ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа № 911/1192/15

Господарський суд Київської області у складі судді Саванчук С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет",

02160, м. Київ, вул. Каунаська, буд. 27

до Державного підприємства "Завод порошкової металургії",

07400, Київська обл., м. Бровари, Промвузол

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Міністерство економічного розвитку і торгівлі України,

01008, м. Київ, вул. М. Грушевського, 12/2

про стягнення 78 849, 10 грн.

за участю представників:

позивача - Ковальова Л.П. (довіреність від 12.08.2014, б/н);

відповідача - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином;

третьої особи - не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет" (далі - позивач) до Державного підприємства "Завод порошкової металургії" (далі - відповідач) про стягнення 78 849, 10 грн., з яких: 72 579,10 грн. - основний борг, 501,71 грн. - 3% річних та 5 768,29 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором на поставку металлолома від 17.03.2014 № 80.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.03.2015 порушено провадження у справі, залучено до участі у справі, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Міністерство промислової політики України, розгляд справи призначено на 14.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 8292/15 від 10.04.2015) позивачем подано письмові докази на виконання вимог ухвали суду від 25.03.2015.

У судове засідання 16.04.2014 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився, відповідач вимоги ухвали суду не виконав, розгляд справи відкладено на 30.04.2015.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 9183/15 від 21.04.2015) надійшла заява Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 21.04.2015 № 2432-03/199 про залучення його до участі у справі як правонаступника Міністерства промислової політики України, у зв'язку з реорганізацією останнього на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.03.2014 № 94.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.04.2015 залучено правонаступника Міністерства промислової політики України - Міністерство економічного розвитку і торгівлі України до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

У судове засідання 30.04.2014 представник позивача з'явився, представник відповідача не з'явився, відповідач вимоги ухвали суду не виконав, розгляд справи відкладено на 02.06.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 30.04.2015 продовжено строк розгляду спору, відповідно до частини 3 статті 69 Господарського процесуального кодексу України.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 11073/15 від 13.05.2015) позивачем подано письмовий доказ.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 11093/15 від 13.05.2015) позивачем подано клопотання про залучення додаткових документів.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 12721/15 від 02.06.2015) відповідачем подано клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Через канцелярію господарського суду Київської області (вх. № 12834/15 від 02.06.2015) позивачем подано додаткові документи.

У судовому засіданні 02.06.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги, представники відповідача і третьої особи у судове засідання не з'явились.

Нез'явлення у судове засідання представника відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.06.2015 оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення присутнього у судовому засіданні представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд -

встановив:

Між Публічним акціонерним товариством "Укрвторчормет" (далі - постачальник) та Державним підприємством "Завод порошкової металургії" (далі - покупець) укладено договір на поставку металлолома від 17.03.2014 № 80 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець оплатити та прийняти стальний лом вид №3. (пункт 1.1. Договору).

Згідно з пунктом 3.2 Договору, передача продукції від постачальника покупцю оформлюється актами приймання-передачі, підписаними представниками сторін. Датою поставки вважається дата складання акта прийому-передачі.

Відповідно до пункту 5.2 Договору, всі розрахунки між сторонами здійснюються шляхом 100% передоплати. У випадку без попередньої оплати, покупець зобов'язаний оплатити прийнятий лом протягом 5 банківських днів з дати складання акта прийому-передачі.

Строк дії Договору встановлюються на один рік з моменту його підписання сторонами. У разі відсутності заяви однієї із сторін про закінчення дії чи зміни Договору, за один місяць до його закінчення, договір вважається продовженим кожний раз на період і на умовах, що передбачені Договором (пункт 8.4. Договору).

У матеріалах справи відсутні докази наявності вищевказаної заяви однієї із сторін Договору, відповідно до пункту 8.4. Договору, відтак, суд дійшов висновку про чинність Договору протягом спірних правовідносин сторін.

До Договору сторонами укладено Додаткові угоди від 17.03.2014 № 1, від 13.11.2014 № 2, від 24.12.2014 № 3.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач, на виконання умов Договору, поставив відповідачу товар на суму 381 719,00 грн., що підтверджується наданими у матеріали справи актами від 24.12.2014 на суму 53 703,00 грн., від 14.11.2014 № 1 на суму 75 772,00 грн., від 19.11.2014 № 2 на суму 108 680,00 грн., від 20.11.2014 № 3 на суму 74 708,00 грн., від 21.11.2014 № 4 на суму 68 856,00 грн., що підписані у двосторонньому порядку уповноваженими представниками та скріплені відбитками печаток обох сторін, а відповідач вказаний товар отримав.

На підтвердження позовних вимог, позивачем надано у матеріали справи копії податкових накладних, що складені на господарські операції з поставки товару за спірними актами.

Відповідно до пунктів 201.1, 201.4., 201.6., 201.7. статті 201 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, яка складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Зважаючи не викладене, судом оцінюються податкові накладні, що складені позивачем, як докази того, що позивачем відображені господарські операції за спірними актами у своїх податкових зобов'язаннях.

На підтвердження наявності заборгованості, до матеріалів справи надано довідку Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від 09.04.2015 № 16-13/2-975, в якому відкрито поточний рахунок позивача, що засвідчена підписом уповноваженої особи банку та скріплена відбитком його печатки, за весь період спірних правовідносин з відповідачем, відповідно до якої судом встановлено здійснення відповідачем часткової оплати за Договором у розмірі 320 000,00 грн.

Відповідно до усних пояснень представника позивача у судовому засіданні та наданого у матеріали справи листа від 12.12.2014 № 07-2190, судом враховано, що відповідачем запропоновано позивачу, а позивачем прийнято, зарахування коштів у розмірі 10 860,10 грн. за платіжним дорученням від 05.12.2014 № 3507 за лом стальний, як кінцеву сплату за іншим договором від 30.11.2009 № 03-11-09-318, а решту суми за даним платежем - 89 139,90 грн., рахувати як оплату за спірним Договором.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі. Зокрема, відповідно до частини 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України - на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Згідно з частиною 1 статті 36 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Зважаючи на вказане, відповідно до наданих у матеріали справи доказів, судом не враховуються вищезазначені 10 860,10 грн. в оплату спірної заборгованості за Договором.

Оскільки відповідач зобов'язання за Договором, у частині оплати вартості товару, що поставлений позивачем, виконав частково, станом на дату подання позову до суду у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за Договором у розмірі 72 579,10 грн. - різниця між вартістю поставленого товару та розміром часткової оплати.

Докази повної оплати товару за Договором у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір, що укладено між сторонами, за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з вимогами статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На підставі аналізу вищезазначених норм чинного законодавства, дослідження матеріалів та всебічного розгляду всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 72 579,10 грн. основного боргу є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не спростованою, а, отже, підлягає задоволенню.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення 3 % річних у розмірі 501,71 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 768,29 грн.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З метою всебічного, повного і об'єктивного розгляду обставин справи, суд здійснив перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат та з'ясував, що наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат є арифметично вірним і відповідає обставинам справи, а тому, позовна вимога про стягнення 5 768,29 грн. інфляційних втрат підлягає задоволенню у повному обсязі, 3% річних позивачем нараховано надмірно, правильний розмір 3% річних складає 498,61 грн., у зв'язку з чим, позовна вимога, у частині 3,10 грн. 3% річних, задоволенню не підлягає.

З огляду на зазначене, за результатами оцінки доказів, що наявні у матеріалах справи та встановлення всіх обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення основного боргу у розмірі 72 579,10 грн., 3% річних у розмірі 498,61 грн. та інфляційних втрат у розмірі 5 768,29 грн., решта позову задоволенню не підлягає.

Відшкодування судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1 827,00 грн., відповідно до частини 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 4, 32, 33, 36, 43, 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства "Завод порошкової металургії" (07400, Київська обл., м. Бровари, Промвузол, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрвторчормет" (02160, м. Київ, вул. Каунаська, буд. 27, ) 72 579 (сімдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят дев'ять) грн. 10 коп. основного боргу, 498 (чотириста дев'яносто вісім) грн. 61 коп. 3% річних, 5 768 (п'ять тисяч сімсот шістдесят вісім) грн. 29 коп. інфляційних втрат та 1 826 (одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 93 коп. судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його належного оформлення і підписання та може бути оскаржено в апеляційному порядку.

Повне рішення складено 08.06.2015.

Суддя С.О. Саванчук