РІШЕННЯ

16 червня 2015 року Справа № 913/25/15

Провадження №19пд/913/25/15

За позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м.Сєвєродонецьк Луганської області

до відповідача 1 - Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк Луганської області

відповідача 2 - Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області в особі Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, м.Сєвєродонецьк Луганської області

про визнання частково недійсним договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 та зобов'язання скасувати реєстраційну дію - державну реєстрацію договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 в частині розміру орендної плати

Суддя господарського суду Луганської області Косенко Т.В.

Секретар судового засідання Антонова І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - ОСОБА_2 - представник, довіреність №2481 від 07.11.2014;

від відповідача 1 - представник не прибув.

від відповідача 2 - представник не прибув.

СУТЬ СПОРУ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до господарського суду Луганської області з позовом до відповідача 1 - Сєвєродонецької міської ради, про визнання частково недійсним договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 в частині розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та розміру орендної плати, з моменту його укладення та зобов'язання відповідача 2 - Сєвєродонецьке міське управління юстиції Луганської області в особі Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, скасувати реєстраційну дію - державну реєстрацію договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 в частині розміру орендної плати а саме з 24.10.2013 - 39062 грн 56 коп. в рік (п.9 договору), 3255 грн 21 коп. в місяць (п.11 договору).

Ухвалою господарського суду Луганської області від 16.04.2015 було порушено провадження у справі та її розгляд призначений на 12.05.2015.

Заявою б/н від 06.05.2015 відповідач 1 просив суд припинити провадження у справі, оскільки договір оренди землі №060310122 від 20.11.2013 укладений між міською радою та фізичною особою (не підприємцем) ОСОБА_1.

Ухвалою господарського суду Луганської області від 12.05.2015 розгляд справи відкладено на 26.05.2015.

Відповідач 1 відзивом б/н від 06.05.2015 вимоги позову відхилив, посилаючись на те, що рішення Сєвєродонецької міської ради №431 було чинним в певний проміжок часу - з 01.07.2011 по 01.04.2014; що скасування акта суб'єкта владних повноважень означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням; що неможливо визнати частково виконаний оспорюваний правочин недійсним з моменту його укладення; що позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права.

Відповідач 1 в судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника.

Клопотанням б/н від 26.05.2015 позивач зазначив, що ним в позовній заяві було допущено описку та зазначено "скасувати реєстраційну дію - державну реєстрацію договору оренди землі №00813 від 21.03.2012" в той час як предметом позову є договір оренди землі №060310122 від 20.11.2013. Також позивач просив виправити, у зв'язку із викладеним описку в ухвалі господарського суду про порушення провадження у справі від 16.04.2015.

Суд вважає вказане клопотання необґрунтованим, оскільки неправильне зазначення позивачем номеру та дати договору оренди землі в позовній заяві та, як наслідок, і посилання суду на вказаний договір в ухвалі про порушення провадження у справі, не є опискою в розумінні приписів ст.89 Господарського процесуального кодексу України.

Суд приймає письмові пояснення позивача відносно того, що в позовній заяві мається на увазі скасування реєстраційної дії - державної реєстрації договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013, оскільки позовна вимога про визнання частково недійсним договору оренди землі стосується саме договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 і саме цей договір доданий до позовної заяви, а вимога про скасування реєстраційної дії випливає з вимоги про визнання частково недійсним договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013.

Запереченням б/н від 03.06.2015 на заяву відповідача 1 про припинення провадження у справі позивач доводи відповідача 1 відхилив.

В судовому засіданні 08.06.2015 згідно ст.77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 16.06.2015.

В судове засідання 16.06.2015 представники відповідачів не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 16.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Сєвєродонецької міської ради №3180 від 24.10.2013 вирішено передати ОСОБА_1 терміном на 25 років земельну ділянку площею 0,0343 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 57-В, під магазин продовольчих товарів.

20.11.2013 між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1 було укладено договір оренди землі №060310122.

Відповідно до п.1 договору оренди землі від 20.11.2013 орендодавець на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за №3180 від 24.10.2013 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під магазин продовольчих товарів), яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 57-В.

В п.2 договору сторони визначили, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0343 га, у тому числі: під капітальною одноповерховою - 0,0131 га; під капітальною одноповерховою - 0,0030 га; під спорудами - 0,0014 га; під спорудами - 0,0096 га; під проходами, проїздами та площадками - 0,0004 га; під проходами, проїздами та площадками - 0,0034 га; під проходами, проїздами та площадками - 0,0034 га.

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить, кадастровий №:06:031:0122 становить 390625 грн 55 коп.(п.5 договору).

Згідно п.8 договору він укладений на 25 років строком по 23.10.2038 включно. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п.9 договору орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: з 24.10.2013 - 39062 грн 56 коп. на рік, що складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Розмір орендної плати переглядається у разі: зміни розмірів земельного податку, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законодавством (п.12 договору).

Згідно п.14 договору земельна ділянка передається в оренду: під магазин продовольчих товарів.

Нормативну грошову оцінку земельної ділянки площею 0,0343 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 57-В, було розраховано на виконання рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка" та на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №564-с від 13.08.2013.

Рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 було визнано протиправним та скасовано постановою суду в адміністративній справі, що набрала чинності 01.04.2014.

01.04.2014 ухвалою Вищого адміністративного суду України залишено в силі судове рішення Сєвєродонецького міського суду від Луганської області від 03.08.2012 у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Статтею 16 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів, до яких в т.ч. відноситься і визнання правочину недійсним.

Предметом розгляду даної справи є питання про часткову недійсність договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013, а саме п.п.9, 11 договору.

Згідно ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Абзацами 1-2 пп.2.1 п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що правовідносини, пов'язані з визнанням правочинів (господарських договорів) недійсними, регулюються ЦК України, ГК України, Земельним кодексом України, Законами України "Про оренду землі", "Про приватизацію державного майна", "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", "Про іпотеку", "Про страхування", "Про банки і банківську діяльність", "Про передачу об'єктів права державної та комунальної власності" та іншими актами законодавства. Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно ч.1 ст.215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.13 Закону України "Про оренду землі" в редакції чинній на момент укладення договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно до ч.ч.1, 2 ст.15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 Земельного кодексу України орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно з п.п.288.1., 288.4. ст.288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Пунктом 288.4., пп.288.5.1., 288.5.2. п.288.5. ст.288 Податкового кодексу України передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів-чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 287.3 ст.287 Податкового кодексу України встановлено, що податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Таким чином, з наведених вище положень Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі.

В п.9 договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 сторони встановили, що орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та розмірі: з 24.10.2013 - 39062 грн 56 коп. на рік, що складає 10% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

В п.11 договору сторони передбачили строки внесення орендної плати.

За ч.2 ст.18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років; ч.1, 2 ст.20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У відповідності до положень ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Пунктом 34 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Як встановлено приписами ч.1 ст.73 Закону України "Про місцеве самоврядування" акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ч.1 ст.632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Реалізовуючи виключні повноваження в земельних правовідносинах, Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення №431 від 29.03.2011 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка".

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 0,0343 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 57-В, і яка була надана позивачу за договором оренди землі №060310122 від 20.11.2013 була розраховано на виконання рішення Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення №431 від 29.03.2011 та на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №564-с від 13.08.2013.

Виходячи з нормативної грошової оцінки зазначеної земельної ділянки 390625 грн 55 коп. (п.5 договору оренди землі) сторонами договору оренди землі було визначено в п.9 і розмір орендної плати з 24.10.2013 - 39062 грн 56 коп. на рік.

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо-комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Сєвєродонецької міської ради Луганської області про визнання протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011, було задоволено адміністративний позов та визнано протиправним та скасовано рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка".

01.04.2014 ухвалою Вищого адміністративного суду України зазначене рішення Сєвєродонецького міського суду від Луганської області від 03.08.2012 у адміністративній справі №2а/1227/3807/2012 залишено в силі.

Оскільки рішення №431 від 29.03.2011 було скасовано як протиправне, відтак з моменту прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та, відповідно, розміру орендної плати.

Відповідно до абзаців 1, 7 пп.2.6 п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними зазначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, вважається таким з моменту його вчинення (частина перша статті 236 Цивільного кодексу України). Сама лише відсутність у договорі тієї чи іншої істотної умови (умов) може свідчити про його неукладення, а не про недійсність (якщо інше прямо не передбачено законом, як-от частиною другою статті 15 Закону України "Про оренду землі".

Таким чином, у зв'язку із визнанням протиправним та скасування рішення Сєвєродонецької міської ради №431 від 29.03.2011 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка" у договорі оренди землі №060310122 від 20.11.2013, який укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1, виключається одна із суттєвих умов договору оренди землі, передбачена ст.15 Закону України "Про оренду землі' як розмір орендної плати, яка була визначена сторонами в п.9 договору оренди землі.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що договір оренди землі №060310122 від 20.11.2013, який укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1, є недійсним в силу закону, а саме ч.2 ст.15 Закону України "Про оренду землі'.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Підпунктом 2.3 п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" передбачено, що якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він, керуючись пунктом 1 частини першої статті 83 ГПК, вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину (абзац другий частини п'ятої статті 216 ЦК України). Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони (на відміну від припису пункту 2 частини першої тієї ж статті ГПК).

Відповідно до пп.2.29. п.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин" звернути увагу господарських судів на те, що договір оренди земельної ділянки може бути припинений лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути вже здійснене за ним користування ділянкою. Одночасно з визнанням договору недійсним господарський суд повинен зазначити в рішенні, що цей договір припиняється лише на майбутнє.

На підставі викладеного, суд знаходить необхідним за власною ініціативою визнати недійсним, припинивши на майбутнє, договір оренди землі №060310122 від 20.11.2013, який укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1, хоча позивач за позовом просив визнати недійсним зазначений договір тільки частково.

Відносно вимоги позивача про зобов'язання відповідача 2 - Сєвєродонецьке міське управління юстиції Луганської області в особі Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, скасувати реєстраційну дію - державну реєстрацію договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 в частині розміру орендної плати, а саме з 24.10.2013 - 39062 грн 56 коп. в рік (п.9 договору), 3255 грн 21 коп. в місяць (п.11 договору) суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст.1, 2 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів, а саме, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи жодних доказів звернення позивача до 2-го відповідача щодо скасування реєстраційної дії - державної реєстрації договору оренди землі №060310122 від 20.11.2013 в частині розміру орендної плати, а саме з 24.10.2013 - 39062 грн 56 коп. в рік (п.9 договору), 3255 грн 21 коп. в місяць (п.11 договору), суд вважає позовні вимоги позивача до 2-го відповідача передчасними, оскільки права та інтереси позивача на день звернення до суду з даним позовом 2-м відповідачем не порушені, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Необґрунтованими суд вважає доводи відповідача-1 відносно того, що рішення Сєвєродонецької міської ради №431 було чинним в певний проміжок часу - з 01.07.2011 по 01.04.2014, оскільки воно було скасоване як протиправне, а відтак з моменту його прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків.

Відносно доводів відповідача щодо необхідності припинення провадження у справі, оскільки договір оренди землі №060310122 від 20.11.2013 укладений між міською радою та фізичною особою (не підприємцем) ОСОБА_1, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 договору оренди землі від 20.11.2013 орендодавець на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради за №3180 від 24.10.2013 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під магазин продовольчих товарів), яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 57-В.

Земельна ділянка передається в оренду: під магазин продовольчих товарів (п.14 договору).

Згідно з п.15 договору цільове призначення земельної ділянки: землі комерційного використання.

Крім того, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №830559 (а.с.10) ОСОБА_1 має статус фізичної особи-підприємця з моменту державної реєстрації - 07.04.2008.

Відповідно до діючого законодавства громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи. Громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями усім своїм майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення.

З огляду на зазначене, земельна ділянка площею 0,0343 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 57-В, надавалася ОСОБА_1 саме як фізичній особі-підприємцю та використовується нею в комерційних цілях з метою отримання прибутку від діяльності магазину продовольчих товарів.

Отже клопотання відповідача 1 про припинення провадження у справі є необґрунтованим і суд відмовляє у його задоволенні.

Також суд зазначає, що відповідно до приписів ст.236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення, тому додаткове зазначення про це в резолютивній частині рішення є зайвим.

Судовий збір покладається на позивача, згідно ст.ст.44, 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

1. У позові Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до відповідача 1 - Сєвєродонецької міської ради, та відповідача 2 - Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області в особі Реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської області, відмовити.

2. В порядку п.1 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України визнати недійсним договір оренди землі №060310122 від 20.11.2013, який укладений між Сєвєродонецькою міською радою та ОСОБА_1, відносно земельної ділянки 0,0343 га, яка знаходиться за адресою: м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, 57-В, припинивши його на майбутнє.

3. Судовий збір покласти на позивача.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 22.06.2015.

Суддя Т.В. Косенко