РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/7324/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «ДОЗОР СЕРВІС»
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна»
Простягнення 25 771, 23 грн.
Суддя Борисенко І.І. Представники:

Від позивача: Данилова К.А. - за дов.;

Від відповідача: не з'явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення з останнього на свою користь заборгованість за надані послуги згідно із Договором №286/07/С11 від 26.04.2011р. в розмірі 16 800, 00 грн., пеню в розмірі 3 136, 80 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі 760, 83 грн., інфляційні витрати в розмірі 5 073, 60 грн.

28.04.2015р. Позивач через відділ діловодства суду надав заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути суму основної заборгованості в розмірі 14 400, 00 грн., збитків від інфляції в розмір 4 346, 40 грн., пеню в розмірі 2 895, 60 грн., 3% річних в розмірі 485, 47 грн., а всього 22 127, 47 грн. відповідно договору №286/07/С11 від 26.04.2011р.

Судом заява про зменшення розміру позовних вимог прийнята до розгляду, оскільки дана заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема зменшити розмір позовних вимог.

Як визначено в п. 3.10 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 18.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціна позову.

Згідно з ч.3 ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

Отже, позивач зменшив позовні вимоги, просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості у розмірі 22 127, 47 грн., тому має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

Відповідач у судові засідання не з'являвся, представників не направляв, про поважні причини неявки суд не повідомив, пояснень, витребуваних ухвалою суду від 27.03.2015 р. про порушення провадження у справі та ухвалою суду від 28.04.2015р. про відкладення розгляду справи не подав. Водночас, ухвали суду від 27.03.2015р. та від 28.04.2015р. направлені на адресу відповідача: 03069, м. Київ, вул. Кіровоградська, 21-А та отримані відповідачем, що підтверджується повернутими суду рекомендованими повідомленнями про вручення зазначених ухвал з зазначенням: «вручено уповноваженому».

Тому повернення рекомендованих повідомлень про вручення ухвал суду від 27.03.2015р. та від 28.04.2015р. з зазначенням: «вручено уповноваженому» з урахуванням конкретних обставин даної справи є належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасника судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій, тому спір розглядається за наявними у справі доказами, відповідно до ст. 75 ГПК України.

За клопотанням Позивача, з метою забезпечення повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи, спір у даній справі вирішено у строк у відповідності п.3 ст.69 ГПК України.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

26 квітня 2011 року між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір №286/07/С11 про спостерігання за пожежною автоматикою на об'єкті (надалі - Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, Позивач доручає, а Відповідач приймає на себе зобов'язання по спостеріганню за пожежною автоматикою, яка підключена до системи передавання тривожних сповіщень (надалі - Радіоблок), та технічному обслуговуванню Радіоблока (надалі - Послуги) на об'єкті Відповідача.

Відповідно до п. 1.2. Договору, послуги надаються Відповідачу на об'єкті: приміщення автоцентру, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Кіровоградська, 21-А.

Пунктом 1.3. Договору передбачено, що Відповідач зобов'язаний прийняти Послуги, зазначені в п. 1.1. Договору та оплатити їх в строки та розмірах, які обумовлені в цьому Договорі.

Як вбачається з Додатку 1 до Договору щомісячна вартість за спостерігання за пожежною автоматикою на об'єкті складає 1 200, 00 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору, плата за Послуги встановлюється в розмірі суми, приведеної в Додатку №1 цього Договору та перераховується щомісячно на розрахунковий рахунок Позивача не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п. 3.4. Договору до закінчення поточного місяця Позивач надає Відповідачу два примірника акта здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), який останній зобов'язаний до 10 числа наступного місяця підписати і повернути один примірник підписаного акта Позивачу.

Судом встановлено, що Позивач за умовами Договору виконав покладені на нього, відповідно до умов Договору зобов'язання в повному обсязі і надав Відповідачу для підписання відповідні Акти здачі-прийняття робіт (надання послуг).

Однак, враховуючи заяву Позивача про зменшення розміру позовних вимог, Відповідачем, в порушення умов Договору, не оплачені послуги, надані Договором на загальну суму в розмірі 14 400, 00 грн.

Акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), копії яких знаходяться в матеріалах справи підписані обома сторонами спору та прийнятті Відповідачем з зазначенням: «Роботи виконані в повному об'ємі з належною якістю. Сторони претензій одна до одної не мають».

Таким чином, виходячи з зазначеного, послуги надані Позивачем є такими, що надані Відповідачу з виконанням усіх вимог Договору, а отже підлягають оплаті.

Однак, станом на день звернення до суду заборгованість Відповідачем перед Позивачем в розмірі 14 400, 00 грн. не була сплачена.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Договір №286/07/С11 про спостерігання за пожежною автоматикою на об'єкті від 26.04.2011р., укладений між Позивачем та Відповідачем за своєю правовою природою є договором про надання послуг та є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 Цивільного кодексу України та ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися - належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 2 ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором.

Матеріали справи свідчать, що Відповідачем не сплачено суму боргу за Договором в розмірі 14 400, 00 грн., а строк виконання грошового зобов'язання на момент винесення рішення у справі настав.

Факт наявності боргу у Відповідача за Договором №286/07/С11 від 26.04.2011р. про спостерігання за пожежною автоматикою на об'єкті в розмірі 14 400, 00 грн. Позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та Відповідачем не спростований, і тому ця сума має бути стягнута з Відповідача.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься й у статті 611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В силу п. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 5.3. Договору, у разі затримки платежів, передбачених п. 3.2. Договору, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу, за кожний прострочений день, але не більше подвійної облікової ставки НБУ.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Тобто, виходячи з вказаної норми, шість місяців починає обчислюватись від дня, що настає за днем, який є остаточним строком для виконання зобов'язання, оскільки умовами договору передбачено, що відповідач повинен оплатити послугу відповідно до чинного законодавства України та умов даного Договору не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним (п.3.2 договору), строк прострочення виконання грошового зобов'язання починається з 16.04., а отже період за який можливо нарахувати пеню починається з 16.04.2014р. та діє до 16.11.2014р.

Відповідно до п. 2.5 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи вищезазначене та те, що позивачем визначений період нарахування пені з 16.10.2013р. до 18.02.2015р., тоді як позивач має право нарахувати пеню з 16.04.2014р. до 16.11.2014р. суд відмовляє у задоволенні заявленої до стягнення пені в сумі 1 311,60 грн. за необґрунтованістю її нарахування.

Таким чином, за прострочення терміну платежу з Відповідача належить стягнути пеню за період з 16.04.2014р. до 16.11.2014р. у сумі 1 584, 00 грн.

З огляду на наявність прострочення грошового зобов'язання, Позивач також правомірно нарахував Відповідачу борг з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений за договором або законом.

Згідно здійсненого Позивачем розрахунку, з яким суд погоджується та вважає обґрунтованим, з Відповідача підлягає стягненню 485, 47 грн. 3% річних та 4 346, 40 грн. індексу інфляції.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В судовому засіданні, допустимими доказами, які знаходяться в матеріалах справи Позивач довів, що його позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Витрати по оплаті судового збору, згідно ст. 49 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бритиш Моторс Україна» (03069, м. Київ, вул. Кіровоградська, 21-А; Код: 31200706) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дозор Сервіс» (03083, м. Київ, пр.-т. Науки, 54-Б, літера А, нежиле приміщення №377; поштова адреса: 04107, м. Київ, вул. Татарська, 2; Код: 33442495) основну заборгованість в розмірі 14 400 (чотирнадцять тисяч) грн. 00 коп., пеню в розмірі 1 584 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 00 коп., 3% річних в розмірі 485 (чотириста вісімдесят п'ять) грн. 47 коп., індекс інфляції в розмірі 4 346 (чотири тисячі триста сорок шість) грн. 40 коп. та судовий збір в розмірі 1 485 (одна тисяча чотириста вісімнадцять п'ять ) грн. 36 коп.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

В решті частині пені-відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 12.06.2015р.

Суддя І.І.Борисенко