ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2015 року Справа № 910/22724/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Дунаєвської Н.Г.,
суддів:Владимиренко С.В. - доповідач,
Мележик Н.І.

перевірив касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Бренд"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 20.04.2015р.
та рішеннягосподарського суду міста Києва від 03.12.2014р.
у справі№910/22724/14 господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Торгівельна компанія "Ланселот"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Скай Бренд"
простягнення 179227,05 грн.

За участю представників:

- позивачів: Демченко Л.М., дов. від 01.02.2015р., б/н;

- відповідача: не з'явились;

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговельна компанія "Ланселот" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Бренд" про стягнення заборгованості за поставлений товар у розмірі 132700грн., пені в розмірі 14757,52грн., 3% річних в розмірі 5229,53грн. та 26540 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.12.2014р. у справі №910/22724/14 (суддя Князьков В.В.), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015р. (у складі колегії суддів: головуючого судді Зеленін В.О., суддів Синиця О.Ф., Ткаченко Б.О.) позов задоволено частково, стягнуто з ТОВ "Скай Бренд" на користь ТОВ "Торгівельна компанія "Ланселот" заборгованість у розмірі 132700грн., пеню у розмірі 10842,57грн., штраф у розмірі 26540 грн., 3% річних у розмірі 4331,12грн., судовий збір у розмірі 3488,27грн.

Не погоджуючись з прийнятими у справі рішенням та постановою, Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Бренд" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та постанову господарських судів попередніх інстанцій та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, касаційну скаргу, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суди попередніх інстанцій встановили, що 18.09.2013р між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговельною компанією "Ланселот" (позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Скай Бренд" (відповідач, покупець) укладено Договір поставки №24, за умовами якого постачальник зобов'язався поставити (продати) та передати товар у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти (купити) товар та сплатити за нього на умовах та в строки, що передбачені даним договором.

За умовами п.п.1.2., 1.3., 1.4. договору, поставка товару проводиться на підставі даного договору, рахунків та накладних, за цінами, що узгоджені постачальником та покупцем, поставка товару може відбуватися партіями, що вказані у видаткових накладних, найменування, ціна та кількість кожної партії товару визначається у видаткових накладних, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.3.1 договору покупець зобов'язався прийняти товар належної якості в асортименті, кількості, ціні та на умовах згідно додатків до даного договору, які є невід'ємною частиною даного договору.

У випадку поставки товару до моменту оплати, сплатити 100(сто)% вартості товару на умовах, згідно додатків до даного договору, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника (п. 3.1.2 договору).

Відповідно п. 3.2 договору приймання-передача товару за кількістю та якістю здійснюється відповідно до вимог діючого законодавства. Претензії щодо кількості та якості товару пред'являються письмово в день приймання товару. За відсутності письмової претензії, товар вважається прийнятим покупцем в кількості та якості, що вказана у супроводжувальних документах.

У п. 3.4 договору сторони визначили, що датою (моментом) поставки кожної партії вважається дата фактичного отримання товару покупцем, що зазначена у накладній. З моменту поставки партії товару всі ризики його втрати, пошкодження, хімічного впливу тощо, переходять від постачальника до покупця.

Пунктом 3.5 договору встановлено, що датою (моментом) оплати вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника у повному обсязі.

Згідно з п.6.2. договору, договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк дії даного договору необмежений (п. 6.3 договору).

ТОВ "ТК "Ланселот" поставило ТОВ "Скай Бренд" товар на загальну на суму 249400грн., за видатковими накладними №РН-0000148 від 17.10.2013р. на суму 85700грн., №РН-0000150 від 17.10.2013р. на суму 50000грн., №РН-0000151 від 17.10.2013р. на суму 35700 грн., №РН-0000152 від 23.10.2013р. на суму 78000 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Скай Бренд" прийняло товар без зауважень та заперечень, в зв'язку з чим йому виставлено рахунок-фактуру №СФ-0000148 від 17.10.2013р. на суму 171400 грн. та №СФ-0000150 від 23.10.2013р. на суму 78000 грн.

Строк сплати грошових коштів за виставленими рахунками до 23.10.2013р. на суму 171400грн. та до 29.10.2013р. на суму 78000 грн.

ТОВ "Скай Бренд" взяті на себе за договором зобов'язання виконав не в повному обсязі, частково оплатив отриманий товар на суму 116700грн. (банківські виписки по рахунку від 13.11.2013р. на суму 86700 грн., від 21.02.2014р. на суму 20000 грн., від 12.03.2014р. на суму 10000 грн.).

Позивачем направлено відповідачу вимоги (листи №78 від 13.12.2013р., №98 від 18.09.2014р.) щодо виконання взятих на себе зобов'язань за договором та оплати поставленого ТОВ "ТК "Ланселот" товару, які відповідачем залишено без задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ "ТК"Ланселот" до суду з даним позовом про стягнення заборгованості з ТОВ "Скай Бренд" за поставлений товар у розмірі 132700грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов'язання позивачем заявлено вимоги про стягнення пені в розмірі 14757,52грн., 3% річних в розмірі 5229,53грн. та 26540 грн. штрафу.

ТОВ "Скай Бренд" заперечував проти позовних вимог посилаючись на поставлення позивачем товару неналежної якості.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 665 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов'язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Врахував наведені договірні умови, вищевикладені обставини, з'ясовані на підставі здійсненого аналізу матеріалів справи у відповідності до ст.43 Господарського процесуального кодексу України, приписи ст.ст.11, 525, 526, 629, 712 Цивільного кодексу України, встановив факт порушення відповідачем умов виконання своїх зобов'язань за вказаним договором в частині оплати за поставлений товар, отримання якого підтверджується наявними в матеріалах справи накладними підписаними обома сторонами без зауважень та застережень, наявність часткової оплати відповідачем отриманого товару, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості на суму 132700грн.

При цьому, пославшись на п. 3.2 договору, яким передбачено обов'язкове звернення з претензією щодо кількості та якості товару саме в день приймання товару, місцевий господарський суд, з яким погодився суд апеляційної інстанції, правильно спростував твердження відповідача щодо поставки йому товару неналежної якості з огляду на відсутність даних щодо звернення ТОВ "Скай Бренд" до ТОВ "ТК "Ланселот" із відповідною претензією та складання акту огляду продукції (товарів) за якістю від 28.10.2013р. і протоколу інвентаризаційної комісії від 17.12.2013р. в односторонньому порядку, без виклику представника позивача та всупереч строку визначеного сторонами в п. 3.2 договору.

В силу положень ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Правова норма запроваджена ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Статтею 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 4.2 договору встановлено, що у випадку несвоєчасного виконання однією із сторін зобов'язань за цим договором винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі 1(одного)%, але не менше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період за який нараховується пеня, від суми не своєчасно виконаного зобов'язання за кожен календарний день невиконання.

Врахував умови визначені сторонами у п. 4.2 договору, вищезазначені норми матеріального права, встановив не виконання відповідачем зобов'язання по сплаті суми заборгованості за поставлений товар, допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, перевірив наданий позивачем розрахунок пені за порушення строків сплати коштів та здійснив власний перерахунок заявленої до стягнення з ТОВ "Скай Бренд" пені, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний господарський суд, дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача пені на суму 10842,57 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Цивільного кодексу України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Заборона на застосування пені та штрафу прямо не випливає з закону чи із суті відносин сторін, що дозволяє здійснити відповідне врегулювання у договорі, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 Цивільного кодексу України. Аналогічна позиція наведена в постанові Верховного суду України від 27.04.2012р. у справі №06/5026/1052/2011.

Пославшись на ст. 61 Конституції України, вказав, що чинне законодавство не встановлює обмежень щодо одночасного застосування пені і штрафу у випадку порушення виконання зобов'язання і таке застосування чинному законодавству не суперечить, яке встановлює обмеження лише щодо розміру такої форми неустойки як пеня, суд першої інстанції, врахував умови визначені п.4.3. договору визначені сторонами, обґрунтовано задовольнив позовні вимоги в цій частині та стягнув з ТОВ "Скай Бренд" штраф в розмірі 26540 грн.

Крім того, відповідно статті 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, зазначив, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, встановив, що ТОВ "Скай Бренд" не виконав свої зобов'язання по сплаті боргу, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, а тому притягнення його до відповідальності у вигляді стягнення 3 % річних, передбачених ст. 625 Цивільним кодексом України, є правомірним, суд першої інстанції, здійснив власний перерахунок суми 3% річних заявлених позивачем, з перерахунком якого повністю погодилась апеляційна інстанція вказавши про його обґрунтованість та правильність, підставно задовольнив вимоги позивача щодо стягнення 3% річних з відповідача частково, в розмірі 4331,12 грн.

Згідно зі ст.1117 Господарського процесуального кодексу України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Виходячи з приписів вказаних норм та з огляду на встановлення судами попередніх інстанцій порушення відповідачем обов'язку щодо своєчасної оплати вартості отриманого товару, встановив прострочення відповідачем виконання грошового зобов'язання, касаційна інстанція погоджується з висновками господарських судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову щодо оплати вартості поставленого товару в сумі 132700грн. та стягнення заявлених пені в розмірі 10842,57грн., 3% річних в сумі 4331,12грн. та штрафу в сумі 26540грн.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що прийнята у даній справі постанова апеляційного господарського суду, якою залишено без змін рішення суду першої інстанції, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи ТОВ "Скай Бренд" у касаційній скарзі, покладені в обґрунтування скасування прийнятих у справі судових рішень, про порушення судами попередніх інстанцій положень ч.8 ст. 269 Господарського кодексу України щодо незастосування положень позовної давності щодо позовів, які випливають з поставки товарів неналежної якості, ст. 258 Цивільного кодексу України, судом касаційної інстанції не приймаються до уваги, оскільки не знайшли свого підтвердження та не спростовують правильних висновків суду апеляційної інстанції, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових актів.

Керуючись ст.ст.1115 - 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Скай Бренд" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.04.2015р. у справі №910/22724/14 залишити без змін.

Головуючий суддя Н.Г. Дунаєвська

Судді С. В. Владимиренко

Н.І. Мележик