ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа № 922/72/15

Колегія суддів у скл аді: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Гетьман Р.А.,

при секретарі Литвиновій К.О.,

за участю представників:

від позивача - Третяк Ю.К. - за довіреністю від 01.10.2014р.,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" (вх.№2441 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 16.03.2015р. у справі №922/72/15,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К", м.Сєвєродонецьк,

до Сєвєродонецької міської ради, м.Сєвєродонецьк,

про визнання недійсною додаткової угоди,

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" звернулось до господарського суду Харківської області із позовом до Сєвєродонецької міської ради про визнання недійсної додаткової угоди від 27.07.2011 року до договору №295 від 20.10.2005 року оренди землі.

Рішенням господарського суду Харківської області від 16.03.2015р. у справі №922/72/15 (суддя Ємельянова О.О..) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність порушення прав позивача у справі, оскільки рішення 9 сесії (чергової) сесії шостого скликання Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011р. № 431 "Про затвердження нормативної правової грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, селища Воєводівка" було чинним на момент укладення сторонами додаткової угоди від 27.07.2011року, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні позову, а також клопотанні про застосування строків позовної давності.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить змінити рішення господарського суду Харківської області від 16.03.2015р. у справі № 922/72/15 та прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю, визнати недійсною додаткову угоду від 27.07.2011р., до договору від 20.10.2005р. № 295 оренди землі, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Твіс і К" та Сєвєродонецькою міською радою, зареєстровану Управлінням Держкомзему у Сєвєродонецьк Луганської області 20.12.2011р. за № 00567.

Зокрема, Товариства з обмеженою відповідальності "Твінс і К" зазначає, що у зв'язку з скасуванням рішення Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011р. №431 в судовому порядку, як таке, що не відповідає вимогам чинного законодавства, вказаний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту його прийняття.

Таким чином, на думку апелянта, вказаний факт свідчить про наявність підстав для визнання спірної додаткової угоди до договору оренди землі від 20.10.2005р. недійсною.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.04.2015р. апеляційну скаргу Харківської міської ради прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Сєвєродонецька міська рада Луганської області просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" залишити без задоволення, рішення господарського суду Харківської області від 16.03.2015р. у справі № 922/72/15 - без змін. Крім того, відповідач у зв'язку з неможливістю його представника взяти участь у судовому засіданні, просив суд розглянути справу за наявними матеріалами справи.

Зокрема, позивач, посилаючись на положення п. 2.9 постанови пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013р. № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними", зазначає, що сам лише факт скасування (визнання нечинним або недійсним) рішення Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011р. № 431 не може вважатися достатньою підставою для визнання додаткової угоди до договору оренди землі від 20.10.2005р. недійсною, оскільки на момент укладення спірної угоди вказане рішення Сєвєродонецької міської ради Луганської області було чинним.

05.06.2015р. Товариством з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" подано додаткові письмові пояснення у справі (вх.№ 8789).

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив суд рішення господарського суду Харківської області від 16.03.2015р. у справі № 922/72/15 скасувати, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про врячення поштового відправлення, а також, виходячи з того, що явка сторін не визнавалася обов'язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статтею 22 Господарського процесуального кодексу України) є правом, а не обов'язком сторін, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, викладені в апеляційній скарзі, заслухавши пояснення представника апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом Харківської області норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

20.10.2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" (орендар) та Сєвєродонецькою міською радою (орендодавцем) був укладений договір № 295 оренди землі, відповідно до п. 1 якого орендодавець на підставі рішення сесії Сєвєродонецької міської ради № 2337 від 23.09.2005р. надає, а орендар приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку - землі комерційного використання (під не житлове приміщення), яка знаходиться за адресою: м. Сєвєродонецьк, вул. Новикова,13.

Відповідно до п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,1311 га, у тому числі: під капітальною будівлею - 0.0769 га, під спорудами - 0,0092 га; під проїздами, проходами та площадками - 0,0388га; під земельними насадженнями - 0,0062 га.

Пунктом 5 договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 322060,26 гривень.

Відповідно до п. 9 договору орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі та в розміру 4830,90 гривень на рік.

Згідно з п. 11 договору орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі: 402,58 гривень протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

26.10.2005 р. договір оренди був зареєстрований у земельному кадастрі за №95.

На підставі акту передачі-прийняття земельної ділянки в натурі від 26.10.2005 р., який підписано сторонами без зауважень, земельна ділянка була передана у користування відповідачу у справі (а.с. 37).

13.07.2009 року між сторонами була підписана додаткова угода до договору №95 оренди землі від 20.10.2005 р., відповідно до якої, керуючись Законом України "Про оренду землі", листом Державного комітету України із Земельних ресурсів від 09.01.2009 року за № 14-22-6/87, Порядком проведення індексації грошової оцінки земель затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2000 року за № 783, відповідно грошової оцінки земельної ділянки від 16.01.2009 року, змінено п.п. 5, 9, 11 договору оренди землі, а саме: п. 5 - нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 394794,54 гривень; п.9, 11 - орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі в розмірі 39479,45 гривень на рік, що складає 10,0% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі 3289,95 гривень протягом 30 календарних днів наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

На час укладання договору оренди землі №95 від 20.10.2015р. та додаткової угоди №3 від 13.07.2009р. до договору оренди діяла нормативна оцінка земель, яка затверджена рішенням Сєвєродонецької міської ради від 19.01.1998р. №1212 "Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача".

Саме нормативна оцінка земель, яка затверджена рішенням Сєвєродонецької міської ради від 19.01.1998р. №1212, була підставою для встановлення нормативної грошової оцінки земельної ділянки кадастровий №.06.0044.0022 та розміру орендної плати, які встановлені сторонами у пунктах 5, 9, 11 договору оренди землі №95 від 20.10.2005р. та пунктах 1, 2 додаткової угоди №3 від 13.07.2009р. до договору оренди.

29.03.2011р. двадцятою (черговою) сесією шостого скликання Сєвєродонецької міської ради прийнято рішення №431 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка", яким затверджено нову нормативну грошову оцінку зазначених земель у складі текстового та графічних матеріалів, виконану станом на 01.01.2008 Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст "Діпромісто".

27.07.2011р. між сторонами була підписана додаткова угода до договору №95 оренди землі від 20.10.2005р., відповідно до якої, на підставі рішення сесії міської ради "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, селища Воєводівка" від 29.03.2011р. №431, керуючись рішенням сесії міської ради "Про затвердження коефіцієнтів орендної плати за земельні ділянки, які передаються в оренду з земель міської ради" від 28.04.2011 за №1516, відповідно довідки про грошову оцінку земельної ділянки від 27.05.2011р., внесено зміни до пунктів 5, 9, 11 договору, а саме: п.5 договору - нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий №:06:044:0022 становить 984980,52 грн. Орендна плата вноситься орендарем самостійно у грошовій формі в розмірі: з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. - 59098,83 грн. на рік, що складає 6,00% від нормативної грошової оцінки, з 01.01.2012р. по 31.12.2012р. - 68948,64 грн. на рік, що складає 7,00% від нормативної грошової оцінки, з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - 78798,44 грн. на рік, що складає 8,00% від нормативної грошової оцінки, з 01.01.2014р. по 31.12.2014р. - 88648,25 грн. на рік, що складає 9,00% від нормативної грошової оцінки, з 01.01.2015р. - 98498,05 грн. на рік, що складає 10,00% від нормативної грошової оцінки. Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно в розмірі з 01.07.2011р. по 31.12.2011р. - 4924,90 грн., з 01.01.2012р. по 31.01.2012р. - 5745,72 грн., з 01.01.2013р. по 31.12.2013р. - 6566,54 грн., з 01.01.2014р. по 31.01.2014р. - 7387,35 грн., з 01.01.2015р. - 8208,17 грн., протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідно до пункту 3 додаткової угоди сторони встановили, що ця угода є невід'ємною частиною договору і діє з 01.07.2011р.

Дана додаткова угода була зареєстрована Управлінням Держкомзему у м.Сєвєродонецьк Луганської області 20.12.2011р. за №00567.

Пунктом 4 рішення сесії міської ради "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, села Воєводівка" від 29.03.2011 за №431 визнано таким, що втратило чинність з 01.07.2011, рішення Сєвєродонецької міської ради від 19.01.1998 №1212 "Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, села Воєводівка, селища Лісова Дача".

Постановою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 р. у справі №2а/1227/380/2012 за позовом ТОВ ВКФ "ЛІА" ЛТД до Сєвєродонецької міської ради про визнання протиправним та скасування рішення були задоволені позовні вимоги, визнано протиправним та скасовано рішення двадцятої (чергової) сесії шостого скликання Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011 р. № 431 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, селища Воєводівка".

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014р. №К/9991/65360/12 задоволена касаційна скарга ТОВ ВКФ "ЛІА" ЛТД, скасовано постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 11.10.2012 р. у справі №2а/1227/3807/2012 та залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012 р.

Скасування рішення двадцятої (чергової) сесії шостого скликання Сєвєродонецької міської ради від 29.03.2011 р. № 431 "Про затвердження нормативної грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецьк, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, селища Воєводівка" ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.04.2014р. №К/9991/65360/12 стало підставою для звернення ТОВ "Твінс і К" до господарського суду Харківської області з позовом про визнання додаткової угоди до договору оренди землі №95 від 20.10.2015р. недійсною.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

У розгляді позовів про визнання недійсними правочинів, при вчиненні яких було застосовано нормативно-правові акти державних та інших органів, які у подальшому скасовані (визнані нечинними або недійсними) згідно з судовими рішеннями, що набрали законної сили, господарським судам необхідно виходити з того, що сам лише факт такого скасування (визнання нечинним або недійсним) не може вважатися достатньою підставою для задоволення відповідних позовів без належного дослідження господарським судом обставин, пов'язаних з моментом вчинення правочину та з його можливою зміною сторонами з метою приведення у відповідність із законодавством.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Отже, до предмету доказування входить відповідність додаткової угоди від 27.07.2011р. вимогам законодавства на момент її вчинення, тобто станом на 27.07.2011р.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 15 цього Закону істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Розмір орендної плати за землю визначається сторонами у договорі, в тому числі може визначатися шляхом встановлення відсоткового відношення до нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що відповідає чинному законодавству України, зокрема, приписам частини першої статті 15, статті 21 Закону України "Про оренду землі".

Також за підпунктом 14.1.147. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Згідно з пунктами 288.1., 288.4. статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Згідно з пунктом 288.4., підпунктами 288.5.1., 288.5.2. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України в редакції на дату звернення позивача з позовом до місцевого господарського суду розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення - розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом, та не може перевищувати: а) для земельних ділянок, наданих для розміщення, будівництва, обслуговування та експлуатації об'єктів енергетики, які виробляють електричну енергію з відновлюваних джерел енергії, включаючи технологічну інфраструктуру таких об'єктів (виробничі приміщення, бази, розподільчі пункти (пристрої), електричні підстанції, електричні мережі), - 3 відсотки нормативної грошової оцінки; б) для земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності та надані для будівництва та/або експлуатації аеродромів-чотирикратний розмір земельного податку, що встановлюється цим розділом; в) для інших земельних ділянок, наданих в оренду, - 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010 №2756-VI, який набрав чинності з дня набрання чинності Податковим кодексом України, до частини другої статті 21 Закону України "Про оренду землі" внесені зміни, в силу яких розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Таким чином, з наведених вище положень Податкового кодексу України, Закону України "Про оренду землі" вбачається, що зазначені законодавчі акти не встановлюють конкретний розмір орендної плати за земельну ділянку, який має бути зазначений у договорі оренди. Податковий кодекс України передбачає лише порядок визначення орендної плати за землю та граничні розміри орендної плати. Також, договором оренди землі мають визначатись форма, умови внесення орендної плати, при цьому строки внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності повинні встановлюватись відповідно до Податкового кодексу України.

Виходячи з аналізу зазначених законодавчих приписів, орендна плата за користування земельними ділянками державної та комунальної власності є регульованою ціною, яка розраховується від нормативної грошової оцінки земель, а її розмір встановлюється в договорі.

За частиною 2 статті 18 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше ніж один раз на 5-7 років; частинами 1, 2 статті 20 Закону України "Про оцінку земель" визначено, що за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У відповідності до положень статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин. Частиною 1 статті 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до частини 1 статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Оскільки орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є регульованою ціною, то законодавча зміна граничного розміру цієї плати може бути підставою для перегляду розміру орендної плати, встановленої умовами договору.

Реалізовуючи виключні повноваження в земельних правовідносинах, Сєвєродонецька міська рада прийняла рішення від 29.03.2011 №431, що, як уже зазначалося, було визнане протиправним та скасоване постановою суду в адміністративній справі, що набрала чинності 01.04.2014р.

Оскільки рішення від 29.03.2011 №431 було скасовано як протиправне, відтак з моменту прийняття воно, як нелегітимне, не може породжувати жодних правових наслідків, у тому числі - у вигляді внесення змін до договорів оренди в частині встановлення розміру нормативно-грошової оцінки землі, та, відповідно, розміру орендної плати.

Висновок про те, що рішення від 29.03.2011р. №431 не породжує жодних правових наслідків з моменту прийняття, додатково підтверджується встановленими судом обставинами справи, а саме даними рішення Сєвєродонецької міської ради №3980 від 12.06.2014 "Про затвердження грошової оцінки земель населених пунктів міста Сєвєродонецька, селища Синецький, селища Павлоград, селища Лісова Дача, селища Воєводівка", яке набрало чинності з 01.01.2015р., відповідно до яких рішення №1212 від 19.01.1998р. визнано таким, що втратило чинність з 01.01.2015р., хоча у рішенні №431 від 29.03.2011р. зазначалося, що вищевказане рішення №1212 від 19.01.1998р. втрачає чинність з 01.07.2011р. Отже, самим відповідачем фактично визнано, що рішення №431 від 29.03.2011р. не мало правових наслідків у вигляді зміни нормативно-грошової оцінки землі та втрати чинності попереднім відповідним рішенням №1212 від 19.01.1998р.

Господарський суд апеляційної інстанції не заперечує, що зобов'язання за визнаним недійсним договором оренди припиняються на майбутнє (ст.207 Господарський кодекс України), проте недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю (ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України), та в разі визнання його недійсним судом, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 Цивільного кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду, від 31.03.2015р. у справі № 922/4505/14 від 14.04.2015р. у справі №922/4130/14, від 13.05.2015р. у справі № 922/4310/10.

Стосовно посилання відповідача на сплив позовної давності для подання даного позову колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а відтак, днем початку перебігу вказаного строку є не дата реєстрації спірної додаткової угоди у Держкомземі (20.12.2011р.), а дата набрання законної сили постановою суду, якою скасовано рішення №431 від 29.03.2011р., що було підставою для укладення спірної додаткової угоди, а саме - 01.04.2014р. (дата прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали, якою залишено в силі постанову Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 03.08.2012р. про скасування рішення від 29.03.2011р. №431).

Отже, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" було подано до місцевого господарського суду в межах встановленого ст.257 Цивільного кодексу України трирічного строку позовної давності (05.01.215р.).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, необґрунтовано та безпідставно відмовив у задоволенні позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К".

За наведених підстав, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" підлягає задоволенню, а рішення господарського суду Харківської області від 16.03.2015р. у справі № 922/72/15 - скасуванню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання апеляційної скарги у справі № 922/72/15 покладаються на відповідача у справі.

Керуючись ст.ст. 91, 99, 101, 102, п. 2 ч. 1 ст. 103, п. 4 ч.1 ст. 104, ст.ст. 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.03.2015р. у справі №922/72/15 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду від 27.07.2011р. до договору оренди землі від 20.10.2005р. № 295, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" та Сєвєродонецькою міською радою, зареєстровану Управлінням Держкомзему у м. Сєвєродонецьк Луганської області 20.12.2011р. за №00567.

Стягнути з Сєвєродонецької міської ради (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 32, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Твінс і К" (93400, Луганська область, м.Сєвєродонецьк, вул. Леніна, 32, ) 1218,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову, 609,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідний судовий наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.06.2015р.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Л.І. Бородіна

Суддя Р.А. Гетьман