ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про припинення провадження

"11" червня 2015 р. Справа № 916/3390/14

Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів С.В. Таран, В.Б. Туренко,

при секретарі судового засідання - Е.М.Вєлковій,

за участю представників сторін:

від прокуратури: О.А.Лянна,

від позивача: П.В.Погорілий,

від відповідачів:

1)Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області: не з'явився,

2)Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк": В.І.Бубнов,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Заступника прокурора м. Одеси

на рішення господарського суду Одеської області від 08.12.2014р.

у справі № 916/3390/14

за позовом Приватно-орендного підприємства "МРІЯ"

до:

1)Ананьївської Першої сільської ради Ананьївського району Одеської області;

2) Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Маяк"

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

встановив:

Приватно-орендне підприємство "МРІЯ" звернулося з позовом до Територіальної громади с.Ананьїв-4 дільниця, в особі Ананьївської Першої сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю на нерухоме майно, а саме: вагова, склад, заправка, контора, кухня, підсобне приміщення, літній душ, що розташовані за адресою: Одеська область, Ананьївський район, с. Ананьїв Перший, вул. Лісова, 59-а,61,63,64,б/н.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що Приватне-орендне підприємство „МРІЯ" з 2001 здійснює господарську діяльність, в якій використовує нежитлові приміщення, а саме: складське приміщення, майстерню, вагову та інше майно, яке раніше знаходилось в користуванні КСП „Перемога", проте не було його власністю, а тому не було включено в список майна, яке підлягало розподілу (розпаюванню). Рішенням 21-ої сесії Ананьївської Першої сільської ради №04 від 01.02.2012р. „Про присвоєння адреси на нежитлові будівлі" присвоєно нежитловим будівлям адреси: вагова - с. Ананьїв, Перший, Ананьївського району Одеської області, вул. Лісова, 59-а; склад - с. Ананьїв, Перший, Ананьївського району Одеської області, вул. Лісова, 61; сторожка - с. Ананьїв, Перший, Ананьївського району Одеської області, вул. Лісова, 62; АЗС - с. Ананьїв, Перший, Ананьївського району Одеської області, вул. Лісова, 63; контора(кухня, підсобне приміщення) - с. Ананьїв, Перший, Ананьївського району Одеської області, вул. Лісова, 64. Позивач зазначив, що вказаними нежитловими будівлями він добросовісно володіє та користується більше десяти років у зв'язку з чим на підставі ч.1 ст.344 Цивільного кодексу України з урахуванням п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України просив суд визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.10.2014р. на підставі заяви позивача від 02.10.2014 за вх.№2-4297/14 було виключено зі складу відповідача Територіальну громаду с. Ананьїв-4 дільницю в особі Ананьївської Першої сільської ради та залучено до участі у справі в якості належного відповідача Ананьївську Першу сільську раду Ананьївського району Одеської області.

Ананьївська Перша сільрада Ананьївського району Одеської області в поданій до суду заяві просила задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

Рішенням господарського суду Одеської області від 08.12.2014р. позов задоволено з огляду на те, що в результаті безперервного відкритого користування позивачем об'єктами нерухомості а саме: ваговою (вул. Лісова, 59-а), складом (вул. Лісова, 61), заправкою (вул. Лісова, 63), конторою, кухнею, підсобним приміщенням (вул. Лісова, 64), літнім душем (без номеру) строком більше 10 років поспіль у нього виникло право приватної власності на вищезазначені об'єкти нерухомості згідно із положеннями ст. 344 ЦК України з урахуванням п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України.

Не погодившись з рішенням суду, Заступник прокурора м. Одеси звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, в позові відмовити, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували добросовісність позивача при заволодінні спірним майно, відкритості користування та безперервності володіння протягом встановлених строків відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу України. Скаржник також вказав на те, що Ананьївська Перша сільрада Ананьївського району Одеської області не є власником спірних приміщень та не має відношення до земельної ділянки, на якій розташоване майно, а тому не може бути відповідачем по даній справі. Прокурор також просив поновити строк на апеляційне оскарження рішення з посиланням на те, що прокуратурі м. Одеси стало відомо про оскаржуване рішення лише 16.12.2014 р. під час ознайомлення з матеріалами даної справи, тоді як рішення було прийнято 08.12.2014р. та повний текст підписано 15.12.2014р.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.02.2015р. відновлено пропущений процесуальний строк подання апеляційної скарги та прийнято до розгляду апеляційну скаргу колегією суддів: головуючого судді Воронюка О.Л., суддів: Лашина В.В., Мирошниченка М.А.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив повернути скаргу скаржнику у зв'язку з відсутністю підстав поновлення строку для її подання та зазначив, що апелянтом при поданні апеляційної скарги не враховано, що позивач користувався нежитловими приміщеннями, які раніше знаходилися в користуванні колишнього КСП "Перемога", але у зв'язку з відсутністю права власності не були включені до списку майна, яке підлягало розпаюванню.

31.03.2015 р. ухвалою Одеського апеляційного господарського суду за клопотанням СВК "Маяк" та на підставі ст.24 ГПК України залучено до участі у справі в якості відповідача СВК "Маяк".

Ананьївська Перша сільрада Ананьївського району Одеської області в письмових пояснення заперечувала проти позову з посиланням на те, що даний спір стосується інтересів територіальної громади та мешканців, які фактично отримали майнові сертифікати на дане майно.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Одеського апеляційного господарського суду від 09.04.2015р. № 81 проведено повторний автоматичний розподіл даної справи та у зв'язку з відпусткою колегії суддів: головуючого судді Воронюка О.Л., суддів: Лашина В.В., Мирошниченка М.А. справу призначено іншому складу колегії суддів: головуючий суддя Поліщук Л.В., судді: Туренко В.Б., Таран С.В.

Ухвалою про відкладення розгляду апеляційної скарги від 28.05.2015р., яка вручена прокурору 05.06.2015р., було запропоновано надати обґрунтування заявлення апеляційної скарги відповідно до вимог ст.ст.29, 91 ГПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції 11.06.2015р. представник прокуратури усно послався на порушення процедури визнання права власності за набувальною давністю.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційна інстанція встановила наступне.

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

За приписами статті 2 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до господарського суду прокурор зазначає про це в позовній заяві.

Відповідно до ст. 29 Господарського процесуального кодексу України прокурор бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, порушену за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду для представництва інтересів громадянина або держави. З метою вступу у справу прокурор може подати апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд рішення Верховним Судом України про перегляд рішення за нововиявленими обставинами або повідомити суд і взяти участь у розгляді справи, порушеної за позовом інших осіб.

Згідно зі статтею 36-1 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів громадянина є його неспроможність через фізичний чи матеріальний стан, похилий вік або з інших поважних причин самостійно захистити свої порушені чи оспорюванні права або реалізувати процесуальні повноваження, а інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Рішенням Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 р. у справі №1-1/99 визначено, що оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Відповідно до постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23 березня 2012 року № 7 "Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам" господарський суд повинен оцінювати правильність визначення прокурором органу, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретних функцій у правовідносинах, пов'язаних із захистом інтересів держави. Інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором.

Постановою пленуму Вищого господарського суду України від 16.01.2013р. №2 "Про внесення до деяких постанов пленуму Вищого господарського суду України доповнень і змін, що стосуються участі прокурора у судовому процесі" (із подальшими змінами та доповненнями) роз'яснено, що відповідно до визначеної законом компетенції прокурор вправі подати апеляційну, касаційну скарги лише у справах зі спорів, що стосуються інтересів держави, громадянина, в тому числі у справах про банкрутство, що стосуються інтересів держави або громадянина. У разі подання прокурором апеляційної скарги без зазначення того, у чому саме полягає порушення інтересів держави, господарський суд повинен повернути її на підставі п.1ч.1 ст. 97 ГПК України (п.8).

Як зазначено вище, оскаржуваним рішенням господарського суду Одеської області позов задоволено та визнано право власності за набувальною давністю на спірні приміщення вагову, склад, заправку, контору, кухню, підсобне приміщення, літній душ за Приватно-орендним підприємством "МРІЯ".

Із матеріалів справи і пояснень представників сторін встановлено, що майно, яке є предметом даного спору, не було об'єктом державної або комунальної власності.

Заступник прокурора м. Одеси за дорученням прокуратури Одеської області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, в позові відмовити, посилаючись лише на відсутність доказів, які б підтверджували добросовісність позивача при заволодінні спірним майном, відкритості користування та безперервності володіння цим майном, що знаходиться в с. Ананьїв, Перший, Ананьївського району Одеської області, а також зазначивши, що Ананьївська Перша сільрада Ананьївського району Одеської області не є власником спірних приміщень, тому не може бути відповідачем по даній справі.

Тобто прокурор, звертаючись із апеляційною скаргою, не зазначив норми законодавства, на підставі яких ним подано скаргу, а також не вказав, у чому саме відбулося порушення матеріальних чи інших інтересів держави, та не обґрунтував необхідність захисту таких інтересів.

Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.11 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», якщо апеляційну скаргу подано особою, яка не має права її подавати, то відповідні обставини виключають перегляд судових актів суду першої інстанції апеляційним господарським судом. У такому випадку суд повинен відмовити у прийнятті апеляційної скарги і винести з цього приводу відповідну ухвалу. У разі помилкового порушення апеляційного провадження в зазначеному випадку суд апеляційної інстанції припиняє таке провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

З огляду на викладене, у зв'язку з помилковим прийняттям апеляційної скарги прокурора та враховуючи вищенаведені норми, апеляційна інстанція дійшла висновку про припинення апеляційного провадження.

Разом з тим судова колегія зазначає, що відповідно до ч.1 ст.91 ГПК України особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили у встановленому розділом ХІІ ГПК України порядку.

Керуючись п.1ч.1.ст. 80, ст.ст.86, 99 Господарського процесуального кодексу

України, суд -

ухвалив:

Апеляційне провадження у справі припинити.

Справу №916/3390/14 повернути господарському суду Одеської області.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя С.В. Таран

Суддя В.Б. Туренко