ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р.Справа № 922/692/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
до 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків , 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків
про та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору до про витребування майна із чужого незаконного володіння Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, м. Харків; 3-я особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача по позову третьої особи: - Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області, м. Харків 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Харків 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Харків витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору
за участю представників сторін:

позивача - ОСОБА_5 довіреність б/н від 15.03.15 р.;

третьої особи (ФОП ОСОБА_4) - ОСОБА_6 довіреність б/н від 01.04.15 р., ОСОБА_7 довіреність б/н від 01.04.15 р.;

третьої особи (Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області) - не з'явився;

1-го відповідача - ОСОБА_8 довіреність б/н від 13.05.15 р.;

2-го відповідача - ОСОБА_3;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідачів: 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви просить витребувати із незаконного володіння ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_3 майно, що належить ФОП ОСОБА_1 на праві приватної власності згідно переліку викладеного в уточненій позовній заяві. Судові витрати позивач просить покласти на відповідачів.

У судовому засіданні 18 лютого 2015 року оголошувалась перерва до 04 березня 2015 року.

Представник 2-го відповідача 04.03.15 р. надав до суду клопотання про зупинення провадження у справі, у зв'язку із надісланням до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області для досудового розслідування матеріали даної справи, та зупинити розгляд справи до завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000496, яке знаходиться в провадженні зазначеного відділу.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 березня 2015 року розгляд справи було відкладено на 18 березня 2015 року о 11:30.

У судовому засіданні оголошувались перерви: до 01 квітня 2015 року о 10:00; до 02 квітня 2015 року о 10:30; до 06 квітня 2015 року о 11:30.

01 квітня 2015 року до господарського суду Харківської області надійшла позовна заява третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до відповідачів: 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, з урахуванням доповнень до позовної заяви від 03.04.15 р., в якій третя особа просить: визнати недійсним договір оренди №1 від 29.06.2010 року посвідчений Державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області Кормільцем М.П. про що в реєстрі зроблено запис №640; витребувати із незаконного володіння ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3 майно, що належить ФОП ОСОБА_4 на праві приватної власності, а саме: морозильна камера 6 дв. 1 шт., морозильна камера 4 дв. 1 шт. загальною вартістю 92760,00 грн. Судові витрати третя особа просить покласти на відповідачів.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 квітня 2015 року прийнято заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору враховуючи доповнення до вказаної позовної заяви Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до відповідачів: 1) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, 2) Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння та визнання недійсним договору, для спільного розгляду із первісним позовом. Залучено до розгляду справи по позовній заяві третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Інспекцію державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області. Розгляд справи відкладено на "22" квітня 2015 р. о 11:30.

У судовому засіданні оголошувались перерви до: 24 квітня 2015 року о 12:00; 13 травня 2015 року о 12:30.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 травня 2015 року розгляд справи було відкладено до 02 червня 2015 року о 12:30. Клопотання 2-го відповідача про витребування доказів задоволено. Витребувано в порядку ст. 38 ГПК України: у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1: оригінали договорів поставки №15/06-4 від 01.07.2010 р. та №15/06-4 від 10.07.2010 р., оригінал договору про спільну діяльність №3 від 27.07.2010 р.; у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4: оригінал договору про спільну діяльність №3 від 27.07.2010 р.

Представник 2-го відповідача у судовому засіданні надав 02.06.15 р. клопотання про призначення судової технічної експертизи документів, а саме договорів поставки №15/06-4 від 01.07.10 р. та №15/06-4 від 10.07.10 р., договору про спільну діяльність №3 від 27.07.10 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02 червня 2015 року у задоволенні клопотання 2-го відповідача про призначення експертизи відмовлено. Клопотання третьої особи ФОП ОСОБА_4 про поновлення строку позовної давності на звернення до суду прийнято до розгляду. Розгляд справи відкладено на 08 червня 2015 року о 12:00.

Присутній у судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримував та просив первісний позов задовольнити, проти задоволення позову третьої особи позивач не заперечував.

Присутній представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору заявив клопотання про поновлення строку звернення до суду у зв'язку із тим, що ФОП ОСОБА_4 дізнався про його порушені права після прийняття Харківським апеляційним господарським судом постанови від 24.03.14 р. у справі №922/4970/13, тому просив позов третьої особи задовольнити.

Представник 1-го відповідача у судовому засіданні проти задоволення первісного позову та позову третьої особи заперечував, про ним надані до суду заперечення на позовну заяву, та заперечення на уточнену позовну заяву, в яких 1-ий відповідач зазначив, що є рішення суду у справі №922/4970/13 від 29.01.14 р., яким відповідачами у даній справі доведено факт порушення з боку позивача зобов'язань оренди №1 від 29.06.10 р. та позивачем було здійснено фактичне використання приміщення, яке було передано в оренду за зазначеним договором. Вказане рішення суду набрало законної сили. Щодо позовних вимог про повернення майна, 1-ий відповідач зазначив, що позивачем не надано доказів передання та приймання відповідачами майна від позивача. Також 1-ий відповідач зазначив, що в межах виконавчого провадження у справі №922/4970/13, було накладено арешт на майно позивача, про що державним виконавцем складено акт опису та арешту майна, тобто на частину майна на втрату якого посилається позивач було накладено арешт. Позивач безпідставно посилається на порушення зобов'язань з боку відповідачів щодо виконання зобов'язань за договором оренди №1 від 29.06.10 р., а також на факт безпідставного отримання ними та збереження майна належного позивачеві.

Щодо позову третьої особи - ФОП ОСОБА_4 1-ий відповідач надав до суду 22.04.15 р. клопотання про застосування строку позовної давності до позову ФОП ОСОБА_4 та у задоволення позову відмовити.

22.04.15 р. 1-им відповідачем надано до суду клопотання про припинення провадження у справі згідно п.1.1. ст. 80 ГПК України, в частині розгляду позовної заяви третьої особи про визнання договору оренди №1 від 29.06.2010 р. недійсним, оскільки цій частині відсутній предмет спору у зв'язку із тим, що рішенням суду у справі №922/4970/14, зазначений договір було розірвано, тому провадження у цій частині підлягає припиненню.

Присутній представник 2-го відповідача у судовому засіданні заявив клопотання про застосування строків позовної давності до позовної заяви третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ФОП ОСОБА_4 та у задоволенні позову просив відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача по позову третьої особи (Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю у Харківській області) у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, відповідачів та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд встановив наступне.

29 червня 2010 року між позивачем 1-им та 2-им відповідачами було укладено 29 червня 2010 року договір оренди №1, який посвідчено Державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області Кормільцем М.П. про що в реєстрі зроблено запис №640.

Відповідно до п.1.1. договору оренди №1 орендодавець (1-ий та 2-ий відповідачі) передає, а орендар (позивач) приймає в тимчасове платне користування (оренду) нежитлове приміщення першого поверху нежитлової будівлі, загальною площею 153,6 (сто п'ятдесят три цілих шість десятих) кв.м., тераси (56,9) (п'ятдесят шість цілих дев'ять десятих) кв.м. (далі по тексту - приміщення) на умовах, викладених у даному договорі та невід'ємних додатках до нього, для розміщення орендарем ресторану-кафе. Як вказано у п. 3.1.1. договору оренди №1 орендодавець передає орендарю приміщення визначені в договорі оренди, по акту приймання-передання в оренду приміщення.

Договором, згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як вбачається з ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання на підставі господарських договорів є господарсько-договірними зобов'язаннями.

За договором оренди, виходячи з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України, одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обов'язок передання майна за договором найму встановлюється ст. 765 Цивільного кодексу України, яка визначає, що наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Як встановлено ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з положеннями п. 2.3. договору оренди №1 приміщення передається орендодавцем і приймається орендарем у строк до 2 (двох) календарних днів з моменту підписання даного договору, по акту приймання-передання в оренду приміщення у якому відображується відповідна інформація про приміщення і його стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 Господарського кодексу України господарське зобов'язання підлягає виконанню за місцем, визначеним законом, господарським договором, або місцем, яке визначено змістом зобов'язання. За зобов'язаннями, змістом яких є передача прав на будівлю або земельну ділянку, іншого нерухомого майна, як вказується в п. 1 ч. 2 ст. 197 Господарського кодексу України, зобов'язання повинно бути виконано за місцезнаходженням будівлі чи земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

Ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України покладає на сторони обов'язок вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом, обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

У відповідності до вимог ст. 54 ГПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги з зазначенням доказів. До обставин, на яких позивач обґрунтовує свої вимоги, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Предмет доказування це сукупність обставин, які необхідно встановити для правильного вирішення справи. У предмет доказування включаються факти матеріально-правового характеру, що є підставою вимог позивача та заперечень відповідача.

Позивачем не надано доказів передання та приймання 1-им та 2-им відповідачами майна від позивача.

Надані позивачем документи на підтвердження передачі майна 1-му та 2-му відповідачам: договори купівлі-продажу та видаткові накладні не є належним доказом отримання товарів саме відповідачами.

Щодо наданих позивачем договорів поставки №15/06-4 від 01.07.2010 року та №15/06-4 10.07.2010 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частинами 1 та 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні і зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов'язкові реквізити: назва документа; дата і місце складання; назва підприємства, від імені якого складається документ; зміст і обсяг господарської операції; одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші що мають можливість ідентифікувати особу, які брала участь у здійсненні господарської грації.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і заплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 2 ст. 656 Цивільного кодексу України визначено, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Як вбачається з зазначених договорів поставки, до них було внесено перелік майна (обладнання, побутової техніки тощо), яке не визначено індивідуальними ознаками, а лише родовим найменуванням такого товару (стеля, кутер, колектор тощо). Більш того, сторонами до договору поставки внесено як поставлені роботи (установка вентилятору, зонту, мектора, фарбування колектор, фарбування бра, монтаж повітропровода, проводка), а також включено послуги (дизайн, витрати на відрядження, транспорт).

Враховуючи вищезазначене та те, що позивачем не надано доказів реальності поставки майна за вищезазначеними договорами, а також належність виконання договорів поставки до спірних правовідносин між позивачем та відповідачами, відповідно до цього позовні вимоги по первісному позову є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо позову третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 1-им та 2-им відповідачами подані до суду клопотання про застосування до позову третьої особи ОСОБА_4 строку позовної давності.

Третьою особою подано до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду у зв'язку із тим, що ФОП ОСОБА_4 дізнався про порушення його прав з моменту прийняття Харківським апеляційним господарським судом постанови від 24.03.15 р. у справі №922/4970/13.

Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, ч.5 ст.261, ч.1 ст.262 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Харківської області від 29.01.2014 р. у справі №922/4970/13 за позовом ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору та стягнення коштів, позов задоволено частково. Розірвано договір оренди №1 від 29 червня 2010 року, посвідчений державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області Кормільцем М.П. (реєстровий № 640). Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Фізичної особи- підприємця ОСОБА_9 заборгованість за договором оренди №1 від 29 червня 2010 року у сумі 328 000,00 грн. основної заборгованості, 22 375,51 грн. пені та 573,50 грн. судового збору. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 заборгованість за договором оренди №1 від 29 червня 2010 року у сумі 328 000,00 грн. основної заборгованості, 22 375,51 грн. пені та 17482,94 грн. судового збору.

В решті позовних вимог відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 24 березня 2014 року у справі №922/4970/13 у задоволенні апеляційної скарги відмовлено. Рішення господарського суду Харківської області від 29.01 2014 р. у справі № 922/4970/13 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 16 липня 2014 року справа №922/4970/13 касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 29 січня 2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 24 березня 2014 року у справі за № 922/4970/13 - без змін.

27 липня 2010 року між ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_1 було укладено договір про спільну діяльність №3. Згідно даного договору зазначені особи мають діяти спільно, мають спільне майно інше.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_4 не був стороною по справі №922/4970/12 належно повідомлений про судовий розгляд справ, він довідався про порушення свого права після надходження копії Постанови Харківського апеляційного господарського суду від 24 березня 2014 року до його брата ОСОБА_1

За приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Згідно з ч.1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи вимоги ч.1 статті 261 Цивільного кодексу України, до моменту розірвання договору ФОП ОСОБА_4 не міг довідатися про порушення свого права та про особу, яка його порушила, тому не заслуговують на увагу доводи відповідачів щодо початку перебігу позовної давності з 29.06.2010р. Твердження відповідачів з цього приводу ґрунтуються на помилковому ототожненні обставин початку перебігу позовної давності за вимогою ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_9 про розірвання договору №1 від 29.06.2010 року, яка не є предметом даного спору, з обставинами початку перебігу позовної давності за позовною вимогою ФОП ОСОБА_4 про визнання Договору №1 від 29.06.2010 року недійсним та витребування майна з незаконного володіння.

Враховуючи вищенаведене та те, що ФОП ОСОБА_4, який не був стороною у справі №922/4970/13, та дізнався про його порушені права після прийняття постанови Харківським апеляційним господарським судом 24.03.14 р., суд вважає за необхідне клопотання третьої особи про поновлення строку позовної давності задовольнити, відповідно до цього суд вважає за необхідне у задоволенні клопотань 1-го та 2-го відповідачів відмовити.

Стосовно позовних вимог третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору відносно визнання недійсним договору оренди приміщення №1 від 29.06.2010 року суд виходить з наступного.

У відповідності до п. 2.6. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України №11 від 29.05.2013р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 207 ГК України господарське зобов'язання, визнане судом недійсним, також вважається недійсним з моменту його виникнення.

У силу припису частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 названого Кодексу, саме на момент вчинення правочину.

Поряд із загальними вимогами до письмової форми правочину (стаття 207 ЦК України, частина перша статті 181 ГК України) законодавством встановлюються спеціальні вимоги до окремих видів договорів.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

Статтею 203 ЦК України передбачено загальні вимоги, додержання яких є для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із частиною 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Нікчемний правочин є недійсним в силу закону, а тому також не створює інших наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.

Статтею 204 ЦК України передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх його істотних умов. Істотними умовами договору є умови про його предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст.180 ГК України, зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно ст.284 ГК України істотними умовами договору оренди є: об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Предметом договору є нежитлове приміщення першого поверху нежитлової будівлі, загальною площею 153,6 (сто п'ятдесят три цілих шість десятих) кв.м., тераси (56,9) (п'ятдесят шість цілих дев'ять десятих) кв.м. (надалі - Приміщення) на умовах, викладених у даному договорі та невід'ємних додатках до нього, для розміщення орендарем ресторану-кафе.

05.02.2015 року позивачем було здійснено запит до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області з проханням надати інформацію щодо введення в експлуатацію, як нежитлового приміщення 665,3 кв.м., АДРЕСА_3

Згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, в Департаменті наявна інформація стосовно видачі інспекцією ДАБК у Харківській області 29.12.2009 року гр. ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_9 свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил № 2000063 на об'єкт «Дачний будинок на території Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області », площа 665, 3 кв.м.

У пункті 14.1.129 Податкового кодексу визначено, що до об'єктів житлової нерухомості належать будівлі, віднесені згідно з законодавством до житлового фонду, дачні та садові будинки. Але, у відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 29.04.2010 року тип об'єкта зазначено - нежитлова будівля.

Також у відповідності до п. 1.5 договору мета користування приміщення Орендарем - здійснення господарської діяльності.

На момент закінчення будівництва будівлі, розташованої за адресою: будинок АДРЕСА_4, діяв Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затверджений Постановою Кабінету міністрів України від 08.10.2008 р. № 923.

На час прийняття в експлуатацію об'єктів нерухомості встановлюється Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011, відповідно до якого прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до І-ІІІ категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Експлуатація об'єктів , не прийнятих в експлуатацію забороняється .

Враховуючи те, що об'єкт будівництва, розташований за адресою будинок АДРЕСА_4 не приймався до експлуатації у встановленому законом порядку як нежитлова будівля, використання даного об'єкту у підприємницькій діяльності як самостійно, так і передачі в найм або іншим третім особам до вводу його в експлуатацію є таким, що суперечить ст. 5 Закону України "Про основи містобудування".

У відповідності до Постанови Кабінету Міністрів від 13 квітня 2011 р. N 461 "Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів", прийняття в експлуатацію об'єктів, що належать до I - III категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснено на підставі будівельного паспорта, проводиться шляхом реєстрації Державною архітектурно-будівельною інспекцією та її територіальними органами (далі - Інспекція) поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації (далі - декларація).

Нецільове використання нежитлового приміщення згідно договору оренди є порушенням п. 3.2.3. договору оренди №1 від 29.06.2010 року .

Враховуючи вищенаведене суд вважає позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання недійсним договору оренди №1 від 29.06.2010 року посвідченого Державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області Кормільцем М.П. про що в реєстрі зроблено запис №640.

Щодо клопотання 2-го відповідача про припинення провадження у справі згідно п.1.1. ст. 80 ГПК України, клопотання задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

У відповідності до Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року перелік підстав припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК України) та залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК України) є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Принципова відмінність наслідків цих дій полягає у тому, що у першому випадку повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається, а у другому (після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду) позивач має право знову звернутись до господарського суду з тим же позовом у загальному порядку.

Припинення провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв'язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов'язує неможливість судового розгляду справи.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК України), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому господарському суду слід мати на увазі, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання (стосовно відповідних актів органів місцевого самоврядування про це зазначено також у Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 № 7-рп/2009 у справі № 1-9/2009), то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору. Водночас юридична оцінка актів державних та інших органів, прийнятих з питань скасування та внесення змін до згаданих індивідуальних правових рішень, має здійснюватися господарським судом з урахуванням частини другої статті 4 ГПК України.

Визнання боржником претензії кредитора не є способом припинення зобов'язання і не свідчить про відсутність спору; особа, претензія якої визнана боржником, вправі звернутися до господарського суду з позовом про стягнення визнаної суми коштів.

Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК України, можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Предмет спору за позовом ФОП ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_9 існував до порушення провадження і не припиняв свого існування в процесі розгляду справи, тому суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання 2-го відповідача про припинення провадження у справі відмовити.

Щодо клопотання 2-го відповідача про зупинення провадження у справі у зв'язку із надсиланням до Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області для досудового розслідування, суд вважає за необхідне у його задоволенні відмовити з огляду на наступне.

Згідно положень ч. 2 статті 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках: зокрема надсилання господарським судом матеріалів прокурору або органу досудового розслідування.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем не доведено суду неможливості розгляду даної справи без розгляду кримінальної справи, яка знаходиться у Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківській області , суд вважає клопотання про зупинення провадження у справі необґрунтованим, відповідно до цього суд вважає за необхідне у задоволенні вказаного клопотання відмовити.

Щодо позовної вимоги третьої особи про Витребувати із незаконного володіння ФОП ОСОБА_1, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_3 майно, що належить ФОП ОСОБА_4 на праві приватної власності, а саме: морозильна камера 6 дв. 1шт., Морозильна камера 4 дв.1 шт загальною вартістю 92 760 , 00 грн., суд вважає ії необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене та те, що позивачем не надано доказів на підтвердження знаходження у третьої особи майна позивача, суд вважає за необхідне у задоволенні позову третьої особи в цій частині у задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме по первісному позову покладаються на позивача за первісним позовом, по позову третьої особи: за вимогу немайнового характеру у розмірі 1218,00 грн. на відповідачів в рівних долях; за вимогу про витребування майна з чужого володіння судові витрати покладаються на третю особу - ФОП ОСОБА_4

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. ст. 202, 203, 626. 759 ЦК України, 284 ГК України, Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України № 11 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", ст.ст. 1, 4, 12, 22, 33, 34, 43, 49,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні первісного позову відмовити.

2. Позовну заяву третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору - ФОП ОСОБА_4 задовольнити частково.

3. Визнати недійсним договір оренди №1 від 29.06.2010 року посвідчений Державним нотаріусом Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області Кормільцем М.П. про що в реєстрі зроблено запис №640.

4. В іншій частині позовних вимог третьої особи - у задоволенні позову відмовити.

5. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (61174, АДРЕСА_1 , індивідуальний податковий номер НОМЕР_1) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (61024, АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) 609,00 грн. судового збору.

6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, (61170, АДРЕСА_5 індивідуальний податковий номер НОМЕР_3) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 (61024, АДРЕСА_2, індивідуальний податковий номер НОМЕР_2) 609,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.06.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний