РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2015Справа №910/1181/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РМ-ІНВЕСТ" (вул. Жилянська, 19, м. Київ, 01033)

до відповідачів:

1. товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-Паллет" (просп. Повітрофлотський, 92Б, м. Київ, 03036)

2. Головної державної фітосанітарної інспекції (вул. Саперно Слобідська, 8, м. Київ, 03028)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Компанія ATEM USA LLC (1880, Centure Park E 200, Los Angeles, CA 90067-1600 (адреса для листування: пр-т Перемоги, 25, кв. 126, м. Київ, 03056).

про солідарне відшкодування збитків у розмірі 819333,50 грн.

Головуючий суддя Селівон А.М.

Судді Ломака В.С.

Літвінова М.Є.

Представники сторін:

від позивача: Менюк С.А. - адвокат, посв. № 2539/10 від 25.03.04 р.

від відповідача-1: Реган П.Л. - представник, довіреність б/н від 10.03.2015,

від відповідача-2: Євтушик В.О. - представник, довіреність № 01/701 від 13.02.2015

від третьої особи: Коваленко Н.В. - представник, дов. б/н від 02.12.14 р.

В судовому засіданні на підставі частини 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РМ-ІНВЕСТ" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю "Грін-Паллет" та Головної державної фітосанітарної інспекції про солідарне відшкодування збитків у розмірі 86 618,25 грн..

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається наненалежне виконання ТОВ "Грін - Паллет" зобов'язань за Договором поставки № 10/02/14 від 10.02.14 р. та неналежне виконання Головною державною фітосанітарною інспекцією визначених законодавством обов'язків, що призвело до завдання позивачеві збитків, які складаються із витрат на транспортування партії товару у розмірі 86618,25 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.01.15 р. порушено провадження у справі № 910/01181/15-г та призначено до розгляду на 17.02.15 р.

Ухвалою суду від 17.02.15 р. в зв'язку з залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Компанії ATEM USA LLC (Лос-Анджелес, Каліфорнія, США) за клопотанням вказаної особи, розгляд справи відкладався на 11.03.15 р..

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.03.15 р. розгляд справи відкладено на 23.03.15р.

У судовому засіданні 23.03.15р. оголошено перерву до 09.04.15р.

09.04.2015 року судове засідання не відбулось у зв'язку з перебуванням судді Селівона А.М. на лікарняному.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 09.04.2015 розгляд справи відкладено на 28.04.15р.

Ухвалою суду від 28.04.2015р., враховуючи категорію та складність справи призначено колегіальний розгляд у складі трьох суддів.

Згідно довідки про автоматизований розподіл справ між суддями від 05.05.2015 року справу № 910/1181/15-г передано для розгляду колегії суддів у складі: Селівон А.М. (головуючий), суддя Ломака В.С., суддя Літвінова М.Є.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 13.05.2015 справу прийнято до провадження колегією суддів у складі: Селівон А.М. (головуючий), суддя Ломака В.С., суддя Літвінова М.Є. та призначено до розгляду на 21.05.2015.

У судовому засіданні 21.05.2015 судом оголошувалась перерва до 10.06.2015.

Ухвалою суду від 10.06.15 р. за клопотанням представника третьої особи строк розгляду спору продовжувався на 15 днів, розгляд справи відкладався на 12.06.15 р..

В судове засідання 12.06.15 р. з'явились уповноважені представники позивача, відповідачів та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

До початку судового засідання 17.02.15 р. через канцелярію суду представником відповідача-2 подано відзив № 01/642 від 11.02.15 р. на позовну заяву, в якому Головна державна фіто санітарна інспекція вважає твердження позивача щодо видачі відповідачем 2 карантинних сертифікатів, актів проведення знезараження та інших документів такими, що не відповідають дійсності через відсутність доказів відповідних звернень до відповідача 2. Вказаний відзив долучено судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 17.02.15 р. через канцелярію суду представником позивача подано заяву б/н від 13.02.15 р. про збільшення позовних вимог, в якій позивач збільшує позовні вимоги на 105416,22 грн., які становлять собою 4200 дол. США штрафних санкцій та оплату додаткових перевірок, та просить стягнути з відповідачів солідарно 192034,47 грн..

Вказану заяву разом з доданими до неї документами, серед яких, зокрема, докази сплати судового збору в сумі 2108,35 грн. та докази надсилання даної заяви на адреси сторін, судом долучено до матеріалів справи.

До початку судового засідання 11.03.15 р. через канцелярію суду представником відповідача-1 подано відзив на позовну заяву б/н від 10.03.2015 р, в якому ТОВ "ГРІН ПАЛЛЕТ" проти позовних вимог заперечує, посилаючись на належне виконання товариством умов спірного договору та відсутність доказів вчинення ним протиправних дій, які призвели до завдання збитків позивачеві. Відзив долучено судом до матеріалів справи.

Крім того, до початку судового засідання 11.03.15 р. через канцелярію суду представником позивача подано додаткові пояснення по справі б/н від 11.03.2015р, а також заяву про збільшення позовних вимог б/н від 11.03.2015 р., згідно якої позивач збільшує розмір позовних вимог на 627299,03 грн., які становлять собою суму штрафних санкцій власників контейнерів (детеншн) та просить стягнути з відповідачів 819333,50 грн. солідарно.

Додаткові пояснення разом з заявою про збільшення позовних вимог та доданими до неї доказами сплати судового збору в розмірі 12546,00 грн. та направлення копій вказаної заяви на адреси сторін долучено судом до матеріалів справи.

Суд зазначає, що відповідно до частини 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно пункту 3.10. постанови Постанова № 18 під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Згідно з частиною третьою ст. 55 ГПК України ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Дослідивши зміст поданої позовної заяви та поданих позивачем заяв про збільшення розміру позовних вимог, враховуючи, що збільшення розміру позовних вимог є правом позивача, передбаченим ст. 22 Господарського процесуального кодексу України не суперечить законодавству, не порушує процесуальні права відповідачів 1 та 2, передбачені ст. 22 ГПК, а саме відповідачам 1 та 2 було надано можливість надання заперечень щодо зміни розміру позовних вимог та наведенні доводів у судовому засіданні, суд приймає вищевказані заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду і спір вирішується з їх урахуванням.

До початку судового засідання 23.03.15 р. через канцелярію суду відповідачем 2 подані додаткові пояснення № 01/1283 від 19.03.15 р., в яких Головна державна фітосанітарна інспекція зазначає про відсутність в матеріалах справи будь - яких доказів проведення Головною державною фіто санітарною інспекцією та її посадовими особами контролю саме тих піддонів, в яких були виявлені шкідливі організми.

Додаткові пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 23.03.15 р. через канцелярію суду представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача поданий відзив на позовну заяву б/н від 17.03.15 р. (письмові пояснення), в яких компанія ATEM USA LLC (Лос-Анджелес, США) підтримує позовні вимоги та в якості додаткових доказів посилається на відповідь Інституту зоології ім. Шмальгаузена, яка, на думку третьої особи, однозначно вказує на той факт, що деревина була заражена ще до або під час виготовлення піддонів. Крім того третя особа вважає позовні вимоги позивача з урахування заяв про їх збільшення обґрунтованими, законними та правомірними, та просить суд задовольнити їх в повному обсязі. Відзив (письмові пояснення) долучені судом до матеріалів справи.

Представником відповідача 1 до початку судового засідання 23.03.15 р. через канцелярію суду подані доповнення б/н від 19.03.15 р. до відзиву від 10.03.15 р., в яких ТОВ «ГРІН ПАЛЛЕТ» заперечує проти поданих позивачем заяв про збільшення розміру позовних вимог посилаючись на відсутність належних доказів підтвердження понесених додаткових витрат та здійснення позивачем відмови від права власності на товар, а також доказів того, які саме протиправні дії відповідача 1 завдали збитків позивачеві і в чому саме вони полягають.

Доповнення до відзиву долучені судом до матеріалів справи.

До початку судового засідання 28.04.15 р. представником відповідача 1 через канцелярію суду подані письмові пояснення б/н від 08.04.15 р., в яких ТОВ «ГРІН ПАЛЛЕТ» заперечує проти наданих позивачем в обґрунтування позовних вимог письмових та фото- доказів, як таких, що не є належними та допустимими доказами, зокрема, належного зберігання піддонів на складі позивача, а також наявності збитків. Письмові пояснення долучені судом до матеріалів справи.

Судом повідомлено, що до початку судового засідання 10.06.2015 через відділ діловодства господарського суду м. Києва представником позивача подано клопотання б/н від 10.06.2015 про відкладення розгляду справи, яке долучено судом до матеріалів справи.

Також до початку судового засідання 10.06.2015 через відділ діловодства господарського суду м. Києва представником третьої особи подано клопотання б/н від 10.06.2015 про відкладення розгляду справи для отримання відповіді на запит компанії ATEМ USA LLC до свого митного брокера - компанії Kartash inc. щодо пояснень з приводу причин недопущення спірних контейнерів ТОВ «РМ - Інвест» на митну територію США, та клопотання б/н від 10.06.2015 про продовження строку розгляду спору на п'ятнадцять днів, які долучені судом до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.06.15 р. представники відповідачів-1,-2 заперечили проти клопотання позивача та третьої особи про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 12.06.15 р. представником третьої особи подано клопотання про відкладення розгляду справи б/н від 11.06.2015, яке долучено судом до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні 12.06.15 р. підтримав клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи.

Представники відповідачів -1, 2 заперечували проти клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи.

Також у судовому засіданні 12.06.15 р. представником позивача подано клопотання про виклик спеціаліста до суду б/н від 12.06.2015, в якому ТОВ «РМ-Інвест» просить суд зобов'язати Інститут Зоології ім. Шмальгаузена НАН України надіслати спеціаліста - ентомолога для надання роз'яснень щодо суті спору, зокрема, щодо моменту зараження деревини та вірогідності такого зараження за умови проходження термічної обробки та відсутності кори деревини. Клопотання долучено судом до матеріалів справи.

Представник третьої особи в судовому засіданні 12.06.15 р. підтримав подане клопотання позивача, представники відповідачів 1 та 2 проти клопотання позивача заперечили.

Стосовно заявлених позивачем клопотання про виклик спеціаліста та третьої особи про необхідність відкладення розгляду справи для отримання пояснень від митного брокера, який знаходиться в США, суд зазначає, що за правилами ч. 3 ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Відповідно до приписів ст. 32 Господарського процесуального кодексу України до обставин, на яких сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, відносять обставини, які становлять предмет доказування у справі. Отже, предметом доказування є сукупність обставин, що їх необхідно встановити для правильного вирішення спору. Згідно з приписами ст. 34 цього ж Кодексу господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Слід зазначити, що належність доказів - спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом.

Допустимість доказів означає, що у випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні підтверджуватися певними засобами доказування або певні обставини не можуть підтверджуватися певними засобами доказування, отже суд обмежений законодавством при виборі засобів доказування.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність необхідності витребування додаткових доказів та достатність наявних в справі матеріалів для повного та об'єктивного розгляду справи по суті, в судовому засіданні 12.06.15 р. за результатами розгляду поданих позивачем та третьої особою клопотань в задоволенні останніх судом відмовлено.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, на час проведення судового засідання сторонами суду не надано.

Відповідно до 2.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі - Постанова № 18) якщо стороною (або іншим учасником судового процесу) у вирішенні спору не подано суду в обґрунтування її вимог або заперечень належні і допустимі докази, в тому числі на вимогу суду, або якщо в разі неможливості самостійно надати докази нею не подавалося клопотання про витребування їх судом (частина перша статті 38 ГПК), то розгляд справи господарським судом може здійснюватися виключно за наявними у справі доказами, і в такому разі у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування судового рішення з мотивів неповного з'ясування місцевим господарським судом обставин справи.

При цьому, оскільки суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи учасникам судового процесу можливість реалізувати свої процесуальні права на представництво інтересів у суді та подання доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень та враховуючи процесуальні строки розгляду спору, встановлені ст. 69 Господарського процесуального кодексу України, суд не знаходив підстав для відкладення розгляду справи.

Враховуючи відсутність на час проведення судових засідань клопотань представників сторін щодо здійснення фіксації судового засідання по розгляду даної справи технічними засобами, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судовий процес відображено у протоколах судових засідань.

Перед початком розгляду справи представників сторін було ознайомлено з правами та обов'язками, визначені статтями 20, 22, 27, 60, 74 та частиною 5 ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Представники сторін в судових засіданнях повідомили суд, що права та обов'язки їм зрозумілі.

Відводу суддям сторонами не заявлено.

Уповноважений представник позивача в судових засіданнях 21.05.15 р. та 12.06.15 р. підтримав заявлені позовні вимоги, викладені в позовній заяві з урахуванням заяв про збільшення розміру позовних вимог.

Представники відповідачів 1 та 2 в судових за засіданнях 21.05.15 р. та 12.06.15 р. підтримали заперечення проти позову та заяв про збільшення розміру позовних вимог, викладені у відзивах на позовну заяву.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача в судових засіданнях 21.05.15 р. та 12.06.15 р. підтримав позовні вимоги позивача з підстав, викладених в письмових поясненнях.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, що мають значення для вирішення спору, перевіривши наданими сторонами доказами та оглянувши в судовому засіданні їх оригінали, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2, 4 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 лютого 2014 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Грін Паллет» (Постачальник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест» (Покупець) укладений договір поставки №10/02/14 (далі - Договір), за умовами пункту 1.1 якого продавець зобов'язується поставляти термічно знезаражені дерев'яні піддони розміром 800*1200 мм. (далі - Товар), а покупець - приймати та вчасно оплачувати Товар.

Розділами 2 - 11 Договору сторони узгодили кількість та якість, упаковку та ціну товару, умови оплати та умови і строки поставки, перехід ризиків, право власності, документи на товар, порядок здачі - приймання товару та відповідальність сторін тощо.

Згідно з пунктом 14.1 Договору, він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2013 року. Договір вважається продовженим на тих же умовах на кожен наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії не буде заявлено жодною із сторін про відмову від Договору або його перегляд (п. 14.2 Договору).

Судом встановлено, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм § 3 глави 54 Цивільного кодексу України та § 1 глави 30 Господарського кодексу України.

Згідно частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього кодексу.

Згідно з п.п. 4.1. 4.2 Договору ціна товару на умові DDP, при умові поставки автотранспортом на склад Покупця, м. Київ, вул. Промислова, 4 Б, зазначається у специфікаціях до Договору, які є його невід'ємною частиною. Загальна ціна цього Договору складає суму всіх його прибуткових накладних.

За умовами пункту 7.1 Договору датою поставки вважається дата підписання прибуткової накладної на Товар.

Згідно частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У відповідності до ч.1 ст. 680 Цивільного кодексу України покупець має право пред'явити вимогу у зв'язку з недоліками товару за умови, що недоліки виявлені в строки, встановлені цією статтею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що якість товару повинна відповідати вимогам ГОСТ 8486-86 «Пиломатеріали хвойних порід. Технічні умови»; ГОСТ 2695-83 «Пиломатеріали листяних порід. Технічні умови»; ГОСТ 9557-87 «Піддон плоский дерев'яний розміром 800*1200. Технічні умови». На боковій частині піддону повинен бути нанесений спеціальний маркувальний знак - «ІРРС», який свідчить, що пакувальний матеріал пройшов фітосанітарну обробку.

Відповідно до п. 8.1. Договору поставки право власності, всі ризики загибелі, пошкодження Товару переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару на складі Покупця та підписання Сторонами відповідних накладних, відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно з пунктом 9.1 Договору документами на Товар є: оригінал рахунку-фактури; оригінал видаткової накладної; оригінал податкової накладної; акт проведення знезараження дерев'яного пакувального матеріалу; карантинний сертифікат (на замовлення Покупця). Зазначений пакет документів продавець передає разом з відвантаженим товаром (п. 9.2 Договору).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено представниками сторін в судовому засіданні, на виконання умов Договору у період з серпня по вересень 2014 року відповідачем-1 було здійснено поставку знезаражених дерев'яних піддонів розміром 800*1200 мм., що підтверджується видатковими накладними: №РН-0000567 від 06.08.2014 р. на суму 32250,00 грн.; №РН-0000635 від 01.09.2014 р. на суму 32250,00 грн.; №РН-0000692 від 22.09.2014 року від 35700,00 грн., а також товарно - транспортними накладними: № 567 від 06.08.14 р., № 635 від 01.09.14 р. та № 692 від 22.09.14 р., копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно приписів статті 12 Закону України «Про карантин рослин» особи, які здійснюють господарську діяльність, пов'язану з виробництвом, переробкою, зберіганням, транспортуванням, торгівлею рослинами і рослинними продуктами, зобов'язані виконувати фітосанітарні правила та здійснювати фітосанітарні заходи.

У відповідності до пункту 6.15 Фітосанітарних правил ввезення з-за кордону, перевезення в межах країни, транзиту, експорту, порядку переробки та реалізації підкарантинних матеріалів, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 23 серпня 2005 р. №414, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 вересня 2005 р. за №1121/11401, забороняється реалізовувати та переробляти підкарантинні матеріали, що не пройшли фітосанітарного контролю.

Згідно з пунктом 1.1 Фітосанітарних правил ввезення з-за кордону, перевезення в межах країни, експорту та виробництва дерев'яного пакувального матеріалу, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України від 22 грудня 2005 р. №731, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 24 січня 2006 р. за №62/11936 (далі - Правила №731), фітосанітарні правила спрямовані на запобігання проникненню і розповсюдженню в Україні карантинних та інших шкідливих організмів та визначають загальні організаційні і правові вимоги щодо ввезення з-за кордону, перевезення в межах країни, експорту та виробництва дерев'яного пакувального матеріалу з хвойних і листяних порід.

Відповідно до 2 розділу Фітосанітарних правил, термообробка (HT) - процес, під час якого пакувальний матеріал або лісопродукція нагрівається до температури по всій товщині деревини (включаючи серцевину) як мінімум до +56 °C не менше 30 хвилин та позначається кодом HT.

У відповідності до п. 3.1 Правил №731 виробництво та маркування дерев'яного пакувального матеріалу на території України здійснюють особи, що включені до загальнодержавного реєстру осіб, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу, який веде Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України. Особи, які здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу, повинні мати: сушильні камери для термообробки деревини та дерев'яного пакувального матеріалу та місця, обладнані для проведення знезараження (фумігації) (MB); печі або обладнання для знищення деревини або дерев'яного пакувального матеріалу, зараженого шкідливими організмами.

Відповідно до п.4.1- 4.3 Фітосанітарних правил, маркований дерев'яний пакувальний матеріал, який супроводжує будь-який вантаж, не супроводжується документами дозвільного характеру у сфері карантину рослин, крім випадків, якщо країна призначення не виставляє інших умов.

У разі відсутності маркування на дерев'яному пакувальному матеріалі, виявлення у маркованому дерев'яному пакувальному матеріалі шкідливих організмів у живому стані або личинкових отворів діаметром більше 3 мм, утворених регульованими шкідливими організмами (зокрема вусачами роду Monochamus), він підлягає огляду, фітосанітарній експертизі, проведенню маркування або повторного маркування, а у випадках неможливості проведення зазначених заходів - знищенню під контролем фітосанітарного інспектора або при ввезенні в Україну такого пакувального матеріалу - поверненню в установленому законодавством порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, термічну обробку дерев'яних пакувальних матеріалів, які поставлялися за вказаними видатковими накладними, було проведено Товариством з обмеженою відповідальністю «Алмазік», яке включене до загальнодержавного реєстру осіб, що здійснюють господарську діяльність з виробництва та маркування дерев'яного пакувального матеріалу і якому присвоєно персональний п'ятизначний код (IPPC UA 01020 HT).

Відповідно до пункту 3.7 Правил № 731 кожна особа, яка включена до Реєстру згідно з присвоєним їй персональним п'ятизначним кодом, виготовляє штамп для маркування відповідно до вимог пунктів 5.11 та 5.14 глави 5 цих Фітосанітарних правил. Передача штампа для маркування іншим особам не дозволяється.

Згідно з пунктом 5.6 Правил №731 проведення термообробки (HT) підтверджується суб'єктом господарювання оформленням акта довільної форми та графічним зображенням даних на паперових носіях.

У відповідності до пункту 5.9 Правил №731 після проведення особою окорування, знищення залишків непридатної для використання деревини та кори, термообробки або знезараження та здійснення фітосанітарного контролю фітосанітарним інспектором шляхом проведення огляду партії дерев'яного пакувального матеріалу на дерев'яний пакувальний матеріал наноситься маркування шляхом проставлення штампа.

Як видно з актів термообробки, які було додано до поставленого товару за видатковими накладними: №РН-0000567 від 06.08.2014 р.; №РН-0000635 від 01.09.2014 р.; №РН-0000692 від 22.09.2014 р., на дерев'яний пакувальний матеріал було нанесено маркування «IPPC UA 01020 HT».

Сторони в пунктах 10.1, 10.2, 10.3, 10.4, 10.5 Договору погодили, що Товар приймається на підставі видаткової накладної. Строк для пред'явлення претензій щодо асортименту, кількості та якості Товару становить 5 календарних днів з дня поставки. Днем поставки вважається день підписання Покупцем прибуткових накладних. Товар вважається зданим Постачальником і прийнятим Покупцем: а) за якістю - згідно з висновком Лабораторії Покупця під час приймання Товару на складі Покупця; б) за кількістю - згідно з рахунком-фактурою та видатковою накладною. У випадку виявлення невідповідності товару по кількості, асортименту або якості, Покупець надсилає Постачальнику повідомлення, у якому зазначає найменування товару, номер видаткової (транспортної) накладної або рахунку-фактури на товар, характер виявлених недоліків. Постачальник зобов'язаний направити свого представника для проведення приймання-передачі товару та складання відповідного акту протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати отримання повідомлення від Покупця. У випадку неприбуття представника Постачальника у зазначений строк Покупець складає акт в односторонньому порядку. У подальшому постачальник не має права посилатись на неправомірність складеного акту. Постачальник зобов'язаний усунути всі наявні недоліки протягом 10 робочих днів з моменту отримання претензії по якості (кількості) на умовах і в порядку, погодженому сторонами.

Як встановлено судом, факт отримання товару позивачем підтверджується засвідченим печаткою товариства підписом на вищевказаних видаткових та товарно - транспортних накладних уповноваженого представника Товариства з обмеженою відповідальністю «РМ-Інвест».

Заперечень щодо факту поставки товару за вказаними накладними сторонами суду не надано.

Доказів пред'явлення претензій щодо асортименту, якості та кількості поставки товару у відповідності до умов Договору, а також наявності письмових претензій або повідомлень про недоліки, а також актів про виявлені недоліки щодо поставленого товару від позивача не надходило.

Отже, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІН ПАЛЛЕТ» умов Договору з боку позивача на час здійснення поставок відсутні.

При цьому на підставі пункту 8.1 Договору право власності, всі ризики загибелі, пошкодження Товару переходять від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару на складі Покупця та підписання сторонами відповідних накладних відповідно до вимог чинного законодавства України, тому за висновками суду, відсутність пред'явлення відповідачеві 1 позивачем в передбачений Договором строк претензій щодо якості поставленого за Договором товару, а також доказів звернення позивача до ТОВ «ГРІН ПАЛЛЕТ» з цього питання за межами встановленого строку, позбавляє позивача можливості посилання на неякісність поставленого за Договором товару як на підставу понесених збитків.

Судом встановлено, що за кожним фактом поставки згідно вищенаведених видаткових накладних відповідачем-1 було додано, як того вимагають пункти 9.1, 9.2 Договору, акти термообробки № АК-01/07-14/1 від 10.07.14 р., № АК-01/08-104/1 від 14.08.14 р., № АК-01/08-14/1 від 14.08.14 р., та акти фітосанітарного контролю № 75/01-088/002069-В від 14.07.14 р., № 75/01-087/002456-В від 19.08.14 р., № 75/01-087/002456-В від 19.08.14 р. відповідно, копії яких наявні в матеріалах справи.

Спір у справі виник в зв'язку з тим, що як стверджує позивач, відповідачем 1 всупереч міжнародним стандартам, правилам, вимогам фітосанітарних служб, законодавства та умов Договору поставлено позивачу піддони, в яких було виявлено шкідників що призвело до неможливості експорту товару позивачем на територію США, і як наслідок, призвело до понесення збитків.

У відповідності до ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Обов'язок доказування, а отже і подання доказів відповідно до ст. 33 ГПК України покладено на сторони та інших учасників судового процесу а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

За приписами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Доказів визнання недійсним чи розірвання Договору поставки № 10/02/14 від 10.02.14 р. суду не надано.

В обґрунтування позовних вимог позивач, зокрема, посилався на укладений 01.07.2014 р. між ним та ATEM USA LLC (покупець) договір №ЕХ 010714, предметом якого була поставка керамічної плитки. За твердженням позивача, саме під час поставок товару за цим договором були встановлені факти порушення відповідачами своїх обов'язків.

На підтвердження складнощів з експортом товару до США позивачем надано складені Американською службою фітосанітарного контролю акти (Повідомлення про екстрені заходи), з яких випливає, що експорт товару не відбувся через наявних в піддонах шкідників.

Разом з тим, суд звертає увагу на Повідомлення про екстрені заходи, яке стосується товару в контейнері CMAU 0170613, в пункті п. 16 якого зазначено наступне: « 7 CFR 319.40 Всередині маркованої дерев'яної палети з маркуванням IPPC UA-23006-HT було виявлено одного живого незрілого шкідника і одного живого дорослого шкідника, ідентифікованих ентомологом Міністерства сільського господарства США як вусачі (Cerambycidae SP). Інші маркування IPPC UA-01020-HT та UA-04026-HT. Весь вантаж має бути негайно реекспортований.»

Таким чином, оскільки піддони мали різні маркування, а саме: UA-01020-HT; UA-04026-HT; UA-23006-HT, суд приходить до висновку про знаходження в контейнері CMAU 0170613 товару позивача на піддонах, поставлених йому різними контрагентами. Поставлені позивачем піддони мають маркування UA-01020-HT, тоді як шкідників виявлено в піддонах з маркуванням UA-23006-HT, відомості щодо постачальника яких позивачем не повідомлені.

В свою чергу, доказів того, що піддони з маркуванням UA-23006-HT поставлені позивачу саме відповідачем 1 за спірним Договором поставки № 10/02/14 від 10.02.14 р. матеріали справи не містять.

Крім згаданих Повідомлень про екстрені заходи позивачем на підтвердження позовних вимог надано лист Бюро митного та прикордонного контролю США Міністерства внутрішньої безпеки №BQL-00399921 від 06.01.2015 р. стосовно поставки товару в контейнері CMAU 0170613, в якому зазначено: « 7 CFR 319.40 Всередині маркованої дерев'яної палети з маркуванням IPPC UA-23006-HT було виявлено двох живих комах-шкідників (одного незрілого і одного дорослого), ідентифікованих ентомологом як вусачі (Cerambycidae SP). Інші маркування IPPC UA-01050-HT та UA-04026-HT. Весь вантаж має бути негайно реекспортований.»

Отже, зі змісту даного листа випливає, що в контейнері CMAU 0170613 взагалі не було поставлених відповідачем 1 піддонів.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що Повідомлення про екстрені заходи, яке стосується товару в контейнері CMAU 0170613, а також лист Бюро митного та прикордонного контролю США Міністерства внутрішньої безпеки №BQL-00399921 від 06.01.2015 р. не можуть прийматись судом в якості належних та допустимих доказів у справі.

В наданому позивачем Повідомленні про екстрені заходи, яке стосується товару в контейнері ЕСMU 1362969, в якому знаходилися піддони з маркуванням UA-01020-HT, зазначено: «Контейнер ЕСMU 1362969 - Виявлено високий ризик наявності шашеля. Єдиний можливий варіант - реекспорт». Проте, високий ризик наявності не свідчить про те, що зазначені шкідники були виявлені в піддонах, що знаходилися в цьому контейнері.

Разом з тим, судом критично оцінюються подані позивачем два експортні протоколи від 29.09.2014р. та від 30.09.2014 р., які на думку останнього свідчать про завантаження товаром контейнерів CMAU 0170613 та ЕСMU 1362969 з використанням піддонів, що поставлені відповідачем 1.

Зокрема, суд звертає увагу, що в листі Бюро митного та прикордонного контролю США Міністерства внутрішньої безпеки №BQL-00399921 від 06.01.2015 р., який так само стосується товару в контейнері CMAU 0170613, не йдеться мова про марковані дерев'яні штампом UA-01020-HT палети, до того ж експортні протоколи від 29.09.2014 р. та від 30.09.2014 р. складені в односторонньому порядку відповідно до внутрішніх правил роботи позивача та підписані тільки його працівниками, відтак не можуть бути розцінені судом як належні та допустимі докази на підтвердження викладених у позовній заяві обставин.

В свою чергу, поданий позивачем Акт від 05.01.2015 р., який начебто підтверджує збитки позивача, не може бути розцінений судом в якості належного доказу, позаяк він не скріплений печаткою Компанії ATEM USA LLC та підписаний особою, повноваження якої на вчинення цих дій не підтверджені матеріалами справи.

Доводи позивача про те, що відповідачем-2 не проведено або неналежно проведено фітосанітарний контроль поставлених йому відповідачем-1 піддонів є безпідставними, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що саме до тих дерев'яних піддонів, в яких було виявлено шкідливі організми, проводився фітосанітарний контроль Головною державною фітосанітарною інспекцією та її посадовими особами.

Окрім того, позивач також в позовній заяві посилається на той факт, що в зв'язку з реекспортом партії поставленого ним до США товару (керамічної плитки), ним понесено збитки, які мають бути відшкодовані відповідачами солідарно, оскільки відповідачем-1 поставлено позивачу неякісні піддони, в яких Американською службою фітосанітарного контролю виявлено шкідників, а відповідачем-2, в свою чергу, не проведено, або неналежно проведено фітосанітарний контроль.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювана є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

За вимогами ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкта права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, якби управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Таким чином, в силу вимог цивільного законодавства для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення, а саме: протиправна поведінка особи; шкідливий результат такої поведінки (збитків); причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина особи, яка заподіяла збитки. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно частини 1 статті 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків Відповідно до частини 2 статті 49 Господарського кодексу України за завдані шкоду і збитки підприємець несе майнову та іншу встановлену законом відповідальність.

Згідно частини 3 статті 147 Господарського кодексу України збитки, завдані суб'єкту господарювання порушенням його майнових прав громадянами чи юридичними особами, а також органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, відшкодовуються йому відповідно до закону.

Положеннями статті 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Крім того, суд зазначає, що згідно частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Надані позивачем в якості доказів на підтвердження викладених в позовній заяві обставин фото зберігання піддонів на підприємстві та лист № 114/104 від 23.02.15 р. Інституту зоології ім. І.І.Шмальгаузена не приймаються судом в якості належних доказів як такі, що не містять відомостей конкретно щодо предмету даного спору та мають загально інформаційний характер.

Також суд зазначає, що в зв'язку з відсутністю об'єкта спору на час розгляду справи в суді на території України та оскільки місцезнаходження піддонів, зі слів позивача, невідоме, суд позбавлений можливості дослідити спірний предмет Договору та вважає проведення будь - яких досліджень з метою отримання інформації щодо предмета доказування у даній справі, зокрема, щодо обставин та вірогідності зараження піддонів комахами неможливим, отже клопотання позивача про виклик спеціаліста - ентомолога до суду задоволенню не підлягає.

За таких обставин, оскільки відповідачем належним чином виконано його зобов'язання за Договором та здійснено поставку обумовленого Договором товару з відповідними супровідними документами, які підтверджують якість поставленого товару, позивачем не доведено належними та допустимими доказами нанесення йому відповідачами збитків, з позовом про відшкодування яких він звернувся до суду, суд прийшов до висновку про відсутність в діях відповідачів вини щодо заподіяння збитків позивачу та відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 № 6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Приймаючи рішення, господарський суд зобов'язаний оцінювати належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності на підставі принципів господарського судочинства: верховенства права, законності, рівності усіх учасників господарського процесу перед законом і судом та змагальності сторін.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 4-2, 4-3, 22, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повний текст рішення складений та підписаний 12 червня 2015 р.

Головуючий суддя А.М.Селівон

Судді В.С.Ломака

М.Є.Літвінова