номер провадження справи 32/54/14-2/9/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 Справа № 908/1879/14

Колегія суддів господарського суду Запорізької області у складі:

головуючий суддя Мойсеєнко Т.В., судді: Азізбекян Т.А., Кагітіна Л.П.,

розглянувши матеріали справи № 908/1879/14

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА", м. Київ,

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь", м. Запоріжжя,

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДіПі Транс", м. Єнакієве, Донецька область,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м.Київ,

третя особа-3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Глобал Логістик Сістем", м.Київ,

про відшкодування шкоди в розмірі 190839,13 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Ніколенко М.М., довіреність б/н від 25.12.2013 р.; Сліпко С.В., паспорт серії СЕ № 196286 від 20.05.2003 р.;

від третіх осіб - не з'явилися;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УНІКА" звернулося до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Відкритого акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" 190839,13 грн. в рахунок відшкодування заподіяної шкоди.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.08.2014 р. у задоволенні позову відмовлено з мотивів відсутності складу цивільного правопорушення, який передбачає відповідальність у вигляді відшкодування заподіяної шкоди, оскільки відсутня вина відповідача або його працівника у заподіянні позивачу шкоди.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.10.2014 р. рішення господарського суду Запорізької області від 06.08.2014 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2014 р. скасовано рішення господарського суду Запорізької області від 06.08.2014 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 08.10.2014 р. в даній справі, а справу передано на новий розгляд господарського суду Запорізької області. При цьому зазначено, що судам необхідно встановити, чи містяться у діях відповідача (юридичної особи) всі елементи складу правопорушення, наявність яких є необхідною для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справи між суддями від 09.01.2015р., справу №908/1879/14 призначено до розгляду судді Мойсеєнко Т.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.01.2015р. прийнято справу до провадження, присвоєно справі номер провадження 32/54/14-2/9/15 та призначено розгляд справи на 03.03.2015р.

Ухвалою від 03.03.2015р. відкладено розгляд справи на 10.03.2015р. на підставі клопотання позивача.

Розпорядженнями голови господарського суду Запорізької області Немченко О.І. №01-04/64/15 від 10.03.2015р., на підставі ст. 4-6 ГПК України, враховуючи категорію та складність справи, справу № 908/1879/14 передано на колегіальний розгляд суддів у складі трьох суддів господарського суду Запорізької області: головуючий суддя - Мойсеєнко Т.В., судді - Алейникова Т.Г., Кагітіна Л.П.

Ухвалою від 10.03.2015р. справа прийнята до розгляду колегією суддів та призначена до розгляду на 20.03.2015р.

Ухвалою від 20.03.2015р. відкладено розгляд справи на 21.04.2015р. у зв'язку з неявкою представника позивача та необхідністю витребування у сторін додаткових документів.

Ухвалою від 21.04.2015р. залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача ТОВ "ДіПі Транс", яке є страхувальником/лізингоодержувачем за договором добровільного комплексного страхування наземного транспорту №006131/4095/0000001 від 30.05.2013р., та на стороні відповідача - ТОВ "Глобал Логістик Сістем", яке є виконавцем за договором на транспортне обслуговування №20/2012/1979 від 08.11.2012р. та надавало застраховані позивачем автомобілі марки "Вольво", д/н АА 8442 МТ та марки "Вольво", д/н АА 8443 МТ, що були пошкоджені залізничним рухомим складом відповідача 22.08.2013р. У зв'язку з цим відкладено розгляд справи на 29.04.2015р.

Ухвалою від 29.04.2015 р. залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", яке є вигодонабувачем за договорами страхування автомобілів марки "Вольво", д/н АА 8442 МТ та марки "Вольво", д/н АА 8443 МТ, що були пошкоджені залізничним рухомим складом відповідача 22.08.2013р. Продовжено строк розгляду справи на 15 днів до 25.05.2015р. Відкладено розгляд справи на 20.05.2015р.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Запорізької області від 15.05.2015 р. № 01-04/151/15 у зв'язку з відрядженням члена колегії суддів - судді Алейникової Т.Г. на підставі ст. 4-6 ГПК України справу № 908/1879/14 передано на розгляд колегії суддів в іншому складі: головуючий суддя - Мойсеєнко Т.В., судді - Азізбекян Т.А., Кагітіна Л.П.

Ухвалою від 15.05.2015 р. справа прийнята до розгляду новим складом колегії суддів та призначена до розгляду на 09.06.2015 р.

В судовому засіданні 09.06.2015р. були присутні представники відповідача, за їх заявою фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Позивач надіслав суду клопотання розглядати справу без присутності його представника. При цьому наполягає на вирішенні спору відповідно до положень ст. 1187 Цивільного кодексу України, яка передбачає, що відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає незалежно від його вини, якщо він не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідач у відзиві на позов та його представники в судовому засіданні проти позову заперечили, просили в позові відмовити, посилаючись на те, що виходячи з приписів п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, за принципом вини. Позивачем не надано доказів встановлення вини відповідача або його працівника у вчиненні ДТП.

Треті особи 1, 2, 3 не надали відзивів на позов, не направили в судове засідання своїх представників, не повідомили причин неявки, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

18.05.2015 р. від третьої особи-2 (ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль") надійшов суду лист, в якому повідомляється, що власником застрахованих транспортних засобів є ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", а їх володільцем - ТОВ «ДіПі Транс» (знаходяться в користуванні на підставі договорів фінансового лізингу). Страхове відшкодування здійснювалось шляхом перерахування коштів підприємствам, що здійснювали відновлювальний ремонт.

21.05.2015 р. від третьої особи-3 (ТОВ «Глобал Логістік Сістем») надійшло клопотання про те, що ТОВ «Глобал Логістік Сістем» не отримувало позовних матеріалів, тому не може надати відзив на позов, просить повторно зобов'язати позивача направити йому позовні матеріали.

Суд залишив дане клопотання без задоволення, оскільки 19.05.2015 р. позивач надав суду докази відправлення позовних матеріалів третім особам, у тому числі й ТОВ «Глобал Логістік Сістем».

Оцінивши наявні у справі докази та враховуючи те, що справа перебуває на розгляді суду тривалий час, суд дійшов висновку, що розгляд справи можливий в даному судовому засіданні на підставі наявних матеріалів справи, без присутності представників позивача та третіх осіб.

В судовому засіданні 09.06.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача, судом встановлено наступне.

30.05.2013 р. між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УНІКА" (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "ДІПІ Транс" (третя особа-1) були укладені договори добровільного комплексного страхування наземного транспорту №006131/4095/000001 та №006131/4095/000002, за умовами яких в ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" застраховано майнові інтереси, пов'язані з експлуатацією автомобілів марки "Вольво", державний номер АА 8442 МТ та марки "Вольво", державний номер АА 8443 МТ.

22.08.2013 р. на території цеху ГПТЛ заводу ВАТ "Запоріжсталь" у тупику № 21 сталася транспортна пригода за участю автотранспортних засобів марки "Вольво", державний номер АА 8442 МТ, та марки "Вольво", державний номер АА 8443 МТ, а також належного відповідачеві рухомого складу залізничного транспорту (з причепом 19 вагонів) ТГМ 41235, номерний знак 80, про що відділом ДАІ м. Запоріжжя була складена довідка.

Як вбачається з матеріалів справи, стався наїзд першого за рухом вагону, що були причеплені до тепловозу ТГМ 41235, належного ВАТ "Запоріжсталь", на автомобілі марки "Вольво", що стояли в цеху на залізничному шляху під завантаженням. Керував тепловозом ТГМ 41235 під час його наїзду на автомобілі «Вольво» д/н АА8442МТ, д/н АА8443МТ машиніст тепловозу Безуглов К.В., який перебував на момент даної події в трудових відносинах з ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" та виконував свої трудові обов'язки, що підтверджується копією трудової книжки (т.2, а.с.81-86), іншими матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Факт того, що відбулась вказана транспортна подія, встановлений також постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.09.2013 р. у справі № 331/6916/13-п (провадження № 3/331/1467/13). В цій постанові Жовтневого районного суду зазначено, що 22.08.2013 р. о 12 годин 30 хвилин Безуглов К.В., керуючи тепловозом ТГМ 41235, номерний знак 80, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на автомобілі марки "Вольво", державний номер АА 8442 МТ з напівпричепом Воdex, д.н. АА 9599 ХО та автомобіль марки "Вольво", державний номер АА 8443 МТ. Даною постановою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно Безуглова К.В. про притягнення його до адміністративної відповідальності було закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у постанові від 13.09.2013 р. у справі № 331/6916/13-п, обґрунтовуючи закриття справи про адміністративне правопорушення, вказав, що Безуглим К.В. під час керуванням тепловозом не було допущено порушень Правил дорожнього руху, оскільки п. 10.9, зазначений у протоколі ДАЇ, не має відношення до даної ситуації, в тому числі і тому, що останній керував тепловозом і маневровим залізничним складом із 19 вагонів загальної сітки.

Також матеріалами справи встановлено, що 23.08.2013 р. страховик (позивач) отримав заяви страхувальника (ТОВ "ДіПі Транс") про виплату страхового відшкодування.

ТОВ «ДіПі Транс» є лізингоодержувачем застрахованих транспортних засобів на підставі договорів фінансового лізингу від 21.03.2013 р. № LC8125-03/13 та № LC8125-03/13, укладених із ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль", яке є власником застрахованих транспортних засобів згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів від 28.05.2013 р. №№CAP023042, CAP023043 (т. 4, а.с. 37-59, 60-63) та вигодонабувачем за договорами страхування цих транспортних засобів.

Листами від 17.09.2013 р. № 1645-09/13, № 1646-19/13 ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" просив ПАТ «СК «Уніка» здійснити виплату страхового відшкодування за страховим випадком, що стався 22.08.2013 р., на рахунок ПП «Техносервісінформ», яке здійснювало ремонт застрахованих транспортних засобів.

З метою встановлення вартості матеріальної шкоди, ПАТ "Страхова компанія "УНІКА" замовлено проведення оцінки вартості майнової шкоди, завданої власнику. Згідно Звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику, № 38/08/13 від 10.09.2013 р., вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Вольво", державний номер АА 8442 МТ, складає 44552,54 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу "Вольво", державний номер АА 8443 МТ, складає 142286,59 грн., що підтверджується Звітом № 40/09/09 від 13.09.2013 р. Також у страхову виплату включено вартість послуг евакуатора в межах ліміту на транспортування пошкодженого транспортного засобу в розмірі 2000,00 грн. на кожний автомобіль, що підтверджується рахунками на оплату послуг евакуатора від 27.08.2013 р. №DP-1302654, № DP-1302656 та аварійними сертифікатами від 17.09.2013 р. №№ 00123847, 00123851.

На підставі умов договорів страхування, наданих страхувальником документів та страхових актів № 00123851 та № 00123847 від 17.09.2013 р., позивачем розраховані та виплачені на користь ПП «Техносервісінформ» згідно платіжних доручень № 032796 від 19.09.2013 р. і № 032643 від 18.09.2013р. суми страхового відшкодування в розмірі 46552,54 грн. на автомобіль д/н АА8442МТ та в розмірі 144286,59 грн. на автомобіль д/н АА8443МТ, загалом 190839,13 грн.

Позивачем надано суду довідку про те, що в страхових актах та платіжних дорученнях допущено описку в зазначенні номерів договорів страхування, просить вважати вірними номери договорів страхування №006131/4095/000001 та №006131/4095/000002 (том 3, а.с. 95). Судом також встановлено, що страхове відшкодування фактично перераховано ремонтному підприємству ПП « Техносервіс» і саме за ремонт транспортних засобів «Вольво» д/н АА8442МТ, д/н АА8443МТ, про що вказано у платіжних дорученнях №032796 від 19.09.2013 р. і № 032643 від 18.09.2013р.(т. 1, а.с. 89, 90).

Оскільки позивач виплатив страхове відшкодування володільцю пошкоджених автомобілів «Вольво» д/н АА8442МТ, д/н АА8443МТ, 31.10.2013 р. позивачем на адресу ВАТ "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" були направлені претензії вих. №05234 та № 05235 про сплату на рахунок ПАТ «СК «Уніка» 144286,59 грн. та 46552,54 грн. відшкодування шкоди в порядку регресу. Вказані претензії залишені відповідачем без задоволення, у зв'язку з цим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення сплаченої суми відшкодування.

Предметом спору у даній справі є відшкодування шкоди в порядку регресу.

Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником та страховиком, за якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку виплатити страхову суму або відшкодувати завданий збиток у межах страхової суми страхувальнику чи іншій особі, визначеній страхувальником, або на користь якої укладено договір страхування, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені терміни та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України і ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник (чи інша особа, що одержала страхове відшкодування) має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

За загальним правилом, визначеним статтею 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є склад цивільного правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв'язок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності, передбаченої статтею 1166 Цивільного кодексу України.

В силу ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їх співробітником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

В даному випадку застраховані транспортні засоби отримали пошкодження внаслідок наїзду на них тепловозу під керуванням водія Безуглова К.В., який на момент ДТП був працівником ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» та виконував свої трудові обов'язки.

Постановою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 13.09.2013 р. у справі № 331/6916/13-п (провадження № 3/331/1467/13) встановлено відсутність складу адміністративного правопорушення в діях Безуглова К.В., передбаченого ст. 10.9 Правил дорожнього руху, але з тих підстав, що п. 10.9 ПДР, зазначений у протоколі ДАЇ, не має відношення до ситуації, яка відбулась на території відповідача 22.08.2013р.

Отже, посилання відповідача на вказану постанову районного суду, як на підтвердження відсутності складу правопорушення, зокрема такої складової, як вини, є помилковим. До того ж, районний суд у цій постанові не встановлював факту наявності вини Безуглова К.В. у спричиненні шкоди або факту наявності іншого правопорушення в діях машиністу тепловозу. Тому в даному випадку питання щодо вини конкретних осіб у спричиненні шкоди вирішується господарським судом самостійно за результатами дослідження всіх обставин та матеріалів справи.

Крім того, в постанові Вищого господарського суду України від 17.12.2014 р. за результатами касаційного перегляду даної справи міститься вказівка на те, що при новому розгляді справи судам необхідно встановити, чи містяться у діях відповідача (юридичної особи) всі елементи складу правопорушення, наявність яких є необхідною для настання відповідальності у вигляді відшкодування шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

З огляду на це, враховуючи висновки суду касаційної інстанції, господарському суду при розгляді даної справи необхідно оцінити наявність складу цивільного правопорушення у правовідносинах за участю саме юридичних осіб (а не фізичних осіб - водіїв транспортних засобів).

Поряд із загальним правилом відшкодування шкоди за принципом вини, норми Цивільного кодексу України допускають настання цивільної відповідальності за завдану шкоду без вини. Це, зокрема, стосується випадку завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У той же час, стаття 1188 Цивільного кодексу України визначає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, умови настання відповідальності за шкоду, завдану одним джерелом небезпеки та внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, є різними.

Частиною 1 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

З викладеного вбачається, що причиною підвищеної небезпеки є такі властивості об'єктів, з якими проводиться діяльність, які обумовлюють неможливість повного контролю за такою діяльністю з боку людини на даному етапі розвитку науки та технологій. Тому, незважаючи на дотримання правил техніки безпеки, існує підвищена вірогідність завдання шкоди внаслідок проведення такої діяльності. Особливі правила ст. 1187 Цивільного кодексу України діють тільки тоді, коли шкода завдана тими шкідливими властивостями об'єкту, завдяки яким діяльність з ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Так, небезпечні властивості транспортного засобу виявляються під час його руху або роботи (у разі використання спецтехніки).

В даному випадку застраховані автомобілі були пошкоджені внаслідок наїзду на них тепловозу, що рухався заднім ходом, та був джерелом підвищеної небезпеки. Застраховані же транспортні засоби в цей час стояли на залізничній колії, по якій рухався тепловоз, і не перебували під управлінням будь-яких осіб. За таких обставин застраховані транспортні засоби не виявляли своїх властивостей як джерела підвищеної небезпеки, оскільки діяльність з їх використання не здійснювалась, а транспортні засоби виступили в ролі перешкоди на шляху руху тепловоза. Тому в даних обставинах має місце дія лише одного джерела підвищеної небезпеки - тепловоза, який рухався і перебував під управлінням. Застраховані транспортні засоби не можуть розглядатися як учасники саме дорожньо-транспортної пригоди, оскільки вони не перебували під управлінням будь-яких осіб в момент зіткнення, тобто взаємодії тепловоза з застрахованими транспортними засобами як джерелами підвищеної небезпеки не було. У зв'язку з цим спірні правовідносини мають бути кваліфіковані за нормами ч. ч. 2, 5 ст.1187 Цивільного кодексу України щодо застосування відповідальності без вини, якщо особа, яка здійснює діяльність, пов'язану з використанням джерела підвищеної небезпеки, не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Натомість докази наявності непереборної сили або умислу потерпілого матеріали справи не містять.

Заступником начальника цеху ремонту рухомого складу ВАТ «Запоріжсталь» надані суду письмові пояснення про те, що проведення маневрових робіт на ділянках комбінату, в тому числі в межах цеху гарячої прокатки тонкого листа ВАТ «Запоріжсталь» здійснюється у відповідності до Інструкції з руху поїздів та маневрову роботу на залізничному транспорті промислових підприємств, затвердженої наказом Міністерства промислової політики України від 13.08.2010 р. № 407. Тепловоз ТГМ 4-1235 (80) з 19 вагонами здійснював маневрові роботи, прямував по залізничній колії 21 ЦГПТЛ вагонами вперед для заїзду в цех під завантаження. Вказівку (команду) машиністу тепловозу Безуглову К.В. на виконання даної роботи надійшло від начальника зміни УЖДТ на підставі заявки майстра відвантаження ЦГПТЛ. Автомобілі Вольво д/н №№ аа442МТ, АА8443МТ знаходились безпосередньо на 21 залізничній колії в цеху, що категорично заборонено Правилами дорожнього руху (п. 20.1, п. 15.9). Для заїзду в цех існують спеціальні автомобільні ворота, однак водії заїхали в цех по залізничній колії. У зв'язку з цим вважає, що зіткнення рухомого складу з автомобілями Вольво сталось з вини водіїв автомобілів, які грубо порушили вимоги Правил дорожнього руху.

Проте наданими відповідачем до справи Правилами охорони праці в металургійній промисловості, затвердженими наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22.12.2008 р. № 289, в пунктах 1.1,2.5, 3.5, 3.7 розділу VIII «Внутрішньозаводський і внутрішньоцеховий транспорт» визначено, що експлуатація внутрішньозаводського транспорту на підприємствах повинна відповідати вимогам цих Правил. Наказом роботодавця або розпорядженням по підрозділу на великих підприємствах із числа фахівців повинні бути призначені відповідальні особи за безпечну експлуатацію внутрішньозаводського та внутрішньоцехового транспорту. Маневрові роботи необхідно проводити відповідно до інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізничному транспорті, а в межах виробничих цехів і дільниць - згідно з міжцеховою інструкцією з обслуговування залізничних перевезень. У місцях в'їзду транспортних засобів на територію підприємства, цеху необхідно вивішувати схеми їх руху на вантажно-розвантажувальні майданчики. Місця розвантаження та навантаження повинні бути позначені на схемах. Розміщення автомобілів у приміщеннях, під навісами або на спеціальних відкритих майданчиках необхідно проводити згідно з вимогами чинних нормативно-правових актів.

У пунктах 2, 3 розділу ІХ «Вантажно-розвантажувальні роботи» даних Правил передбачено, що вантажно-розвантажувальні роботи повинні виконуватися під керівництвом відповідальної особи, яка призначається роботодавцем. Вантажно-розвантажувальні роботи необхідно виконувати відповідно до вимог карт технологічних процесів, ПОР, наряд-допусків, де зазначені послідовність виконання кожної операції та конкретні заходи із забезпечення безпеки виконання робіт, а також заходи з охорони під час проведення цих робіт.

Відповідно до пунктів 1.4, 1.5 Інструкції з руху поїздів і маневрової роботи на залізничному транспорті промислових підприємств, затвердженої наказом Міністерства промислової політики України від 13.08.2010 р. № 407, перед приведенням поїзда в рух машиніст локомотива і його помічник повинні перевірити, чи не подаються працівниками станції сигнали зупинки. Дозволяється відправлення поїздів, а також приймання їх на станцію у випадках, передбачених Інструкцією, з дозволу (наказу) чергового по станції (поїзного диспетчера), переданого машиністу локомотива по радіозв'язку. Передбачені даною Інструкцією накази і дозволи чергового по станції (проїзного диспетчера), пов'язані з прийманням і відправленням поїздів, передані машиністам локомотивів і спеціального самохідного рухомого складу, повинні фіксуватися пристроями автоматичної реєстрації переговорів (ПАРП) або в журналі руху поїздів (графіку виконання руху). При відправленні поїздів за телефонними засобами зв'язку, коли використовуються пристрої автоматичної реєстрації переговорів, ведення черговим по станції журналу поїзних телефонограм обов'язково.

З даної Інструкції вбачається, що відповідальність за організацію та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, роботу транспортних засобів на території заводу та його цехів несуть саме працівники заводу.

З матеріалів адміністративної справи № 398007, щодо порушення Безугловим К.В. правил дорожнього руху, яка витребувалась господарським судом у Жовтневого районного суду м.Запоріжжя (копії наявні в матеріалах справи № 908/1879/14), слідує, що відповідачем проводилось розслідування причин випадку зіткнення 22.08.2013р. на ділянці ЦГПТЛ, за наслідками якого видано наказ № 1004 від 05.09.2013р. (т. 2, а.с.121 див. на звороті), який не був наданий відповідачем господарському суду. Як вказано у цьому наказі, внутрішнім розслідуванням було встановлено, що під час руху з залізничного шляху № 9 на залізничний шлях №21 станції Восточная на локомотиві ТГМ4-1235 в блоці перетворювача напруги радіостанції вийшов з ладу резистор С298-2, у зв'язку з чим машиніст тепловозу Безуглов К.В. не сприйняв вказівок, що подаються на маневрову роботу складачем потягів Чернецьким А.В. Також в цьому наказі вказано, що встановлено порушення працівниками заводу пп.3.4,3.5 «Інструкції з експлуатації маневрового радіозв'язку УЖДТ», п.4.2.1 «Міжцехової інструкції по взаємодії працівників ЦГПТЛ з працівниками Восточного району ЦЭУЖДТ при обслуговуванні залізничними перевезеннями» та посадових інструкцій. Про те, що відповідачем проводилось розслідування зіткнення тепловозу з автомобілями «Вольво» 22.08.2013р. також свідчать пояснення працівників заводу, які викликались судом для дачі пояснень.

Щодо доводів відповідача про необхідність застосування до спірних відносин Правил дорожнього руху, слід вказати, що пунктом 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 передбачено, що Правила дорожнього руху відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Зазначене свідчить про наявність спеціальних правил, які регулюють рух транспорту на закритій території підприємств.

Це, зокрема, Інструкція з руху поїздів і маневрової роботи на залізничному транспорті промислових підприємств, затверджена наказом Міністра промислової політики України №407 від 12.08.2010р., Інструкція з охорони праці в металургійній промисловості, затверджена наказом Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 22.12.2008р. № 289, а також інструкція з охорони праці та забезпечення безпеки руху при виконанні маневрових та вантажних робіт, що затверджена на заводі, зокрема міжцехові інструкції з обслуговування залізничних перевезень тощо, якими і повинні керуватись сторони при виконанні маневрових та вантажних робіт на заводі.

Посилання відповідача на умови договору на транспортне обслуговування №20/2012/1979 від 08.11.2012р. щодо обов'язку працівників ТОВ «Глобал Логістік Систем» додержуватися Правил дорожнього руху України не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки, як було зазначено вище, Правила дорожнього руху України застосовуються до транспортних засобів, що перебувають у русі, а у спірному випадку застраховані транспортні засоби не здійснювали рух.

Суд зазначає, що страховий випадок стався на території ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь», тобто на закритій території. Застраховані транспортні засоби згідно розпоряджень по ТОВ «ДіПі Транс» від 01.08.2013 р. № 327а, від 02.08.2013 р. № 328а та подорожніх листів від 22.08.2013 р. №027459, № 027454 на виконання заявок на транспортні засоби були відправлені в розпорядження заводу Запоріжсталь з метою забрати вантаж (метал) із заводу та доставити його у порт (том 1, а.с. 91-99). Тобто застраховані транспортні засоби на момент транспортної події стояли в цеху відповідача під завантаженням і перебували в сфері розпорядження відповідача. За висновком суду, відповідач, виконуючи роботи з використанням транспортних засобів, що створюють підвищену небезпеку, мав дотримуватись правил техніки безпеки і повинен був забезпечити безпечну експлуатацію тепловоза на підконтрольній відповідачу території. Отже, недотримання працівниками заводу Правил охорони праці в металургійній промисловості, міжцехової інструкції по взаємодії працівників ЦГПТЛ з працівниками Восточного району ЦЭУЖДТ при обслуговуванні залізничними перевезеннями, Інструкції з експлуатації маневрового радіозв'язку УЖДТ, посадових інструкцій і стали причиною зіткнення тепловозу з автомобілями Вольво д/н №№ аа442МТ, АА8443МТ. та призвели до завдання шкоди.

Таким чином, наявність шкоди, протиправна поведінка відповідача та причинний зв'язок між шкодою і протиправною поведінкою відповідача підтверджується матеріалами справи і поясненнями працівників заводу, що викликались до суду.

Враховуючи викладене, суд не вважає страхову подію, що сталася, наслідком випадкового збігу обставин. Наявність обставин непереборної сили та умислу потерпілого відповідачем не доведені.

Посилання відповідача на те, що виникненню шкоди сприяла груба необережність водіїв, які залишили застраховані транспортні засоби на колії, не спростовують умов настання відповідальності відповідача згідно з ч. ч. 2, 5 ст.1187 Цивільного кодексу України, оскільки підставою звільнення відповідача від відповідальності є вина потерпілого саме у формі умислу (наміру), що в даному випадку не доведено.

Посилання відповідача в обґрунтування своїх заперечень на ст.118-8 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах з урахуванням ступеню вини кожної, спростовується наступним.

Як зазначалось вище, в даному випадку не було взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, оскільки транспортний засіб, який не рухається, не може розглядатися як джерело підвищеної небезпеки при наїзді на нього іншого транспортного засобу. На момент зіткнення автомобілі «Вольво» стояли без руху. Тобто до зіткнення не було дій з боку автомобілів, якими могла бути завдана шкода, а їх зупинка була здійснена у часі набагато раніше, ніж на них здійснено наїзд рухомим складом відповідача, та були пов'язані з технічним процесом завантаження вантажів в цеху заводу.

Таким чином, відповідальність за завдану майнову шкоду в розмірі 190839,13 грн. покладається на відповідача. Позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідачем відповідно до ст.ст. 33.34 ГПК України не доведено належними та допустимими доказами своїх доводів та заперечень. До того ж, відповідач на вимогу суду не надав документи щодо розслідування факту наїзду 22.08.13р, що відбувся на території заводу, та його причин, посилаючись на те, що розслідування зіткнення не проводилось, не надав міжцехову інструкцію з обслуговування залізничних перевезень; допуск автомобілів марки "Вольво", д/н АА 8442 МТ та марки "Вольво" д/н АА 8443 МТ на територію складу та на місце де відбулося зіткнення з тепловозом і хто дозволив цим автомобілям заїхати на залізничні шляхи для завантаження, посадову інструкцію машиніста тепловозу. В клопотанні від 19.05.20015 р. б/н відповідач повідомив суду, що строк зберігання на ВАТ «Запоріжсталь» заявок на видачу транспортних перепусток для в'їзду на територію підприємства автотранспорту складає один календарний рік, у зв'язку з чим відповідач не може надати заявки щодо видачі перепусток на в'їзд застрахованих автомобілів на територію ВАТ «ЗМК «Запоріжсталь» (т. 5, а.с. 1). У зв'язку з цим, суд не зміг дослідити документи, які не було надано відповідачем і розглянув справу за наявними у справі документами.

Відповідно до ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства "Запорізький металургійний комбінат "Запоріжсталь" (Південне шосе, 72, м. Запоріжжя, 69008, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УНІКА" (вул. Саксаганського, 70-а, м. Київ, 01032, 3) 190839,13 грн. (сто дев'яносто тисяч вісімсот тридцять дев'ять грн. 13 коп.) в рахунок відшкодування шкоди в порядку регресу та 3816,78 грн. (три тисячі вісімсот шістнадцять грн. 78 коп.) витрат на сплату судового збору.

Видати наказ.

Головуючий суддя Т.В.Мойсеєнко

Судді Т.А.Азізбекян

Л.П.Кагітіна

Повне рішення оформлено і підписано 18.06.2015 р.

і набирає законної сили після закінчення

десятиденного строку з дня його підписання.