ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2015 р. Справа № 914/420/15

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Данко Л.С.

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Всесвіт» від 08.05.15р., №1

на рішення господарського суду Львівської області від 27.04.2015р.

у справі № 914/420/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Всесвіт», м. Львів

до відповідача товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-лайн», м. Сокаль

про стягнення штрафних санкцій в розмірі 34393,66 грн.

за участю представників сторін:

- від позивача - Павловський А.В.;

- від відповідача - ЛопушанськийТ.В.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст. 20,22 ГПК України, представникам сторін, що прибули в дане судове засідання, роз'яснено.

Розпорядженням голови Львівського апеляційного господарського суду від 11.06.2015р. в склад судової колегії по розгляду справи № 914/420/15 внесено зміни, замість судді Кузя В.Л. введено суддю Данко Л.С.

Заяв про відвід складу суду не поступало.

Рішенням господарського суду Львівської області від 27.04.2015р. (суддя Березяк Н.Є.) у справі № 914/420/15 в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Всесвіт» (надалі ТзОВ «Гал-Всесвіт») до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто-лайн» (надалі ТзОВ «Авто-лайн») про стягнення штрафних санкцій в розмірі 34393,66 грн. відмовлено.

Приймаючи вказане рішення місцевий господарський суд виходив з того, що позивач жодним чином належними та допустимими доказами не довів ані порушення прав громадян, ані завдання йому збитків неповідомленням про зірвання рейсів. Документ « 46=52 ДН 4, Б135Я Система «АВТОСТАНЦІЯ» ЛЬВІВ2 (460280) V21.9.537 Ф1902 «Сводка нарушений выполнения рейсов по Диспетчерскому журналу. Выбраны рейсы, включая нарушения «С» за период 1.08.14-31.08.14», на який як на підставу своїх вимог посилається позивач, є внутрішнім документом позивача, містить сформовану одноособово самим же позивачем узагальнену статистичну інформацію на основі даних позивача, відтак не може бути належним та допустимим доказом для стягнення штрафних санкцій.

Не погодившись з прийнятим рішенням місцевого господарського суду ТзОВ «Гал-Всесвіт» подало апеляційну скаргу, в якій покликається на те, що всупереч вимогам п. 2.1. договору ТзОВ «Авто-лайн», в період з 01.08.2014р. по 30.08.2014 р., частково не забезпечило подачу автобусів на автостанцію № 2, згідно з розкладами руху, тим самим товариство зірвало частину рейсів, не повідомивши при цьому позивача. На підставі зведення порушень виконання рейсів по диспетчерському журналу та у відповідності до ст. ст. 216-218, 232 ГК України відповідачу було нараховано штрафні санкції за зірвані рейси на суму 34393,66 грн. Разом з тим, апелянт вказує на те, що до документації водія, яка є доказом виконання рейсу, відносяться, зокрема, квитково-обліковий лист, в якому зазначається кількість і сума проданих квитків, який є обов'язковим відповідно до ст. 38 Закону України «Про автомобільний транспорт» та дорожній лист, який, відповідно до п. 3.9. Типового технологічного процесу надання послуг пасажирських автостанцій та автовокзалів, затвердженого наказом Мінтрансу України № 565 від 28.08.2001р., передається диспетчеру для отримання відмітки про час прибуття. З долучених відповідачем дорожніх листів не вбачається, що ним виконувались рейси, вказані позивачем у розрахунку розміру штрафних санкцій, оскільки відсутня відмітка автостанції.

Скориставшись своїм правом, передбаченим ст. 96 ГПК України ТзОВ «Авто-лайн» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому як на підставу своїх заперечень покликається на те, що положеннями п. 4.11. договору передбачено саме пакет документів, необхідний для застосування матеріальної відповідальності, а позивачем, всупереч вимог вказаного пункту договору, не було надано таких документів. Разом з тим, відповідач наголошує, що жодних зауважень та скарг на діяльність ТзОВ «Авто-лайн» як перевізника, від пасажирів та Львівської обласної державної адміністрації, як організатора перевезень, не поступало, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю Львівської обласної держадміністрації від 22.04.2015р. на адвокатський запит. Крім того, ТзОВ «Авто-лайн» зазначає, що доводи позивача щодо не попередження його про зрив рейсу базуються лише на припущеннях, які жодними належними та допустимими доказами не підтверджені.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

01.01.2012 р. між ПП «Гал-Всесвіт» (правонаступником якого є ТзОВ «Гал-Всесвіт») (виконавець) та ТзОВ «Авто-лайн» (перевізник) було укладено договір про надання автостанційних послуг при здійсненні перевезення пасажирів та багажу автомобільним транспортом загального користування №01/СК-08 (2) від 01.01.2012 року (надалі договір). Предметом даного договору є надання послуг, пов'язаних з відправленням та прибуттям рейсових автобусів згідно затверджених розкладів руху перевізника на територію автостанції №2, якими перевізник здійснює перевезення пасажирів та багажу на автобусних маршрутах загального користування згідно переліку, визначеного додатком до договору № 1 (а.с. 7-8 т. І).

Відповідно до п. 2.1. договору перевізник зобов'язується забезпечувати подачу автобусів на автостанцію № 2 згідно з розкладом руху.

01.01.2012р. до договору № 01/СК-08(2) про надання автостанційних послуг при здійсненні перевезення пасажирів та багажу автомобільним транспортом загального користування було внесено зміни та доповнення, із врахуванням яких, відповідно до п. 2.11. договору, перевізник зобов'язався повідомляти виконавця про зрив рейсу виключно шляхом направлення на автостанцію теле-, телетайпо-, факсограми не пізніше, ніж за дві години до відправлення рейсу по розкладу із зазначенням рейсу, маршруту та часу відправлення (а.с. 81 т.І).

Розділом 4 договору передбачена матеріальна відповідальність сторін у вигляді штрафів у разі невиконання (неналежного виконання) умов даного договору.

Перевізник виплачує за порушення, що сталися по його вині, штрафні санкції, а саме: за зірваний рейс без попередження в порядку, встановленому п. 2.11 договору, сплачує штраф в розмірі вартості 2 квитків до кінцевої станції. Підставою для матеріальної відповідальності сторін є акти звірок, матеріали перевірок посадових осіб, записи в диспетчерських журналах, відомостях 20-АСС, документації водія та реєстри виконання рейсів на даному маршруті (п. 4.4. п. 4.11. договору).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань по договору № 01/СК-08(2) в період з 01.08.2014р. по 30.08.2014р. та неповідомленням позивача в порядку, передбаченому п. 2.11. договору, про зрив рейсів ТзОВ «Гал-Всесвіт» нарахувало ТзОВ «Авто-лайн» штраф в розмірі 34393,66 грн., що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цивільним кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Статтею 32 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, із власниками автостанцій визначаються договором.

Предметом договору автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, з власниками автостанцій є надання послуг та виконання робіт, пов'язаних з відправленням і прибуттям пасажирів.

Власники автостанцій зобов'язані укласти договір з автомобільним перевізником, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тільки за наявності в нього договору із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування про організацію перевезення на автобусних маршрутах загального користування чи дозволу органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування на обслуговування маршрутів загального користування, що пролягають через цю автостанцію.

Відправлення чи прибуття автобусів приміських, міжміських та міжнародних автобусних маршрутів загального користування здійснюється тільки з автостанцій, а в разі їх відсутності - із зупинок, передбачених розкладом руху.

Згідно з ч.2, ч. 3 ст. 35 Закону України «Про автомобільний транспорт», послуги з перевезення пасажирів автобусами можуть надаватися за видами режимів організації перевезень: регулярні, регулярні спеціальні, нерегулярні. Перевезення пасажирів автобусами в режимі регулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах загального користування на договірних умовах із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування.

Автостанції надають пасажирам послуги, пов'язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов'язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху (ч.1 ст. 36 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Частиною 3 ст. 36 Закону України «Про автомобільний транспорт», до обов'язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать:

продаж квитків;

організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ;

інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті.

Власники автостанцій несуть відповідальність за якість та безпеку послуг, що надаються автостанціями пасажирам та автомобільним перевізникам, технічний та санітарно-гігієнічний стан будівель, споруд, обладнання та території автостанції (ч.6 ст. 36 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

У відповідності до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний перевізник та автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, мають право:

відміняти рейси своїх транспортних засобів за обставин, які він не міг передбачити і яким не міг запобігти, повернувши пасажирам (або замовнику послуг) кошти, сплачені ними за перевезення;

обмежувати або припиняти перевезення в разі стихійного лиха, епідемії, епізоотії або іншої надзвичайної ситуації;

відміняти рух транспортних засобів у разі виникнення загрози життю пасажирів чи безпеці вантажів;

зазначати в багажній квитанції стан багажу, що має зовнішні пошкодження, або відмовлятися від його перевезення в разі заперечення пасажира щодо такого зазначення.

Згідно з ч.2 ст. 42 Закону України «Про автомобільний транспорт», договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

Як вбачається з позовної заяви та апеляційної скарги, підставою для звернення до суду є, на переконання позивача, порушення відповідачем умов договору, а саме п. 2.11. та неповідомлення ТзОВ «Гал-Всесвіт» про зрив рейсів за період з 01.08.2014р. по 30.08.214р., внаслідок чого, позивачем застосовано до відповідача відповідальність, передбачену п. 4.4. договору та нараховано штрафні санкції в розмірі 34393,66 грн.

Відповідно до п.2.11 договору із змінами і доповненнями, перевізник зобов'язується повідомляти виконавця про зрив рейсу виключно шляхом направлення на автостанцію теле-, телетайпо-, факсограми не пізніше, ніж за дві години до відправлення рейсу по розкладу із зазначенням рейсу, маршруту, часу відправлення на телефон та мобільний телефон.

Пунктом 4.4. договору передбачена відповідальність у вигляді штрафу у розмірі вартості двох квитків до кінцевої станції за зірваний рейс без попередження в порядку, встановленому п.2.11 договору.

Статтею 230 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити штрафні санкції у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання, що кореспондує з положеннями п. 4.4. договору. Отже, штрафні санкції учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Як на підставу своїх вимог позивач посилається на документ « 46=52 ДН 4, Б135Я Система «АВТОСТАНЦІЯ» ЛЬВІВ2 (460280) V21.9.537 Ф1902 «Сводка нарушений выполнения рейсов по Диспетчерскому журналу. Выбраны рейсы, включая нарушения «С» за период 1.08.14-31.08.14» ( а.с.10-21 т.І ). Однак, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що зазначений документ не може бути належним і допустимим доказом для стягнення штрафних санкцій в розумінні ст.ст. 34,36 ГПК України, оскільки він є внутрішнім документом позивача та містить сформовану одноособово позивачем узагальнену статистичну інформацію на основі даних позивача.

Разом з тим, п. 4.1 договору передбачено пакет документів, які можуть слугувати підставою для застосування матеріальної відповідальності сторін, це зокрема, акти звірок, матеріали перевірок посадових осіб, записи в диспетчерських журналах, відомостях 20-АСС, документація водія та реєстри виконання рейсів на даному маршруті.

Представник відповідача в судовому засіданні наголосив на виконанні перевізником п. 4.4. договору в частині повідомлення телефоном ТзОВ «Гал-Всесвіт» про зірвання рейсів, а докази протилежного позивачем суду не надані.

Судовою колегією приймаються до уваги покликання відповідача на відсутність за період з 1 по 30 серпня 2014 року скарг від пасажирів на перевізника - ТзОВ «Авто-лайн», який є надавачем послуг перевезення за маршрутами Львів-Сокаль та Львів-Червоноград, що підтверджується наявною в матеріалах справи відповіддю на адвокатський запит Львівської обласної державної адміністрації від 22.04.2015р. (а.с. 116 т. І).

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Незважаючи на вимоги суду, жодних інших доказів, які були обумовлені умовами договору або визначені нормами чинного законодавства України, які б підтверджували факт зриву рейсів та правомірність примусового стягнення штрафних санкцій, згідно позовних вимог, позивачем не подано.

Відповідно до ст. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконання, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили (ч. 1,2 ст. 43 ГПК України).

З огляду на викладене судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що жодними належними та допустимими доказами позивач не довів завдання йому збитків неповідомленням про зірванням рейсів та наявність обставин, необхідних для застосування до відповідача штрафних санкцій. Відтак, судова колегія не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого господарського суду, оскільки таке прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Львівської області від 27.04.2015р. у справі № 914/420/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Гал-Всесвіт» - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 17.06.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Данко Л.С.