ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

17.06.15р. Справа № 904/4071/15
за позовом Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

до Комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня №7" Дніпропетровської обласної ради, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області

про стягнення 22 302 грн. 41 коп.

Суддя ЗАГИНАЙКО Т.В.

Представники:

від позивача: Сорока В.М. - представник, дов. від 15.04.2015р. №00.01.0158;

від відповідача: Третьяк В.В. - представник, дов. від 05.12.2014р. б/н.

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з відповідача 22 302 грн. 41 коп., що складає 20 758 грн. 25 коп. - заборгованості за теплову енергію, поставлену відповідно до умов Договору від 01.01.2012р. №163ПК на відпуск теплової енергії та 1 544 грн. 16 коп. - пені.

Відповідач у відзиві (вх. №38463/15 від 16.06.2015р.) на позовну заяву визнає вимогу щодо стягнення заборгованості у сумі 20 758 грн. 25 коп. та просить зменшити розмір пені на 90% до суми 154 грн. 41 коп., посилаючись на наступне: - позивач вже звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, однак ним не було включено до позовних вимог суму пені, у зв'язку з чим сума пені значно зросла з квітня 2013 року; - відповідач є бюджетною організацією, стягнення пені призведе до додаткового обмеження ресурсів відповідача.

Також відповідач у заяві (вх. №38923/15 від 17.06.2015р.) про застосування строків позовної давності просить застосувати строк позовної давності в один рік до позовної вимоги про стягнення пені у сумі 1 544 грн. 16 коп. та відмовити у цій частині в задоволенні позовних вимог.

Оригінали документів, оглянуті у судовому засіданні, відповідають копіям, залученим до матеріалів справи.

Клопотання про застосування засобів технічної фіксації судового процесу представником позивача заявлено не було.

У судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.2012р. між позивачем - Комунальним підприємством Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа", як постачальником, та відповідачем - Комунальним закладом "Дніпродзержинська міська лікарня №7" Дніпропетровської обласної ради, як споживачем, було укладено Договір №163ПК на відпуск теплової енергії (надалі - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого предметом договору є продаж постачальником споживачеві теплової енергії для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання у кількості, у строки та на інших умовах, що зазначені в цьому договорі.

Відповідно до частини 1 пункту 9.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання обома сторонами та діє до 01.01.2013р., в частині проведення розрахунків - до повного їх здійснення; договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однією зі сторін.

Згідно з пунктом 2.3 Договору облік відпущеної теплової енергії проводиться за приладами обліку.

Відповідно до частин 1, 2, 4 пункту 5.1 Договору розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до тарифів, встановлених рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради (Облдержадміністрацією), або в іншій формі згідно з чинним законодавством; тариф за 1 Гкал складає 890 грн. 90 коп. з ПДВ - ІІ груп, 1 072 грн. 22 коп. з ПДВ - ІІІ груп; розрахунковим періодом є календарний місяць; споживач самостійно одержує платіжну вимогу у постачальника, після 10-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Згідно з пунктом 5.2 Договору всі розрахунки за цим договором виконуються на підставі платіжних вимог та двостороннього акту про постачання теплової енергії, що виписує постачальник споживачу; двосторонній акт про постачання теплової енергії споживач підписує і один екземпляр повертає постачальнику в 5-ти денний термін; у разі не повернення акту в зазначений термін та відсутності мотивованої (письмової) відмови, кількість отриманої теплової енергії вважається беззаперечною та прийнятою до сплати.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов Договору позивачем у період з жовтня по грудень 2012р. було відпущено відповідачу теплову енергію на загальну суму 20 758 грн. 25 коп., про що свідчать акти про постачання теплової енергії за період з 01.10.2012р. по 31.10.2012р. №А.10-1836 на суму 2 905 грн. 72 коп., за період з 01.11.2012р. по 30.11.2012р. №А11-5880 на суму 7 087 грн. 40 коп. та за період з 01.12.2012р. по 21.12.2012р. №А.12-7535 на суму 10 765 грн. 13 коп.

Позивачем на оплату відповідачу було надано рахунки: за жовтень 2012 року на суму 2 905 грн. 72 коп., за листопад 2012р. на суму 7 087 грн. 40 коп. та за грудень 2012 року на суму 10 765 грн. 13 коп., а також виписано відповідні платіжні вимоги. Про отримання зазначених рахунків відповідачем свідчать підписи представників осіб відповідача від 16.11.2012р., від 06.12.2012р. та від 03.01.2013р. на рахунках.

У частині 5 пункту 5.1 Договору сторони узгодили, що споживач на протязі розрахункового періоду сплачує постачальнику вартість зазначеної в договорі місячної кількості теплової енергії, з урахуванням залишкової суми (сальдо) розрахунків на початок місяця; остаточний розрахунок до 20-го числа наступного за розрахунковим місяця.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, строк оплати за Договором за поставлену теплову енергію настав відповідно 20.11.2012р., 20.12.2012р. та 20.01.2013р.

Заборгованість відповідача перед позивачем становить 20 758 грн. 25 коп.

На момент розгляду справи доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідачем не надано.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 пункту 5.1 Договору за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію нараховується пеня у розмірі 1% належної до сплати суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ; нарахування пені проводиться постачальником, після 20 числа наступного за розрахунковим місяця, при наявності заборгованості у споживача.

Згідно розрахунку пеня становить 1 544 грн. 16 коп. (з 21.11.2012р. по 22.07.2013р.).

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю; позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 Цивільного кодексу України).

Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина 1 статті 254 Цивільного кодексу України). Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день (частина 5 статті 254 Цивільного кодексу України).

Таким чином, строк позовної давності для стягнення пені становить до 20.11.2013р., 20.12.2013р. та 20.01.2014р. (включно).

Як вбачається із матеріалів справи позивач з позовом до суду звернувся 13.05.2015р., про що свідчить відбиток поштового штемпелю на позовній заяві (а.с. 37), тобто поза межами вказаного строку.

Відповідно до частини 3 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається відповідачем заявлено про застосування позовної давності до пред'явлених позивачем вимог (заява вх. №38923/15 від 17.06.2015р.).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 Цивільного кодексу України).

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення пені задоволенню не підлягають.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно із статтею 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі слід покласти на відповідача у повній сумі, оскільки з його вини спір доведено до суду.

Керуючись статтями 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального закладу "Дніпродзержинська міська лікарня №7" Дніпропетровської обласної ради (51900, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. Скаліка, 3; ідентифікаційний код 05411245) на користь Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради "Дніпродзержинськтепломережа" (51914, м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, вул. Петровського, 168; ідентифікаційний код 03342573) 20 758 грн. 25 коп. - заборгованості та 1 827 грн. 00 коп. - витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

СУДДЯ Т.В. ЗАГИНАЙКО

Дата підписання рішення,

оформленого відповідно до статті 84 ГПК України,

"19" червня 2015р.