.2014р. на виконання рішення суду відповідач сплатив позивачу 33 538,07грн., тобто рішення суду виконане в повному обсязі.

Позивач, посилаючись на ч 2 ст.533 Цивільного кодексу України, якою встановлено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом, заявляє, що станом на час виконання рішення суду офіційний курс доллара США, встановлений НБУ, становив 15,99999грн. тому відповідач мав сплатити 63 077,48грн., різниця складає 31 106,00грн., яку позивач просить стягнути.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобовязаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Факт порушення відповідачем прийнятих на себе зобовязаннь з оплати обумовленої договором суми еквівалентної 4 000,00 доларів США встановлено рішенням господарського суду у справі 904/656/13-г.

Відповідно до ст. 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду, (іншого органу, який вирішує господарськи спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на той факт, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі 904/656/13-г від 03.02.2014р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2014р. позов задоволено частково, з відповідача стягнуто 31 972,00 грн. суми боргу, що на момент винесення рішення становило еквівалент 4 000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, та 1 566,07грн. судового збору.

Згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З врахуванням вищенаведених норм суд зазначає, що якщо особа, не виконала своїх зобов'язань щодо оплати суми боргу визначеної в іноземній валюті, то з неї судом стягується сума боргу в гривні за офіційним курсом на момент винесення рішення суду.

В даному випадку таке перерахування (еквівалент долара США до гривні) було здійснено і відображено рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.02.2014р. та постанові Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.11.2014 року у справі № 904/656/13-г

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 "Справа "Совтрансавто-Холдинг" проти України" суд зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Рішення господарського суду справі № 904/656/13-г виконане відповідачем в повному обсязі, проти чого не заперечує позивач та що підтверджуеться копією платіжного доручення № 152 від 19.12.2014р. про сплату 33 538,07грн.,

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, зобв'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи що розмір зобов'яання, яке виникло на підставі договору на збір вихідних даних для проектування, та їх узгодження №12 (далі - Договір) від 25.09.2007р., встановлений рішенням суду та виконання відповідачем цього рішення, про що вже зазначалось, таке зобов'язання є припиненим з 19.12.2014р.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Згідно з ст. 44 ГК України підприємництво здійснюється на основі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Суд вказує, що комерційний розрахунок та власний комерційний ризик, співпадає з такою ознакою підприємницької діяльності, як ризиковий характер, і передбачає покладання всього тягаря несприятливих наслідків підприємницької діяльності безпосередньо на підприємця.

Разом з цим, суд зазначає, що саме такі ризики позивач поніс внаслідок суттєвої зміни курсу з моменту виникнення зобов'язання відповідача з оплати виконаних робіт за року до моменту стягнення заборгованості за рішенням суду у грудні 2014.

У пункті 8.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 зазначено, що у разі, якщо за умовами договору сума платежу, що визначена в іноземній валюті, на день виникнення у відповідача грошового зобов'язання перераховується у гривню і в подальшому на день фактичної сплати коштів згідно з таким перерахунком не змінюється, тобто залишається гривневим, то з моменту перерахунку боржник відповідно до частини другої статті 625 ЦК України зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання даного зобов'язання.

Однак, у межах даної справи позивачем була заявлена лише вимога про стягнення курсової різниці (яка не підлягає задоволенню, з врахуванням вищезазначених обставин), разом з цим, жодних штрафних санкцій, нарахованих в порядку ст. 625 ЦК України позивачем в даному спорі заявлено не було.

Посилання позивача на Постанову судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24.09.2014р., як на обов'язкову у подібних правовідносинах суд не приймає, оскільки предмети розгляду у цій справі та справі, що розглядається гоподарським судом є різними.

Так, предметом розгляду у Верховному суді України було питання можливості стягнення заборгованості за кредитним договором у валюті, тоді як предметом справи, що розглядається господдарським судом є питання стягнення курсової різниці між сумою боргу, встановленою у рішенні суду, та сумою, що дорівнює еквівалент суми боргу станом на час виконання такого рішення.

За таких обставин, правові підстави для задоволення позову відсутні.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст.84 ГПК України.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено

28.04.2015р.

Суддя В.Г. Бєлік