ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 902/1734/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддіКорсака В.А.,
суддівДанилової М.В.(доповідача), Данилової Т.Б.
за участю представників:
позивача відповідачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлено належним чином) Дихтяр В.О. (дов. від 05.01.2015 р. №2)
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуМедичного реабілітаційного центру "Південний буг"
на постановуРівненського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 р.
у справі № 902/1734/14 господарського суду Вінницької області
за позовомДочірнього підприємства "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал"
доМедичного реабілітаційного центру "Південний буг"
простягнення 31 426,83 грн.
В С Т А Н О В И В :

Дочірнє підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" звернулось до господарського суду Вінницької області з позовом до Медичного реабілітаційного центру "Південний Буг", в якому просило стягнути 31426,83 грн. заборгованості.

Рішенням господарського суду Вінницької області від 06.02.2015 р. у даній справі (суддя Маслій І.В.), залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 р. (колегія у складі суддів: головуючий суддя Юрчук М.І., судді Крейбух О.Г., Демянчук Ю.Г.), позовні вимоги задоволено частково: стягнуто на користь Дочірнього підприємства "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" 3671,82 грн. пені, 14238,29 грн. індексу інфляції, 1788,55 грн. 3 % річних та 1145,18 грн. судового збору. В частині стягнення 11728,17 грн. індексу інфляції відмовилено.

Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, Медичний реабілітаційний центр "Південний буг" звернувся до Вищого господарського суду України із касаційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Вінницької області від 06.02.2015 р. та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 р. скасувати, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на неналежне дослідження всіх доказів в їх сукупності та встановлення всіх обставин, необхідних для правильного вирішення спору, що призвело, на думку скаржника, до невідповідності висновків судів обставинам справи та порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 19.05.2015 р. касаційну скаргу Медичного реабілітаційного центру "Південний буг" прийнято до провадження та призначено до розгляду на 27.05.2015 р.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 27.05.2015 р. касаційну скаргу відкладено на 17.06.2015 р. та продовжено строк розгляду на 15 днів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення присутнього у судовому засіданні 17.06.2015 р. представника відповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами попередніх інстанцій, Дочірне підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" є природним монополістом з питань водопостачання та водовідведення у Хмільницькому районі.

Дочірне підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" згідно статуту та Закону України "Про питну воду та питне водопостачання" є підприємством питного водопостачання, яке здійснює діяльність з надання послуг водопостачанням та водовідведення.

На підставі свого статуту та ч. 3 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" позивач є одночасно виробником та виконавцем послуг з водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. ст. 1, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" постачання холодної води споживачам та водовідведення є комунальними послугами.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

В силу ч. 3 ст. 179 Господарського Кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, договір на надання комунальних послуг з постачання холодної води та водовідведення є обов'язковим в силу закону.

З огляду на матеріали справи, Дочірне підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" 29.01.2014 р. направило Медичному реабілітаційному центр "Південний буг" для підписання два примірники проектів договорів від 17.01.2014 р. №2 на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення.

Медичний реабілітаційний центр "Південний буг" в свою чергу, не погодившись з зазначеними договорами, листом від 05.02.2014 р. повернув їх на адресу Дочірнього підприємства "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" для належного оформлення, зазначивши, що водопостачання не потребує, оскільки добуває воду для своїх потреб зі свердловини.

19.02.2014 р. позивач повторно направив відповідачу по два примірника проектів договорів для підписання, однак, відповідач не погодившись з деякими пунктами договору, надіслав позивачу 05.03.2014 р. два примірники протоколу розбіжностей №1 від 19.02.2014 р. до договору надання послуг з водовідведення та №2 від 17.01.2014 р.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 181 Господарського Кодексу України за наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Однак, всупереч зазначеної норми закону, відповідач направив протокол розбіжностей в двух примірниках без застережень у договорі та підписаного екземпляра договору.

11.03.2014 р. Дочірнє підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" повернуло Медичному реабілітаційному центру "Південний буг" два примірники протоколу розбіжностей №1 від 19.02.2014 р. до договору надання послуг з водовідведення №2 від 17.01.2014 р. у зв'язку з не відповідністю вимогам чинного законодавства України, яке регламентує порядок оформлення та розгляду відповідних договірних розбіжностей.

15.07.2014 р. Медичний реабілітаційний центр "Південний буг" направив на адресу Дочірнього підприємства "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" лист № 55/17-326 в якому просив відтермінувати підписання договорів на надання послуг з водопостачання та водовідведення.

Судами встановлено, що дане звернення не було погоджено позивачем та останнім не надсилався жодний лист з погодженням на відтермінування підписання договорів.

З огляду на матеріали справи, станом на 15.07.2014 р. двадцятиденний термін, визначений для врегулювання договірних розбіжностей закінчився.

На підставі викладеного, Дочірнє підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" вважає, що договори від 17.01.2014 р. №2 належним чином оформлені і є укладеними по закінченню двадцятиденного терміну після офіційного вручення 19.02.2014 р., а саме 12.03.2014 р.

При цьому, відповідач 26.09.2014 р. підписав договір про надання послуг з водовідведення №2 від 17.01.2014 р., а відповідно до п. 8.1 даного договору він діє з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., але залишається чинним до дати повної сплати заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до умов договору та згідно чинного законодавства України.

Приписами ч. 3 ст. 631 Цивільного Кодексу України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що договір між сторонами укладено 26.09.2014 р., проте умови цього договору застосовуються до відносин, які виникли між сторонами з 01.01.2014 р.

Так, відповідно до п. 1.1 договору підприємство зобов'язується надавати споживачу послуги з водопостачання та водовідведення на його об'єкти, а споживач зобов'язується оплатити отримані послуги на умовах даного договору. сторони погодили річне споживання (ліміт) води та приймання стоків в розмірах, які не перевищують: вода 0,00 м. куб./ рік; стоки 60000,00 м. куб./ рік.

Згідно п. 1.2. договору, споживач зобов'язується вносити плату за надані послуги на умовах цього договору, за тарифами, що встановлюються у визначеному законодавством порядку (п. 5.1.).

Пунктом 4.1. договору встановлено, що споживач з 18 по 23 число кожного місяця через відповідальну особу за надання звіту подає у відділ збуту послуг Підприємства "Звіт про об'єм використаної води та водовідведення" за поточний розрахунковий період (за формою додатку №4). Звіт включає в себе об'єми використаної води та скинутих стоків, визначені за показниками приладів, або за розрахунками виконаними за умовами цього договору п. 3.11. Якщо число надання звіту припадає на вихідний день, то звіт подається наступного за вихідним робочого дня. Звітний період не змінюється.

Споживач самостійно отримує рахунок під розпис за надані попередньо послуги при поданні звіту (п. 4.5. договору).

Відповідно до п. 5.1. договору, розрахунки за водопостачання та водовідведення здійснюються у відповідності з чинним законодавством України за тарифами, затвердженими рішенням Хмільницької міської ради № 790 від 07 жовтня 2010 р. "Про встановлення тарифів на послуги водопостачання та водовідведення", що надаються ДП "Хмільник водоканал" КП "Вінницяоблводоканал" (Тарифи з ПДВ). Розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі зміни тарифу під час дії цього Договору, Споживач проводить оплату наданих йому послуг за новими тарифами без зміни умов цього Договору з моменту набрання чинності нового відповідного рішення.

Після отримання рахунку Споживач на протязі 3-х банківських днів проводить його оплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Підприємства, що вказаний в договорі (п. 5.2. Договору).

Згідно з п. 5.3. Договору, у разі невиконання Споживачем умов п. 5.2. цього договору Споживач зобов'язується (крім суми заборгованості) сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, споживач, в разі несвоєчасної оплати послуг зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми.

З огляду на матеріали справи, договір №2 діє з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., але залишається чинним до дати повної сплати заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення відповідно до умов договору та згідно чинного законодавства України (п.8.1. Договору).

Як встановлено місцевим судом та підтверджено судом апеляційної інстанції, Дочірнє підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" виконало свої зобов'язання згідно договору №2 з надання послуг з водовідведення, а Медичне реабілітаційного центру "Південний буг" станом на кінець вересня 2014 р. заборгувало за них 160286,80 грн., що стверджується актами здачі-приймання послуг, рахунками на оплату за вказаний період.

30.09.2014 р. та 22.10.2014 р. відповідач перерахував позивачеві 156500,00 грн. та 22992,80 грн. - остання оплата також покрила виставлений рахунок на оплату за жовтень 2014 р.

Отже, станом на день подання позову та розгляду справи у суді основна заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, що сторонами не оспорюється та підтверджено представниками сторін.

Проте, Дочірнє підприємство "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" звернулось до суду з вимогою про стягнення з відповідача 31426,83 грн. з яких 3671,82 грн. пені за неналежне виконання договірних зобов'язань, 1788,55 грн. 3% річних та 25966,46 грн. інфляційних збитків.

За результатами розгляду даної справи, суди попередніх інстанцій прийшли до висновку про часткове задоволення позовних вимог Дочірнього підприємства "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал".

Колегія суддів касаційної інстанції не вбачає підстав для скасування прийнятих у даній справі судових рішень, з огляду на таке.

У відповідності до ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків може бути настання або ненастання певної події.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, що передбачено ст. 525 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського Кодексу України він зобов'язаний сплатити штрафні санкції (неустойку, штраф, пеню).

Неустойкою (штрафом, пенею) відповідно до положень ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі викладеного, суди попередніх інстанцій, дослідивши розрахунок заявлених до стягнення Дочірнім підприємством "Хмільникводоканал" комунального підприємства "Вінницяоблводоканал" пені у розмірі 3671,82 грн. та 3% відсотки річних у розмірі 1788,55 грн., дійшли до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, як такі що відповідають законодавству та умовам договору, а позовні вимоги в частині стягнення 25966,46 грн. інфляційних нарахувань підлягають задоволенню частково в сумі 14238,29 грн. за загальний період з 25.01.2014 р. по 21.10.2014 р.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів касаційної інстанції вважає правомірними висновки судів попередніх інстанцій про те, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме 14238,29 грн. індексу інфляції, 3671,82 грн. пені та 1788,55 грн. 3% відсотки річних, в решті позовних вимог слід відмовити.

Стосовно доводів, які викладені Медичним реабілітаційним центром "Південний буг" в своїй касаційній скарзі, колегія суддів касаційної інстанції зазначає наступне.

В касаційній скарзі скаржник фактично просить надати нову оцінку доказам у справі, які на його думку неправильно були оцінені судом апеляційної інстанції під час розгляду справи.

З цього приводу колегія суддів вказує, що відповідно до приписів 1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що висновки апеляційного господарського суду, відповідають встановленим обставинам справи і їм дана належна юридична оцінка з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, викладені у касаційній скарзі доводи не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, пов'язані з переоцінкою доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції і не є таким, що тягнуть за собою скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин касаційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Медичного реабілітаційного центру "Південний буг" залишити без задоволення.

Постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 р. у справі № 902/1734/14 господарського суду Вінницької області залишити без змін.

Головуючий суддя В. Корсак

Судді: М. Данилова

Т. Данилова