ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 р. справа№ 914/4378/14

за позовом: Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі комунального підприємства «Дрогобичводоканал», м. Дрогобич Львівської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал», м. Трускавець Львівської області

про стягнення 5 142 313,90 грн.

суддя Юркевич М.В.

За участю представників сторін:

від прокурора: Леонтьєва Н.Т. - прокурор прокуратури Львівської області

від позивача: Крамар І.І - представник

від відповідача: не з'явився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі комунального підприємства «Дрогобичводоканал» до товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал» про стягнення 5 955 880,91 грн. основного боргу 146 078,95грн. пені, 35 061,11 грн. 3% та 268 120,48 грн. інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду від 15.12.2014 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 13.01.2015 р.

13.01.2015р. ухвалою суду провадження у даній справи було зупинено до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається Львівським окружним адміністративним судом (справа №813/8119/14) про оскарження Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 30.05.2014р.№634.

Постановою Вищого господарського суду України від 30.04.2015р. скасовано Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 19.02.2015р. та ухвалу господарського суду Львівської області від 13.01.2015р. про зупинення провадження, матеріали справи №914/4378/14 за позовом Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі комунального підприємства «Дрогобичводоканал» до товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал» про стягнення 6 405 150,45 грн.

заборгованості, направлено на розгляд до Господарського суду Львівської області.

Ухвалою господарського суду від 26.05.2015р. розгляд справи було призначено на 09.06.2015р.

В судовому засіданні 09.06.2015р. від представника позивача надійшла заява про часткове припинення провадження у даній справі в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 282 714,24 грн., у зв'язку з частковим погашенням заборгованості останнім.

Господарський суд, в порядку п. 4 ст. 80 ГПК України, розглянувши подану заяву, дійшов висновку її задоволити та в частині стягнення з ТОВ «Трускавецький водоканал» 1 282 714,24 грн. боргу за надані послуги водопостачання і водовідведення - припинити.

09.06.2015р. розгляд справи було відкладено на 16.06.2015р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

В останньому судовому засіданні представник позивача та прокурор роз'яснили та підтримали раніше заявлені позовні вимоги, просили суд позов задоволити. Крім того, позивачем, на виконання вимог ухвали суду від 09.06.2015р., було надано зведений розрахунок позовних вимог.

Відповідач, явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, однак через канцелярію суду подав клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових пояснень.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані сторонами докази, судом з'ясовано:

21.02.2013р. між комунальним підприємством «Дрогобичводоканал» (позивачем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал» (відповідачем) було укладено договір про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення.

За умовами вказаного договору, позивач зобов'язався надавати відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення, а останній взяв на себе зобов'язання проводити відбір у обсязі передбаченому договором та своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених договором.

Згідно п. 4.4., п. 7.2.2, п. 7.2 договору, відповідач зобов'язався проводити оплату за надані послуги не пізніше 30 числа кожного поточного місяця.

В п. 4.1 сторони погодили, що розрахунковим за договором вважається період з 25 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця.

На виконання умов договору, за період з липня 2014р. по жовтень 2014р. позивачем були надані відповідачу послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 8 825 032,22 грн., про що свідчать долучені до матеріалів справи рахунки-фактури та акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) (а.с. 18-30 Т1).

За твердженням позивача, відповідач несвоєчасно та в неповному обсязі здійснював оплату за отримані послуги за спірний період нарахування (з липня по жовтень 2014р.), внаслідок чого допустив заборгованість станом на час розгляду спору на загальну суму 4 673 166,70 грн.

Враховуючи порушення відповідачем умов договору, в частині повної та своєчасної оплати за отримані послуги, позивач просить суд стягнути з останнього 4 673 166,70 грн. основного боргу з урахуванням 146 078,95грн. пені, 35 061,11 грн. 3% та 268 120,48 грн. інфляційних втрат в судовому порядку.

Розглянувши доводи позовних вимог, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підставними та такими, що підлягають до задоволення повністю з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави (ч.3 ст. 36-1 вказаного Закону).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року у справі №1-1/99 з урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Інтереси держави можуть збігатись повністю, частково або не збігатись зовсім з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте, держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Як вбачається з матеріалів справи, позов заявлено Дрогобицьким міжрайонним прокурором в межах наданих йому законодавством повноважень в інтересах держави в особі комунального підприємства «Дрогобичводоканал», а тому суд вважає, що прокурором доведено підставність звернення з відповідним позовом.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини на підставі договору про надання послуг з постачання холодної води і водовідведення від 21.02.2013р.

Крім того, суд встановив, що позивач належним чином виконував свої договірні зобов'язання в частині постачання питною водою та водовідведення відповідача, що підтверджується актами здачі-приймання наданих послуг (а.с. 23-26). Зазначені акти були підписані уповноваженою особою відповідача та скріплені печатками сторін.

Позивачем, у відповідності до умов договору було виставлено відповідачу рахунки - фактури на оплату вказаних у актах приймання послуг (а.с. 18-22). Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач неналежним чином виконував свої зобов'язання в частині своєчасної оплати за послуги. Зокрема, останнім було здійснено лише часткову оплату виставлених рахунків на загальну суму - 4 151 865,50 грн. Вказане підтверджується банківськими виписками, які долучені позивачем до матеріалів справи. Відтак, неоплаченими залишились послуги на суму 4 673 166,70 грн.

Доказів, які підтверджували б оплату зазначеної суми боргу з боку відповідача, станом на час розгляду даної справи, суду представлено не було.

В силу приписів ст. 525, 526, 629 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відтак, суд дійшов висновку, що в частині позовних вимог про стягнення з відповідача 4 673 166,70 грн. основного боргу позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За умовами п. 4.4. договору, за несвоєчасне проведення остаточної оплати рахунку, споживачеві нараховується пеня за кожен день прострочення оплати у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який нараховується пеня.

Так, позивачем, на підставі вищенаведеного та у зв'язку з простроченням відповідачем основного зобов'язання, здійснено нарахування останньому 146 078,95грн. пені, 35 061,11 грн. 3% та 268 120,48 грн. інфляційних втрат.

Господарський суд, здійснивши перевірку правильності нарахування вказаних сум, вважає їх підставними і обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

В той же час, не заслуговують на увагу суду доводи відповідача, викладені останнім у письмових поясненнях по суті позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, у своїх поясненнях відповідач зазначає, що останній сплачує позивачу за отримані послуги згідно договору №1306 від 21.03.2013р. за диференційованим тарифом встановленим постановою національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 13.09.2013р. №150.

Стосовно зазначеного, суд звертає увагу відповідача на те, що у спірний період (липень-жовтень 2014р.) діяв тариф встановлений постановою національної комісії від 30.05.2014р. №634., згідно якого і було позивачем здійснено нарахування відповідачу.

Відтак, тариф, який вказаний відповідачем (водопостачання - 1,75 грн. та водовідведення - 1,63 грн. за 1 куб.м.) у спірний період не діяв, а тому не підлягає до застосування.

Доказів, які свідчили б про оскарження відповідачем постанови національної комісії, що здійснює регулювання у сфері комунальних послуг від 30.05.2014р. №634 суду не надано. Більше того, вказана постанова на момент розгляду даної справи є чинною, а тому підлягає до застосування до спірних правовідносин.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, а відповідачем не подано доказів погашення заборгованості, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення повністю.

Оскільки Дрогобицька міжрайонна прокуратура звільнена від сплати судових витрат та враховуючи те, що спір виник з вини відповідача, то судові витрати відповідно до ст. 49 ГПК України стягуються з останнього в дохід Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст.20,36-1 Закону України "Про прокуратуру, ст.ст.3,12,33,34,44,49,82- 85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Дрогобицького міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі комунального підприємства «Дрогобичводоканал» задоволити повністю

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал» (82200, м. Трускавець, вул. І.Франка, 59, ) на користь комунального підприємства «Дрогобичводоканал» Дрогобицької міської ради (82100, м. Дрогобич, вул. Федьковича, 11, ) 4 673 166,70 грн. основного боргу, 146 078,95грн. пені, 35 061,11 грн. 3% та 268 120,48 грн. інфляційних втрат.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Трускавецький водоканал» (82200, м. Трускавець, вул. І.Франка, 59, ) 73 080,00 грн. судового збору в дохід Державного бюджету України.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 16.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.06.2015р.

Суддя Юркевич М. В.