ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

18 червня 2015 року Справа № 12/5009/1801/11
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Катеринчук Л.Й. (головуючого-доповідача),
Короткевича О.Є., Ткаченко Н.Г.
розглянувши заяву ВАТ "Вуглецевий композит" в особі ліквідатора Іщенка Дмитра Васильовича за вих. №01/51 від 11.06.2015 року про виправлення описки у Постанові Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року
у справі господарського суду№ 12/5009/1801/11 Запорізької області
за заявоюПАТ "Український графіт"
доВАТ "Вуглецевий композит"
про визнання банкрутом
ліквідаторІщенко Д.В.
ВСТАНОВИВ:

Постановою Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року у задоволенні клопотання ПАТ "Український графіт" №У/09/03/437 від 19.01.2015 року про припинення касаційного провадження за касаційною скаргою Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області №10-01-07662 від 01.12.2014 року на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 року у справі №12/5009/1801/11 відмовлено, касаційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області залишено без задоволення, постанову Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 року у справі №12/5009/1801/11 змінено та викладено її резолютивну частину в такій редакції:

"Апеляційну скаргу ВАТ "Вуглецевий композит" в особі ліквідатора Іщенка Д.В. задовольнити.

Ухвалу господарського суду Запорізької області від 07.05.2014 року у справі №12/5009/1801/11 скасувати.

Скаргу ВАТ "Вуглецевий композит" в особі ліквідатора Іщенка Д.В. №01/30 від 03.03.2014 року на бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області та Фонду державного майна України щодо затягування процедури погодження ліквідаційної маси ВАТ "Вуглецевий композит" задовольнити.

Визнати неправомірними дії Фонду державного майна України та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з непогодження належною посадовою особою (заступником Голови Фонду державного майна України) та затягування процедури погодження переліку ліквідаційної маси ВАТ "Вуглецевий композит" всупереч вимогам Порядку погодження планів санації, мирових угод і переліків ліквідаційних мас, затвердженого наказом Фонду державного майна України №895 від 06.06.2007 року.

Зобов'язати Фонд державного майна України та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області у найкоротші строки вчинити всі необхідні дії щодо погодження переліку ліквідаційної маси ВАТ "Вуглецевий композит" у встановленому законодавством порядку.".

Стягнено з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області (69001, місто Запоріжжя, вул. Перемоги, 50, ) в дохід Державного бюджету України через Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі міста Києва (код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38004897; рахунок отримувача - 0007; банк отримувача - ГУ ДКСУ у м. Києві; код банку отримувача - 820019; код класифікації доходів бюджету 22030004 "Судовий збір (Вищий господарський суд України, 070)"; символ звітності банку 254) 609 (шістсот дев'ять) грн. 00 (нуль) коп. судового збору за подання касаційної скарги. Господарському суду Запорізької області доручено видати наказ.

15.06.2015 року до Вищого господарського суду України надійшла заява ВАТ "Вуглецевий композит" в особі ліквідатора Іщенка Дмитра Васильовича за вих. №01/51 від 11.06.2015 року про виправлення описки у Постанові Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року (вх. №84 Д2/9352). За змістом зазначеної заяви, у резолютивній частині Постанови судом касаційної інстанції було допущено технічну описку, а саме: помилково зазначено "Господарському суду Запорізької області видати наказ", а вірно: "Господарському суду Запорізької області видати накази", оскільки без наказу суду про зобов'язання Фонду державного майна України (далі - ФДМУ) та його регіонального відділення по Запорізькій області вчинити всі необхідні дії щодо погодження переліку ліквідаційної маси ВАТ "Вуглецевий композит" є неможливим примусове виконання Постанови Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року у справі №12/5009/1801/11.

Відповідно до частин 1, 2 статті 89 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суддя за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про судове рішення" №6 від 23.03.2012 року роз'яснено про те, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто виникли у виготовленні тексту рішення). Вирішення питань, пов'язаних з виправленням описок чи арифметичних помилок, не потребує обов'язкового розгляду в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідні процесуальні дії оформлюються ухвалами, які надсилаються учасникам судового процесу у встановленому законом порядку.

Положеннями статті 41 ГПК України, якою визначено форми судового процесу, передбачено, що господарські суди вирішують господарські спори у порядку позовного провадження, передбаченому цим Кодексом, та розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з врахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до статей 45, 82 ГПК України, господарські суди здійснюють правосуддя шляхом прийняття обов'язкових до виконання на усій території України рішень, ухвал, постанов. При вирішенні господарського спору по суті (задоволення позову, відмова в позові повністю або частково) господарський суд приймає рішення.

Частиною 1 статті 116 ГПК України передбачено, що виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Після набрання судовим рішенням законної сили наказ видається за заявою стягувачу чи прокурору, який здійснював у цій справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, або надсилається їм рекомендованим чи цінним листом. Накази про стягнення судового збору надсилаються до державних податкових інспекцій.

Отже, за результатами розгляду спору по суті у позовному провадженні господарський суд приймає рішення, як кінцевий акт правосуддя, у резолютивній частині якого має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. Після набрання рішенням законної сили місцевий господарський суд видає стягувачу чи прокурору, який здійснював у справі представництво інтересів громадянина або держави в суді, наказ, який відображає резолютивну частину рішення та є виконавчим документом в розумінні пункту 3 частини 2 статті 17 Закону України "Про виконавче провадження".

При цьому, провадження у справах про банкрутство є тривалим та відокремленим від позовного провадження процесом, що передбачає застосування до боржника судових процедур (розпорядження майном, мирової угоди, санації (відновлення платоспроможності), ліквідації боржника, визнаного банкрутом), в ході яких господарський суд розглядає заяви, клопотання, скарги, про що виносить ухвали, до примусового виконання яких органи державної виконавчої служби не залучаються і накази суду на їх виконання в порядку статті 116 ГПК України не видаються. Невиконання учасником провадження у справі судового рішення, прийнятого в межах справи про банкрутство, може бути підставою для оскарження його дій (бездіяльності) іншими учасниками провадження у справі в судовому порядку, а також винесення господарським судом окремої ухвали в порядку статті 90 ГПК України.

Згідно з частиною 4 статті 40 Закону про банкрутство (в редакції Закону України №4212-VІ від 22.12.2011 року, чинній з 19.01.2013 року, положення якого застосовуються до процедури ліквідації ВАТ "Вуглецевий композит"), у ліквідаційній процедурі господарський суд розглядає скарги на дії (бездіяльність) учасників ліквідаційної процедури та здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Відповідно до положень статей 105, 107 ГПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги апеляційний господарський суд приймає постанову, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Статтею 1119 ГПК України, якою визначено повноваження Вищого господарського суду України як суду касаційної інстанції, передбачено, що касаційна інстанція має право змінити постанову апеляційної інстанції.

Як вбачається з резолютивної частини постанови Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року, про виправлення описки у якій заявлено ліквідатором банкрута Іщенком Д.В., за результатами касаційного перегляду постанови Харківського апеляційного господарського суду від 11.11.2014 року у даній справі суд касаційної інстанції змінив оскаржувану постанову та виклав її резолютивну частину в новій редакції, згідно з якою скаргу ВАТ "Вуглецевий композит" в особі ліквідатора Іщенка Д.В. на бездіяльність ФДМУ та його регіонального відділення по Запорізькій області щодо затягування процедури погодження ліквідаційної маси ВАТ "Вуглецевий композит" задоволено та зобов'язано зазначені органи, як такі, що уповноважені здійснювати управління майном підприємства-банкрута, у найкоротші строки вчинити всі необхідні дії щодо погодження переліку ліквідаційної маси ВАТ "Вуглецевий композит" у встановленому законодавством порядку на виконання вимог частини 12 статті 96 Закону про банкрутство (в зазначеній редакції).

При цьому, наказ суду на виконання зазначеного судового рішення не може бути виданий, оскільки чинним законодавством про банкрутство не передбачено залучення органів державної виконавчої служби до виконання ухвал (постанов) господарських судів, прийнятих під час здійснення провадження у справі про банкрутство.

Разом з тим, виходячи з положень частини 1 статті 116 ГПК України, Вищий господарський суд України доручив суду першої інстанції видати наказ про стягнення з Регіонального відділення ФДМУ по Запорізькій області судового збору за подання касаційної скарги, який підлягає виконанню державною податковою інспекцією.

З огляду на таке, колегія суддів касаційного суду дійшла висновку, що під час виготовлення постанови Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року у справі №12/5009/1801/11 у її резолютивній частині при зазначенні про доручення господарському суду Запорізької області видати наказ лише про стягнення судового збору за подання касаційної скарги не було допущено технічної помилки (описки), яка підлягає виправленню в порядку статті 89 ГПК України.

З огляду на таке, заява ВАТ "Вуглецевий композит" в особі ліквідатора Іщенка Дмитра Васильовича за вих. №01/51 від 11.06.2015 року про виправлення описки у Постанові Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року у справі №12/5009/1801/11 задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 86, 89 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ВАТ "Вуглецевий композит" в особі ліквідатора Іщенка Дмитра Васильовича за вих. №01/51 від 11.06.2015 року про виправлення описки у Постанові Вищого господарського суду України від 27.01.2015 року у справі №12/5009/1801/11 відмовити.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді О.Є. Короткевич

Н.Г. Ткаченко