РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/11431/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ"

про стягнення 157 600,00 грн.

Суддя Лиськов М.О.

Представники сторін:

від позивача: Горн Д.С. (дов. № 19 від 02.02.2015)

від відповідача: Черевик Ю.В, (дов. від 09.04.2015)

В судовому засіданні 03.06.2015 відповідно до положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

30.04.2015 до канцелярії Господарського суду м. Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" (надалі -позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" (надалі - відповідач) про стягнення 157 600,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження по справі № 910/11431/15, розгляд справи призначено на 19.05.2015.

В судове засідання, призначене на 19.05.2015, представник позивача з'явився та надав пояснення.

В судове засідання, призначене на 19.05.2015, представник відповідача не з'явився, причин не явки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи, був належним чином повідомлений.

19.05.2015 відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України господарський суд відкладав розгляд справи на 03.06.2015.

В судове засідання, призначене на 03.06.2015, представники сторін з'явились та надали пояснення.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувався з урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2014 між позивачем (Перевізник) та відповідачем (Експедитор), був укладений Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом по Україні № 0075/14 (УПФ) (далі по тексту - Договір)

Відповідно до п. 1.1. вказаного договору Експедитор діє від імені і за рахунок коштів третьої сторони-замовника, залучає Перевізника для доставки вантажів автомобілями в міських, міжміських повідомленнях, Експедитор, діє на підставі договору-доручення з замовником.

Вказаний договір за своєю правовою природою являється договором транспортного експедирування.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Пунктом 3.1 Договору встановлено, що Замовник здійснює 100% передоплату в розмірі заявленого об'єму перевозки вантажів шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Експедитора на основі виставлених рахунків протягом 3 банківських днів з моменту отримання рахунку від Експедитора.

Згідно наявних матеріалів справи, позивач виконав взяті на себе зобов'язання, надав послуги відповідачу на загальну суму 211 300 грн., що підтверджується актами здачі-прийняття робіт.

Однак, відповідач в порушення п.6.1 Договору не оплатив надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього на думку позивача утворилась заборгованість в сумі 157 600 грн

Відповідно до ч. 1 ст. 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином та відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати всій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Таким чином судом встановлено факт наявності порушень відповідачем взятих на себе господарських зобов'язань.

Разом з тим, судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем не було враховано часткову оплату відповідачем на суму 9 800 грн., таким чином заборгованість відповідача становить 147 800 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Враховуючи, доводи наведені відповідачем у відзиві на позов, тяжке матеріальне становище боржника та те, що єдиним джерелом фінансування відповідача є плата мешканців за утримання будинків та прибудинкових територій, господарський суд приходить до висновку про необхідність розстрочення виконання рішення у справі № 910/11431/15 на 3 місяці рівними частинами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати покладаються на сторін пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 82-85 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" (01021, м. Київ, Кловський Узвіз, будинок 7А, офіс 8-5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" (04074 69600, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Леніна, будинок 8, ) основний борг в розмірі 147 800 (сто сорок сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. розстрочивши виконання рішення суду наступним чином:

49 266 грн. 67 коп. до 15 червня 2015 року

49 266 грн. 67 коп. до 15 липня 2015 року

49 266 грн. 67 коп. до 15 серпня 2015 року

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІПІ ФОРВАРДІНГ" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 7А, офіс 8-5, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Запорізький автомобілебудівний завод" (04074 69600, Запорізька обл., місто Запоріжжя, проспект Леніна, будинок 8, ) судовий збір у розмірі 2 772 (дві тисячі сімсот сімдесят дві) грн. 43 коп.

5. Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 09.06.2015

Суддя М.О. Лиськов