ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Справа № 915/868/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація", вул. Володимирська, 51-а, м. Київ, 01001 ()

до відповідача Споживчого товариства "Діамед", бульвар Бузький, 18, оф. 203, м. Миколаїв, 54015 ()

поштова адреса: вул. Чаадаєва, 3, к. 137, м. Київ, 03170

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вул. Хрещатик, 10, м. Київ, 01001 ()

про стягнення заборгованості за договором про внесення змін та доповнень до договору від 26.08.2010 року № 95 оренди нежитлового приміщення в сумі 15 283, 98 грн., в тому числі: 9 196, 60 грн. - заборгованості з орендної плати; 731, 83 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою; 1 657, 56 грн. - пені; 3 556, 57 грн. - інфляційних втрат; 141, 42 грн. - 3% річних

Представники сторін та третьої особи в судове засідання не з'явились

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Комунальне підприємство "Київжитлоспецексплуатація" до відповідача Споживчого товариства "Діамед" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про стягнення заборгованості за договором про внесення змін та доповнень до договору від 26.08.2010 року № 95 оренди нежитлового приміщення в сумі 15 283, 98 грн., в тому числі: 9 196, 60 грн. - заборгованості з орендної плати; 731, 83 грн. - заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою; 1 657, 56 грн. - пені; 3 556, 57 грн. - інфляційних втрат; 141, 42 грн. - 3% річних.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 28.05.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації). Розгляд справи призначено на 10.06.2015 року.

В судовому засіданні 10.06.2015 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Сторони та третя особа явку повноважних представників в судове засідання 10.06.2015 року не забезпечили. Відповідач письмового відзиву по суті спору не подав.

Ухвала господарського суду Миколаївської області про порушення провадження у справі від 28.05.2015 року, направлена на адресу сторін та третьої особи, отримана усіма учасниками процесу, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (арк. 43-45).

Явка повноважних представників сторін та третьої особи не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року з останніми змінами № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК.

При цьому, судом також враховано, що відповідно до п. 3.9.2 вищевказаної Постанови у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

09.06.2015 року до господарського суду Миколаївської області від позивача КП "Київжитлоспецексплуатація" надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (арк. 46).

Подане клопотання розглянуто судом та задоволено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення усіх учасників процесу про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважних представників сторін та третьої особи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В обґрунтування заявлених позовних вимог в позовній заяві зазначено наступне.

Між сторонами у справі було укладено договір оренди нерухомого майна комунальної власності від 20.06.2012 року, на виконання умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлові приміщення.

25.07.2013 року договір припинено у зв'язку із закінченням строку його дії, що також встановлено в судовому порядку.

Умовами договору сторони погодили, що орендні платежі сплачуються орендарем до дня підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні орендованого майна.

Відповідач умови договору належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість з орендної плати за період з 01.08.2014 року по 01.04.2015 року в сумі 9 196, 60 грн., а також заборгованість з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою в сумі 731, 83 грн. За несвоєчасну сплату орендної плати відповідачу нараховано пеню, 3 % та інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 610, 611, 625 ЦК України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами Договору.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Між Комунальним підприємством «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» (орендодавець) та Споживчим товариством «Діамед» (орендар) було укладено Договір оренди нежитлового приміщення № 95 від 26.08.2010 року, відповідно до умов якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. Григоровича Барського, 5, загальною площею 35, 0 кв. м. для використання під розміщення складу (арк. 47-50).

На виконання умов Договору оренди нежитлового приміщення № 95 від 26.08.2010 року орендодавець передав, а орендар прийняв нежитлове приміщення за адресою м. Київ, вул. Григоровича Барського, 5, загальною площею 35, 0 кв. м., що підтверджується Актом прийому-передачі нежитлового приміщення від 26.08.2010 року (арк. 51).

20.06.2012 року між Головним управлінням комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (в подальшому Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Споживчим товариством «Діамед» (орендар), Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (підприємство) укладено Договір про внесення змін та доповнень до Договору від 26.08.2010 року № 95 оренди нежитлового приміщення та викладено Договір від 26.08.2010 року № 95 в новій редакції з присвоєнням № 459 (арк. 11-18, 22-23).

Відповідно до п. 1.1 Договору про передачу майна територіальної громади м. Києва в оренду № 459 від 20.06.2012 року (надалі - Договір) орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва; далі - об'єкт оренди, яке знаходиться за адресою: вулиця Григоровича - Барського, будинок № 5 літер Б для розміщення складу.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Аналогічного змісту норма закріплена в ст. 283 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 ГК України об'єктом оренди може бути, зокрема, нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення).

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Умовами Договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору об'єктом оренди є нежиле приміщення, загальною площею: 35, 00 кв.м., в т. ч. 1 поверх - 35, 00 кв.м. згідно з викопіюванням з поповерхового плану, що складає невід'ємну частину цього Договору.

Договором від 07.05.2013 року про внесення змін до Договору сторони погодили, що об'єктом оренди є нежитлові приміщення, загальною площею: 28, 9 кв.м., в т. ч. 1 поверх - 28, 9 кв.м.

Відповідно до 2.2 Договору вартість об'єкта оренди, згідно з експертною оцінкою станом на "31" липня 2010 р. року становить 98 000 грн.

Відповідно до п. 2.4 Договору об'єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі КП "Київжитлоспецексплуатація".

На виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування приміщення у нежилому будинку, що перебуває на балансі КП «Київжитлоспецексплуатація» загальною площею 35, 0 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Григоровича-Барського, № 5 літер Б, що підтверджується Актом приймання-передачі нерухомого майна від 20.06.2012 року (арк. 19).

Відповідно до п. 9.1 Договору договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 04.01.2012 року до 25.07.2013 року.

Відповідно до п. 9.4 Договору договір припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Відповідно до п. 9.7 Договору у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного місяця договір вважається подовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформлюються додатковою угодою, яка є невід'ємною частиною цього Договору.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частиною 2 статті 26 Закону "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що договір оренди припиняється у зв'язку із закінченням строку, на який його було укладено.

Таким чином, договір оренди № 459 від 20.06.2012 року у відповідності до частини 2 статті 17 та частини 2 статті 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" припинив свою дію у зв'язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 10.12.2014 року по справі № 910/20280/14 за позовом: Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація" до відповідача Споживчого товариства "Діамед", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Департаменту комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про виселення відповідача та зобов'язання відповідача передати позивача нежилі приміщення частково задоволено позов.

Зобов'язано Споживче товариство «Діамед» передати КП "Київжитлоспецексплуатація" нежилі приміщення загальною площею 28, 90 кв.м, в т.ч. на 1 поверсі - 28,90 кв.м в будинку № 5 літер Б на вул. Григоровича - Барського (арк. 24-26).

Рішення суду не оскаржувалось та набрало законної сили.

02.04.2015 року нежилі приміщення загальною площею 28, 90 кв.м, в т.ч. на 1 поверсі 28,90 кв.м в будинку № 5 літер Б на вул. Григоровича - Барського передано КП "Київжитлоспецексплуатація", що підтверджується Актом державного виконавця (арк. 27).

Факт несплати в повному обсязі відповідачем платежів за договором оренди і став підставою для звернення до суду із позовом.

Відповідно до ч. 1-2, ч. 5 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму.

Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.

Строки внесення орендної плати визначаються у договорі (ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" ).

Умовами Договору з урахуванням внесених змін додатковими угодами сторони також передбачили наступне.

Відповідно до п. 3.1 Договору за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 року № 34/6250, акту приймання-передачі основних засобів форми ОЗ-1 від 04.01.2012 року та Договору оренди від 26.08.2010 року № 95 і за квітень 2012 року становить 27, 30 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що складає 955, 35 грн.

З 01.01.2013 року за користування об'єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розмір якої згідно з Методикою розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженого рішенням Київради від 22.09.2011 року № 34/6250.

Розмір орендної плати згідно з розрахунком орендної плати, що є невід'ємною частиною договору за січень 2013 року становить 27, 05 грн. за 1 кв. м. орендованої площі, що складає 781, 76 грн. на місяць.

Відповідно до п. 3.2 Договору розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці.

Відповідно до п. 3.3 Договору крім орендної плати орендар сплачує компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за квітень 2012 року складає 73, 56 грн. на місяць.

З 01.01.2013 року компенсація витрат підприємства за користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт оренди, яка за січень 2013 року складає 73, 56 грн. на місяць.

Відповідно до п. 3.5 додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.6 Договору орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) (надалі-підприємство) КП "Київжитлоспепексплуатапія" 01034 м. Київ вул. Володимирська. 51-а р/р у АБ "Укргазбанк" м. Києва МФО 320478 Код Св. ПДВ № 39071463 ШН 94, починаючи з дати підписання акта приймання-перєдачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.7 Договору (в редакції додаткової угоди від 12.02.2013 року) орендна плата сплачуються орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 5 числа наступного місяця (арк. 21).

Відповідно до п. 4.2 Договору орендар зобов'язаний вносити орендні платежі (орендну плату та компенсацію витрат підприємства) своєчасно і в повному обсязі.

Судом встановлено наступне.

Як вказано вище, на виконання умов договору орендодавець передав, а орендар прийняв у користування майно, яке є предметом оренди, про що між сторонами було підписано Акт приймання-передачі від 20.06.2012 року (арк. 19).

У зв'язку із закінченням строку дії договору та на виконання судового рішення 02.04.2015 року нежилі приміщення, які були предметом оренди, були повернуті орендодавцю, що підтверджується Актом державного виконавця (арк. 27).

Так, за період з 01.08.2014 року по 01.04.2015 року відповідачу нараховано 9 196, 60 грн. - орендних платежів та 731, 83 грн. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою. Детальний розрахунок заборгованості наявний в матеріалах справи (арк. 34-35).

Відповідно до п. 3.6 Договору останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 5.1 постанови Пленуму ВГСУ «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна» від 29.05.2013 року № 12 з урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Відповідачем не проведено оплату заборгованості за договором оренди.

21.04.2015 року позивач звертався до відповідача із претензією № 155/1/03-2037 про сплату заборгованості, яка отримана відповідачем 24.04.2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. 28-33).

Доказів направлення відповіді на вищевказану претензію суду не подано.

Відповідно до ст. ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідачем не спростовано та не подано суду жодних документальних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо неналежного виконання зобов'язань по договору, як і не подано суду доказів оплати суми заборгованості.

Отже, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за період з 01.08.2014 року по 01.04.2015 року 9 196, 60 грн. - орендних платежів та 731, 83 грн. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою є обґрунтованими, підставними та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 141, 42 грн. та 3 556, 57 грн. - індексу інфляції, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 3 556, 57 грн. - індексу інфляції за порушення виконання грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів, які в силу п. 4.2 Договору включать орендну плату та компенсацію витрат підприємства. Нарахування індексу інфляції здійснено позивачем за період з серпня 2014 року по квітень 2015 року.

Розрахунок індексу інфляції в сумі 3 556, 57 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Індекс інфляції застосовано позивачем правильно. Розгорнутий розрахунок індексу інфляції наявний в матеріалах справи (арк. 37). Отже, інфляційні втрати входять до складу грошового зобов'язання, не є санкціями, а відтак правомірно нараховані позивачем та підлягають стягненню. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Позивачем нараховано відповідачу 141, 42 грн. - три проценти річних за порушення виконання грошового зобов'язання зі сплати орендних платежів, які в силу п. 4.2 Договору включать орендну плату та компенсацію витрат підприємства.

Розрахунок 3 % річних у сумі 141, 42 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних наявний в матеріалах справи (арк. 38). Отже, три проценти річних входять до складу грошового зобов'язання, не є санкціями, а відтак три проценти річних правомірно нараховані позивачем та підлягають стягненню. В цій частині позов підлягає задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 1 657, 56 грн., то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

За приписами ч. 1 ст. 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 6.2 Договору за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню в розмірі 0, 5 % від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за період з 13.11.2014 року по 12.05.2015 року в сумі 1 657, 56 грн. Розрахунок пені здійснено арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов Договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу (простроченої орендної плати в кожному місяці) за кожний день прострочення. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 36). Відповідачем жодним чином не спростовано позовні вимоги в частині нарахування пені. Отже, вимога про стягнення пені в сумі 1 657, 56 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Стягнути з відповідача Споживчого товариства "Діамед", бульвар Бузький, 18, оф. 203, м. Миколаїв, 54015 (); поштова адреса: вул. Чаадаєва, 3, к. 137, м. Київ, 03170 на користь позивача Комунального підприємства "Київжитлоспецексплуатація", вул. Володимирська, 51-а, м. Київ, 01001 ():

- 9 196, 60 грн. (дев'ять тисяч сто дев'яносто шість грн. 60 коп.) - заборгованості з орендної плати;

- 731, 83 грн. (сімсот тридцять одна грн. 83 коп.) - заборгованості з компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою;

- 3 556, 57 грн. (три тисячі п'ятсот п'ятдесят шість грн. 57 коп.) - інфляційних втрат;

- 141, 42 грн. (сто сорок одна грн. 42 коп.) - 3 % річних;

- 1 657, 56 грн. (одна тисяча шістсот п'ятдесят сім грн. 56 коп.) - пені;

- 1 827 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 15.06.2015 року.

Суддя Е.М. Олейняш