РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/8356/15-г

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПРО";

до: товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЗОДЧІ";

про: стягнення 10.810,01 грн.

Суддя Балац С.В.

Представники:

позивача: Іванюк Ю.П. - за довіреністю від 03.06.2015 № 80;

відповідача: не з'явилися.

С У Т Ь С П О Р У:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГІПРО" звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЗОДЧІ" про стягнення з останнього заборгованості в сумі 10.810,01 грн.

Позивач свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідачем порушено грошове зобов'язання за договором оренди майна від 23.07.2013 № 264-О. Відповідач здійснив на користь позивача орендну плату частково в розмірі 15.796,26 грн, що призвело до виникнення у відповідача заборгованості в сумі 10.810,01 грн.

На підставі викладеного, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди майна від 23.07.2013 № 264-О в сумі 10.810,01 грн., з яких: основна заборгованість складає 7.300,32 грн; пеня в сумі - 521,13 грн, 3 % річних в сумі 330,41 грн та інфляційних втрат в сумі 2.658,15 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.04.2015 прийнято позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПРО" до розгляду та порушено провадження у справі № 910/8356/15-г.

Ухвали винесені судом у даній справі надсилалися останнім відповідачеві на адресу його місцезнаходження, яка відповідає відомостям, внесеним до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відтак, у розумінні ст. 64 Господарського процесуального кодексу України, відповідач повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Крім того, у матеріалах справи містяться повідомлення поштового зв'язку про вручення відповідачеві поштових відправлень суду, якими надсилалися ухвали про призначення справи до розгляду.

Проте, відповідач свого повноважного представника у судові засідання не направив, обґрунтованих пояснень з цього приводу до суду від відповідача не надходило.

Окрім того, відповідач відзиву на позов, в порядку передбаченого ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, суду не надав, а тому відповідно до положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 03.06.2015 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши доводи повноважного представника позивача по суті даного спору та дослідивши наявні докази у матеріалах даної справи, господарський суд міста Києва,

В С Т А Н О В И В :

Між товариством з обмеженою відповідальністю "ГІПРО", як орендодавцем, (далі - позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЗОДЧІ", як орендар, (далі - відповідач) укладено договір оренди майна від 23.07.2013 № 264-О (далі - Договір).

Згідно предмету Договору позивач передає, а відповідач приймає в тимчасове платне користування майно - будівельну опалубку, асортимент, ціна та кількість якої визначені в актах прийому-передачі (далі - об'єкт оренди/обладнання) (п. 1.1 Договору).

Передача об'єкту оренди (з оренди) здійснюється на підставі акту прийому-передачі (п. 2.1 Договору).

Орендна плата нараховується за повний календарний місяць по факту знаходження об'єкта оренди у відповідача (згідно актів прийому-передачі), а у разі використання об'єкта оренди не повний календарний місяць - орендна плата нараховується за фактичну (згідно п. 4.3) Договору кількість днів знаходження обладнання в оренді (згідно актів прийому-передачі) (п. 4.1.1 Договору).

Згідно п. 4.3 Договору, початком оплачуваного періоду (нарахування орендної плати) є дата дня одержання обладнання (дата підписання акту прийому-передачі).

У відповідності до 4.1.6 Договору, орендна плата може сплачуватись на розсуд відповідача наступним чином:

-у вигляді 100% попередньої оплати загальної орендної плати за місяць (із врахуванням фактичної кількості обладнання, що знаходиться у відповідача). Строк оплати - до 26 числа оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця (п. 4.1.6.1);

-із відстрочкою на період 26 календарних днів з моменту закінчення оплачуваного (за який нарахована орендна плата) місяця.

У разі несвоєчасної сплати орендної плати відповідач сплачує пеня від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня (п. 7.1 Договору).

Так, сторонами спору підписано та скріплено відбитками їх печаток Акти прийому-передачі об'єкта оренди від 26.07.2013 № 0158, від 29.07.2013 № 0165 та від 30.07.2013 № 0162 (вказані акти наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій).

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором найму (оренди), тому, права і обов'язки сторін визначаються, у тому числі, положеннями глави 58 Цивільного кодексу України та параграфу 5 Господарського кодексу України.

У відповідності до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічні положення викладені в ч. 1 ст. 283 ГК України.

Частиною 3 ст. 283 ГК України встановлено, що об'єктом оренди можуть бути, зокрема, інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб'єктам господарювання.

На виконання умов Договору сторонами спору були складені акти приймання-здавання виконаних робіт на загальну суму 23.096,58 грн, а саме: від 31.07.2013 № 000060 на суму 2.522,88 грн, від 31.08.2013 № 000072 на суму 13.273,38 грн та від 30.09.2013 № 000104 на суму 7.300,32 грн, які підписані сторонами та скріплені відбитками печаток останніх (належним чином засвідчені копії вказаних актів наявні в матеріалах справи).

Спір між сторонами судового процесу виник в результаті порушення відповідачем обов'язку за Договором, яке полягає у здійсненні останнім на користь позивача орендної плати за користування об'єктом оренди. Загальний розмір плати за користування об'єктом оренди складає 23.096,58 грн.

Однак, станом на момент вирішення даного спору по суті, відповідачем виконано грошове зобов'язання за Договором частково, а саме на суму 15.796,26 грн, що підтверджується банківськими виписками, які наявні в матеріалах справи у вигляді засвідчених копій. Таким чином заборгованість відповідача перед позивачем за Договором становить 7.300,32 грн.

Враховуючи, що у правовідносинах сторін спору має місце допущене з боку відповідача порушення у його зобов'язанні за Договором, позивач заявив позовні вимоги про застосування до відповідача господарської санкції у вигляді пені, розмір якої складає 521,13 грн; а також відповідальності, шляхом стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 330,41 грн та інфляційних втрат в сумі 2.658,15 грн.

На підставі викладеного, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди майна від 23.07.2013 № 264-О в сумі 10.810,01 грн., з яких: основна заборгованість складає 7.300,32 грн; пеня в сумі - 521,13 грн, 3 % річних в сумі 330,41 грн та інфляційних втрат в сумі 2.658,15 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд дійшов висновку, що позов товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПРО" підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

Положенням частини 3 ст. 285 Господарського кодексу України встановлено, що орендар зобов'язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Аналогічне правило закріплено в ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, підсумовуючи сукупність встановлених вище фактів, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 7.300,32 грн підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем жодними доказами не спростовано.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 Цивільного кодексу України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 Цивільного кодексу України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Поряд з цим, ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов'язання у строк, встановлений Договором, заявлені позивачем позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 521,13 грн, 3 % річних в сумі 330,41 грн та інфляційних втрат в сумі 2.658,15 грн є обґрунтованими та такими, підлягають задоволенню в повному обсязі, за розрахунками позивача, які, у свою чергу, перевірені і визнані судом вірними.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується і відповідача, який повинен був довести належними засобами доказування факт відсутності порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "НОВІ ЗОДЧІ" (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д; ідентифікаційний код 34183097, з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "ГІПРО" (01601, м. Київ, вул. Гоголівська, буд. 22-24, офіс 203-Б; ідентифікаційний код 35086385, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконання рішення суду) основну заборгованість в сумі 7.300 (сім тисяч триста) грн 32 коп.; пеню в сумі 521 (п'ятсот двадцять одна) грн 13 коп.; 3 % річних в сумі 330 (триста тридцять) грн 41 коп.; інфляційні втрати в сумі 2.658 (дві тисячі шістсот п'ятдесят вісім) грн. 15 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1.827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 10 червня 2015 року

Суддя С.В. Балац