ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 925/907/15

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді - Васяновича А.В.,

секретар судового засідання - Гень С.Г.,

за участю представників сторін:

від позивача - Харченко Л.І. - представник за довіреністю,

від відповідача - Терещенко О.К. - представник за довіреністю,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії

"Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз",

м. Черкаси

до публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче

підприємство "Смілянський електромеханічний завод", м. Сміла,

Черкаської області

про встановлення факту надання послуг та стягнення 64 832 грн. 48

коп.,-

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Черкаської області з позовом звернулося публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" до публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" про встановлення факту надання позивачем відповідачу послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у кількості 66,541 тис.куб.м, а також стягнення з відповідача боргу у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №12-7987/12 від 01 грудня 2011 року в розмірі 64 832 грн. 48 коп., в тому числі: 43 985 грн. 85 коп. основний борг, 408 грн. 84 коп. 3% річних, 13 300 грн. 89 коп. інфляційні втрати та 7 136 грн. 90 коп. пеня.

Відповідно до ст. 55 ГПК України суд визначив правильну ціну позову в розмірі 64 832 грн. 48 коп.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 25 травня 2015 року порушено провадження у справі та призначено розгляд справи на 16 червня 2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував, однак просив суд розстрочити виконання рішення суду строком на 4 місяці, про що було вказано у відзиві на позовну заяву за №43-128/05.

В судовому засіданні, яке відбулося 16 червня 2015 року згідно ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення зі справи №925/907/15.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши докази, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково виходячи з наступного:

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено господарським судом під час її розгляду, 01 грудня 2011 року між дочірньою компанією "Укртрансгаз" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (правонаступником якого є позивач) (газотранспортне підприємство) та публічним акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (замовник) було укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами за №12-7987/12.

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору газотранспортне підприємство зобов'язалося надати замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу замовника від пунктів приймання - передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а замовник зобов'язався внести плату за надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбачені умовами договору.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Пунктом 3.2 договору визначено, що газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

27 березня 2015 року позивачем на адресу відповідача було направлено акти наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами за січень 2015 року для їх підписання відповідачем.

Відповідно до п. 3.3 договору замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються відповідно до даних газотранспортного підприємства.

Однак, відповідач не повернув позивачу його примірник оригіналу акта наданих послуг за січень 2015 року і не надав мотивовану відмову від його підписання.

Також Золотоніським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" на адресу відповідача 27 березня 2015 року повторно було направлено лист-вимогу за №16 (з описом), про те, що станом на 27 березня 2015 року в філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" відсутній підписаний замовником примірник акта наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами за січень 2015 року, що дані акти в двох примірниках були направлені на адресу відповідача в лютому та повторно в березні 2015 року, та вимогу в найкоротший термін повернути на поштову адресу Золотоніського ЛВУМГ оформлений належним чином примірник вищезазначеного акта. Вказаний лист залишений відповідачем без реагування, що є доказом вжиття позивачем всіх необхідних заходів для підписання акту.

Згідно п. 12 Порядку забезпечення споживачів природним газом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 року N 1729, газотранспортні та газодобувні підприємства НАК "Нафтогаз України", а також суб'єкти господарської діяльності, що мають ліцензію на розподіл природного і нафтового газу: складають разом із споживачами та постачальником газу акти про обсяги газу, використаного за місяць, і на підставі цих актів складають до 10 числа місяця, що настає за звітним, реєстри обсягів реалізації газу.

Як зазначав позивач в позові, такий реєстр публічне акціонерне товариство "Черкасигаз" надає філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" щомісячно, із зазначенням обсягів транспортування природного газу по кожному споживачу газу окремо.

Згідно Реєстру фактично протранспортованих обсягів природного газу газовими мережами публічного акціонерного товариства "Черкасигаз" за січень 2015 року, відповідачу протранспортовано у січні 2015 року - 66, 541 тис. м. куб. природного газу (а.с. 25).

Пунктом 5.1. договору визначено. що розрахунки за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами здійснюються за тарифами, які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Відповідно до постанови НКРЕ від 30 квітня 2014 року №578, в редакції постанови НКРЕ від 30 травня 2014 року N786, тариф на транспортування 1 000 куб. м природного газу магістральними трубопроводами публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" у грудні 2014 та січні 2015 року становив 272,40 грн. з урахуванням ПДВ.

Таким чином слід дійти висновку, що позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо надання послуг відповідачу з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в грудні 2014 року та січні 2015 року, що підтверджується копією акту від 31 грудня 2014 року на суму 34 050 грн. 00 коп. та від 31 січня 2015 року на суму 18 125 грн. 77 коп., всього 52 175 грн. 77 коп.

Водночас відповідач в свою чергу зобов'язання по оплаті наданих послуг виконав частково, сплативши позивачу 8 189 грн. 92 коп.

Отже, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №12-7987/12 від 01 грудня 2011 року в розмірі 43 985 грн. 85 коп.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 5.5. договору оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до 20 числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Оскільки послуги за транспортування газу надавалися в грудні 2014 року та січні 2015 року, то строк оплати за транспортування газу настав.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем всупереч ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України не було доведено факту своєчасного здійснення, на підставі умов договору, розрахунку з позивачем за надані послуги в повному обсязі. Доводи позивача викладені в позовній заяві належними та допустимими доказами не спростував.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, сума боргу в розмірі 43 985 грн. 85 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Оскільки відповідач здійснював оплату наданих послуг з порушенням строку, визначеного п. 5.5. договору, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат та пені.

Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення 408 грн. 84 коп. - 3 % річних та 13 300 грн. 89 коп. інфляційних втрат (розрахунок знаходиться в матеріалах справи).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Пунктом 7.3. договору передбачено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

В зв'язку з несвоєчасною оплатою відповідачем послуг з транспортування газу, позивачем було заявлено також вимогу про стягнення з відповідача 7 136 грн. 90 коп. пені (розрахунок штрафних санкцій знаходиться в матеріалах справи).

Слід зазначити, що 3% річних та пеня нараховані позивачем не вірно, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені, про що вказано в абзаці першому пункту 1.9. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Здійснивши перевірку нарахування 3% річних та пені за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.1.3." судом встановлено, що розмір 3% річних, нарахований на суму боргу 31 060 грн. 08 коп. (борг зі сплати наданих послуг у грудні 2014 року вказаний позивачем у розрахунку) за період з 21 січня 2015 року по 28 січня 2015 року (29 січня 2015 року сплачено 1 000 грн.) складає 20 грн. 42 коп., розмір пені - 190 грн. 62;

за період з 30 січня 2015 року (дата вказана позивачем в розрахунку) по 03 лютого 2015 року (04 лютого 2015 року сплачено 1 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 30 060 грн. 08 коп. складає 12 грн. 35 коп., пені - 115 грн. 30 коп.;

за період з 05 лютого 2015 року (дата вказана позивачем в розрахунку) по 10 лютого 2015 року (11 лютого 2015 року сплачено 200 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 29 060 грн. 08 коп. складає 14 грн. 33 коп., пені - 177 грн. 55 коп.;

за період з 12 лютого 2015 року (дата вказана позивачем в розрахунку) по 16 лютого 2015 року (17 лютого 2015 року сплачено 1 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 28 860 грн. 08 коп. складає 11 грн. 86 коп., пені - 154 грн. 18 коп.;

за період з 18 лютого 2015 року (дата вказана позивачем в розрахунку) по 18 лютого 2015 року (18 лютого 2015 року сплачено 1 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 27 860 грн. 08 коп. складає 2 грн. 29 коп., пені - 29 грн. 75 коп. (сума вказана позивачем);

за період з 19 лютого 2015 року (дата вказана позивачем в розрахунку) по 24 лютого 2015 року (25 лютого 2015 року сплачено 1 000 грн. 00 коп.) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 26 860 грн. 08 коп. складає 13 грн. 25 коп., пені - 172 грн. 20 коп.;

за період з 26 лютого 2015 року (дата вказана позивачем в розрахунку) по 22 травня 2015 року (дата вказана позивачем) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 25 860 грн. 08 коп. складає 182 грн. 79 коп., пеня нарахована позивачем за вказаний період в меншому розмірі, а тому судом приймається до уваги вказаний позивачем розмір пені - 3 564 грн. 76 коп.;

за період з 21 лютого 2015 року по 22 травня 2015 року (дата вказана позивачем) розмір 3% річних нарахований на суму боргу 18 125 грн. 77 коп. (вартість наданих послуг у січні 2015 року) складає 135 грн. 57 коп., пеня нарахована позивачем за вказаний період в меншому розмірі, а тому судом приймається до уваги вказаний позивачем розмір пені - 2 595 грн. 33 коп.

Таким чином, враховуючи вищенаведений розрахунок, розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача складає 392 грн. 86 коп., пені - 6 999 грн. 75 коп., в решті стягнення річних та пені слід відмовити, у зв'язку з безпідставним нарахуванням.

Здійснивши перевірку правильності нарахування інфляційних втрат за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "ЛІГА:ЗАКОН ЕЛІТ 9.2.1." судом встановлено, що інфляційні нараховано в меншому розмірі.

Однак позивач самостійно визначив суму нарахування інфляційних втрат, а тому заявлені до стягнення інфляційні підлягають стягненню з відповідача в судовому порядку.

Що стосується позовної вимоги про встановлення факту надання позивачем відповідачу послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у кількості 66,541 тис.куб.м, слід зазначити наступне:

Положеннями ст. 20 ГК України та ст. 16 ЦК України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб'єктів господарювання.

Так, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

За таких обставин, вимога щодо встановлення або спростування певного факту не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належать повноваження щодо встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога -спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Відокремлення встановлення фактів та визнання обставин від спору, де ці факти та обставини є доказом вимог чи заперечень у цьому спорі, суперечить основним засадам господарського процесу та його формам, визначеним ст. 41 ГПК України.

Статтею 12 ГПК України визначено перелік спорів, підвідомчих господарським судам України.

Таким чином, вимога позивача про встановлення факту надання позивачем відповідачу послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, є вимогою про визнання факту, що суперечить вимогам ст. 12 ГПК України, не відповідає способам захисту порушеного права, передбаченим ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

В пункті 4.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26 грудня 2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що господарський суд, дійшовши висновку про те, що предмет позову не відповідає встановленим законом або договором способам захисту прав, повинен відмовити в позові, а не припиняти провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК.

Клопотання відповідача про розстрочку виконання рішення суду задоволенню не підлягає з наступних підстав:

Відповідно до ст. 83 ГПК України приймаючи рішення господарський суд має право відстрочити або розстрочити його виконання.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Як вбачається з заяви про розстрочку виконання рішення у даній справі, викладеній у відзиві на позов, заявник посилається на важкий фінансовий стан, а також на наявність дебіторської заборгованості перед відповідачем.

Тяжке фінансове становище боржника може бути підтверджене бухгалтерськими документами, зокрема, балансом підприємства, банківськими виписками, висновком аудиторської перевірки тощо.

Проте, відповідних належних доказів, які б свідчили про відсутність коштів на рахунках у банківських установах, та тяжке фінансове становище товариства, суду надано не було.

Також не було надано суду належних та допустимих доказів того, що виконання даного судового рішення загрожує банкрутством відповідача.

Враховуючи викладене, а також ту обставину, що відповідач не довів наявності виняткових випадків для розстрочки виконання рішення суду по даній справі, суд не вбачає підстав для задоволення заяви.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 49, 82 - 85 ГПК України суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод", вул.. Коробейника, 1, м. Сміла, Черкаської області, ідентифікаційний код 30147563 на користь публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз", вул. Сумгаїтська, 3, м. Черкаси, ідентифікаційний код 04694614, р/р 2887 в ПАТ "Діамантбанк" м. Київ Центр, МФО 320854 - 43 985 грн. 85 коп. основного боргу, 392 грн. 86 коп. 3% річних, 13 300 грн. 89 коп. інфляційних втрат, 6 999 грн. 75 коп. - пені та 1 822 грн. 61 коп. витрат на сплату судового збору.

3. В решті вимог - в позові відмовити.

Видати відповідний наказ після набрання рішення законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 22 червня 2015 року.

Суддя А.В.Васянович