РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015Справа №910/11559/15
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ароматика»

до Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь»про зобов'язання вчинити дії

Суддя Маринченко Я.В.

Представники сторін:

від позивача: Бреус В.М. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ароматика» звернулося до Господарського суду м. Києва з указаним позовом.

Позивач зазначив, що всупереч умовам укладеного між ним і відповідачем договору на здійснення розрахунково-касового обслуговування № 4583-18-02/10-01-523 від 01.10.2002, відповідач не виконав платіжні доручення щодо перерахування з його рахунку 381457 грн.

З наведених підстав позивач просив задовольнити позов, зобов'язати відповідача перерахувати грошові кошти з його рахунку на рахунки отримувачів, шляхом виконання платіжних доручень № 10323 від 17.03.2015, № 10326 від 17.03.2015, № 10328 від 18.03.2015.

У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак подав відзив на позов, у якому проти задоволення позовних вимог заперечував з огляду на те, що на підставі постанови Правління Національного банку України № 190 від 19.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду) прийнято рішення № 61 від 19.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банк «Київська Русь», , МФО 319092, місцезнаходження: вул. Хорива, 11-А, м. Київ, 04071, в зв'язку з чим, з урахуванням положень п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», задоволення вимог позивача є неможливим. Крім того, у зазначеному відзиві представник відповідача просив суд розглядати справу за його відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу відповідно до вимог ст. 75 ГПК України за наявними в ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2002 між позивачем (Клієнт) та відповідачем (Банк) укладено договір на здійснення розрахунково-касового обслуговування № 4583-18-02/10-01-523, згідно з умовами якого Банк відкрив Клієнту поточний рахунок у гривні № 00, для зберігання коштів та здійснення його розрахунково-касового обслуговування

Відповідно до п. 2.3 договору, Банк прийняв на себе зобов'язання, зокрема: надавати Клієнтові комплекс послуг з розрахунково-касового обслуговування; належним чином виконувати умови договору; своєчасно здійснювати розрахункові операції; забезпечувати зарахування коштів на рахунок Клієнта; здійснювати приймання та видачу готівки тощо.

Згідно з п. 3.1 договору, Клієнт може подавати до Банку розрахункові документи як на паперових носіях, так і у вигляді електронних розрахункових документів за допомогою системи «Клієнт-Банк». Порядок встановлення і функціонування системи «Клієнт-Банк» регулюється окремою угодою сторін.

Пунктами 3.2, 3.3 договору визначено, що розрахункові документи в паперовій формі подаються особисто уповноваженими особами Клієнта і приймаються Банком з 9.00 до 17.00; під час здійснення операцій за рахунком Клієнт може застосовувати, зокрема, платіжне доручення.

Відповідно до п. 3.4 договору, платежі з рахунку Клієнта виконуються Банком у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня.

Розрахункові документи, що надійшли до Банку протягом операційного часу з 9.00 до 15.00, виконуються в день їх надходження: розрахункові документи, що надійшли після операційного часу з 15.00 до 17.00, виконуються наступного робочого дня або за бажанням Клієнта в день надходження з оплатою цієї послуги згідно з тарифами Банку (п. 3.7 договору).

Розділом 7 договору встановлено, що договір набуває чинності з дня його підписання і діє до 31 грудня поточного року. Якщо за один місяць до закінчення терміну дії договору жодна з сторін письмово не попередить іншу сторону про своє бажання розірвати договір, його дія автоматично подовжується на тих же умовах на кожний наступний календарний рік.

Викладені обставини підтверджуються поясненнями позивача та наявною у матеріалах справи копією указаного договору.

Судом встановлено, що позивач належним чином оформив та надав на виконання відповідачу платіжні доручення № 10323 від 17.03.2015 на суму 45000 грн., № 10326 від 17.03.2015 на суму 30000 грн., № 10328 від 18.03.2015 на суму 306457 грн.

27.03.2015 позивач звернувся до відповідача із вимогою про виконання зазначених платіжних доручень, однак відповідач залишив вимогу без відповіді та задоволення.

Доказів виконання зазначених платіжних доручень не надано.

Відповідно до вимог п.п. 8.1, 8.4 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 190 від 19.03.2015 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонду) прийнято рішення № 61 від 19.03.2015 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким з 20.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у Банк «Київська Русь».

Згідно з положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

У розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 цього ж Закону, вкладниками визнаються лише фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності).

Відповідно до вимог ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунку банк, зокрема, зобов'язується виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

За змістом пункту 1.24 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі. Ініціатор та отримувач можуть бути однією і тією ж особою.

Враховуючи вищенаведені положення, зобов'язання щодо переказу коштів з рахунку позивача, відкритому у відповідача, на його рахунок в іншому банку чи на рахунок контрагента позивача є майновим зобов'язанням.

Оскільки позивач є кредитором банку, на якого поширюються обмеження, встановлені п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», то його вимоги (у тому числі спірні) до відповідача під час запровадження тимчасової адміністрації не можуть бути задоволені.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст.ст. 13, 16 ЦК України, у позові слід відмовити.

При цьому, позивач не позбавлений можливості захистити свої права на грошові кошти, які знаходяться на його рахунку у банку відповідача, в порядку п. 3 ч. 2 статті 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», шляхом звернення до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про продовження здійснення банком операції з перерахування спірних сум або в порядку розділу VII цього Закону у разі прийняття рішення про ліквідацію банку.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Я.В. Маринченко