КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа№ 910/1256/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Самсіна Р.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Врона А.В. - дов. б/н від 29.09.2014р.

від відповідача: Хромов М.М. - директор, наказ №02-К від 14.01.2014р.

Вострєцова С.М. - дов. №2 від 01.01.2015р.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015р.

у справі № 910/1256/15-г (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КНАП»

до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство

«Мегаполіс»

про стягнення 110 698, 30 грн.

В судовому засіданні 10.06.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «КНАП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» про стягнення 110 698, 30 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем частково виконано зобов'язання з виплати страхового відшкодування, а тому просив стягнути 85 000, 00 грн. страхового відшкодування, 326, 00 грн. пені, 34,90 грн. 3% річних, 25 337, 40 грн. залишкової суми по конвертації.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.03.2015р. у справі №910/1256/15-г позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КНАП» 85 000, 00 грн. страхового відшкодування, 326, 00 грн. пені, 34,90 грн. 3% річних, 1708, 31 грн. судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права, рішення прийнято без з'ясування усіх обставин справи, оскільки договором страхування контейнерного обладнання не передбачено такі виплати як штраф за пошкодження контейнеру та витрати по конвертації.

Відповідно до протоколу про автоматизований розподіл справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» 09.04.2015р. передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Самсін Р.І., Гончаров С.А.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 20.05.2015р.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 р. у відповідності до ст.77 ГПК України відкладено розгляд справи на 10.06.2015р., зобов'язано відповідача надати суду належним чином завірені копії матеріалів страхової справи.

08.06.2015р. через відділ документального забезпечення Київського апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшли матеріали страхової справи №430/14.

Представники відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 10.06.2015р. вимоги апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 10.06.2015р. заперечував проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, просив її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, місцевий господарський суд виходив з того, що надані відповідачем два гарантійні листи про зобов'язання сплатити суму спочатку в розмірі 273 034, 00 грн., а після сплати 190 000, 00 грн., залишкову суму в розмірі 85 000, 00 грн. є прямими доказами у визнанні страхового випадку та суми, виставленої по рахунку №ТУ-001499 від 25.09.2014р.

Однак, колегія суддів не може погодитись з такими висновками місцевого господарського суду, вважає їх помилковими, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 15.09.2014р. між Позивачем та Відповідачем було укладено договір страхування контейнерного обладнання №15821/21/222 (надалі - Договір), об'єктом страхування якого є майнові інтереси Позивача пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням контейнерами: CHIU9039376, CXRU1008850, MEDU9106932, TGHU9900818, TRIU8016407, TTNU8127427, TTNU8153160.

Франшиза у разі настання страхової події, за кожен контейнер встановлена за договором страхування у розмірі 1% від страхової суми, що становить 4 193, 50 грн.

Строк дії договору страхування з 15.09.2014р. по 15.12.2014р.

Вигодонабувачем за даним договором є ТОВ «МШК Україна» ().

29 листопада 2013 року між ТОВ «КНАП» (позивачем) та ПП «Трансмитт» було укладено договір №29-11/13/Т на перевезення вантажу по території України, країн СНГ та міжнародного сполучення.

Згідно п.1, 3.1.1 договору перевезення вантажу, замовник доручає перевізнику здійснювати перевезення та транспортно-експедиторське обслуговування експортно-імпортного та транзитного вантажу у 20/40 футових морських контейнерах власним або орендованим автотранспортом.

15.09.2014р. між ПП «Трансмитт» та ОСОБА_5 був укладений договір надання послуг з виконання функцій водія.

17.09.2014р. позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в якій повідомив про те, що 17.09.2014р. на а/д Р-55 Одеса - Вознесенськ - Новий Буг, км 177 + 100 км, км 177 + 100, сталася дорожня транспортна пригода за участю транспортного засобу марки: INTERNATIONAL, номерний знак: НОМЕР_1, з напівпричепом, марка HYUNDAI, номерний знак: НОМЕР_2, який перевозив контейнер CHIU9039376 (водій - ОСОБА_5.).

Внаслідок ДТП контейнер CHIU9039376 отримав механічні пошкодження.

Даний факт підтверджується довідкою ВДАІ УМВС України в Миколаївській області.

На виконання умов п.5.4.2 Договору страхування контейнерного обладнання №15821/21/222 від 15.09.2014р., відповідач звернувся із заявою до ФОП ОСОБА_6 для проведення оцінки матеріального збитку, заданого власнику контейнеру за номером CHIU9039376.

Відповідно до звіту від 25.09.2014р. з визначення ринкової вартості ремонтно-відновлювальних робіт та розміру матеріального збитку, заданого власнику контейнера CHIU9039376, проведеного ФОП ОСОБА_6 (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності НОМЕР_3 від 01.04.2009р.), вартість матеріального збитку, завданого власнику контейнера, складає 194 193, 50 грн.

Також ринкова вартість ремонтно-відновлювальних робіт по відновленню попереднього стану контейнера складає 194 193, 50 грн.

Платіжним дорученням № 103 від 04.02.2015р. відповідачем було оплачено вартість вказаного дослідження в сумі 600, 00 грн.

Страховим актом № 407/14 від 10.10.2014р. зазначену подію позивачем визнано страховим випадком та призначено до виплати страхове відшкодування у розмірі 190 000, 00 грн.

Позивач, виконуючи свої зобов'язання за договором страхування контейнерного обладнання №15821/21/222 від 15.09.2014р., на підставі страхового акту № 407/14 від 10.10.2014р. (а.с. 124), заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 17.09.2014р (а.с. 127) здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 190 000, 00 грн. вигодонабувачу за договором - ТОВ «МШК Україна», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 871 від 10.10.2014р. (а.с. 155).

Частиною 2 статті 8 Закону України «Про страхування» передбачено, що під страховим випадком слід розуміти подію, яка передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно ч.1 ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування та на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акту (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, з урахуванням наведеного та положень ст.ст.979, 990 ЦК України обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

Виходячи з обставин справи, умов укладеного між сторонами договору (п.5.4.3) та здійснення відповідачем страхової виплати вигодонабувачу по договору 10.10.2014р., колегія суддів констатує, що строки по виконанню відповідачем своїх зобов'язань щодо виплати страхового відшкодування вигодонабувачу по страховому випадку від 17.09.2014р. відповідачем порушені не були.

При цьому, вимоги позивача (страхувальника за договором) про стягнення з відповідача різниці між сумою, зазначеною в рахунку №ТУ-001499 від 25.09.2014р. та розміром виплаченого вигодонабувачу страхового відшкодування, що становить 110 337, 40 грн., не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Так, 23.09.2014р. позивач звернувся до ТОВ «МШК Україна» з заявою про настання страхового випадку.

Листом від 25.09.2014р. за №158/14 ТОВ «МШК Україна» надало відповідь про те, що контейнер CHIU9039376 визнаний принципиалом (MSC GENEVA) таким, що не підлягає відновленню. Залишкова вартість контейнеру складає 21 100, 00 доларів США.

Крім того, ТОВ «МШК Україна» (вигодонабувач по договору) було виставлено ТОВ «КНАП» (страхувальник по договору) рахунок №ТУ- 0001499 від 25.09.2014р. на загальну суму 300 337, 40 грн., з яких штраф за пошкодження контейнера 273 034, 00 грн. та 27 303, 40 грн. витрати по конвертації.

Вказаний рахунок не може бути прийнятий судом як належний доказ розміру заподіяного збитку власнику контейнеру в сумі 300 337, 40 грн., оскільки рахунок виставлено вигодонабувачем страхувальнику по договору, у переліку найменування робіт, послуг зазначено: «Штраф за пошкодження контейнера та витрати по конвертації», не зазначено ідентифікаційний номер контейнера, номер договору оренди контейнера.

Отже, позивачем не надано належних доказів остаточної вартості контейнера за номером CHIU9039376, яка складає 21 000, 00 доларів США, а також того, що даний контейнер не підлягає відновленню.

Слід також звернути увагу на те, що згідно п.2.1 Договору страхування контейнерного обладнання №15821/21/222 від 15.09.2014р., страховий ризик - це подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

За умовами договору страхування та переліку страхових ризиків такий вид як «Штраф за пошкодження контейнера та витрати по конвертації» договором не передбачено.

Посилання позивача на те, що частину збитку в розмірі 85 000, 00 грн. позивач самостійно погасив на розрахунковий рахунок вигодонабувача не ґрунтуються на матеріалах справи.

Доводи позивача в частині обов'язку відповідача виконати взяті на себе зобов'язання, викладені в гарантійному листі №227 від 20.10.2014р. щодо виплати 85 000, 00 грн. до 15.11.2014р. на рахунок позивача, не ґрунтуються на умовах укладеного між сторонами договору та нормах чинного законодавства.

При цьому, оригінал гарантійного листа позивачем суду не наданий, а з пояснень представника позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції вбачається, що оригіналу цього листа немає, оскільки його копію роздруковано з електронної пошти.

Те ж саме стосується і гарантійного листа від 02.10.2014р. за №218.

Оскільки гарантійний лист не є в даному випадку договором, не підписаний сторонами, в ньому не погоджені права та обов'язки сторін, за своєю суттю він є внутрішньою перепискою (листуванням) сторін щодо певних обставин справи, в той час, як позивач (страхувальник) зобов'язаний надати належні та допустимі докази на підтвердження розміру матеріального збитку, заподіяного вигодонабувачу та докази правомірності вимоги позивачем (страхувальником) виплати саме на його користь частини страхового відшкодування при тому, що вигодонабувачем є зовсім інша компанія, яка з відповідним позовом до суду не зверталась, а страховик (відповідач) - зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування у відповідності до умов договору.

Отже матеріалами справи не підтверджується обов'язок відповідача здійснити виплату на рахунок позивача 85 000, 00 грн. страхового відшкодування, відповідно не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення 3% річних та пені, оскільки відсутнє прострочення зі сторони відповідача.

Місцевий господарський суд не звернув уваги на дані обставини справи, а тому дійшов помилкового висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 85 000, 00 грн. страхового відшкодування, 326, 00 грн. пені, 34,90 грн. 3% річних.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача залишкової суми по конвертації валют в розмірі 25 337, 40 грн. суд дійшов вірного висновку про відмову у їх задоволенні, однак в резолютивній частині рішення не зазначив про це.

Відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є:

1) неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс», з підстав, викладених у ній, підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015р., прийняте без з'ясування усіх обставин справи, з порушенням норм матеріального права, - підлягає скасуванню, з підстав викладених вище, та у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 103 Господарського процесуального кодексу України, з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

У відповідності до ст.49 ГПК України у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги відповідача, з позивача на його користь підлягає стягненню 913, 50 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 85, 99, 101-105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» на рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015р. у справі №910/1256/15-г - задовольнити.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 19.03.2015р. у справі №910/1256/15-г скасувати.

3.Прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «КНАП» - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КНАП» (65101, м. Одеса, вул. Космонавта Комарова, буд. 10, оф.319, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Мегаполіс» (01042, м. Київ, вул.Філатова, буд. 22/8, ) 913, 50 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду м. Києва видати наказ.

6. Матеріали справи № 910/1256/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Р.І. Самсін