номер провадження справи 32/73/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015 Справа № 908/2576/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-Енергія" (84502, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Зелена, 41)

до відповідача Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія" (84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Сибірцева, буд. 17)

про стягнення 5213,86 грн.

Суддя Колодій Н.А.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Жикаляк М.В.- директор, посвідчення 223 від 18.05.2013 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області звернулось ТОВ "Артемівськ-Енергія" з позовною заявою до Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія" про стягнення 239681,72 грн., які складаються з 220111,23 грн. основного боргу за договором, 763,59 грн. - 3% річних, 5728,33 грн. втрат від інфляції та 13078,57 грн. пені за неналежне виконання умов договору.

Розпорядженням Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р "Про зміну територіальної підсудності господарських справ" визначено, що розгляд господарських справ підсудних господарському суду Донецької області здійснюються господарським судом Запорізької області.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.04.2015 р. прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2576/15-г, присвоєно справі номер провадження 32/73/15 з призначенням судового засідання на 27.05.2015 р.

Ухвала направлялась на адресу сторін в установленому законом порядку.

Представник позивача в судове засідання 27.05.2015 р. не з'явився. Заявлені вимоги обґрунтовує ст.ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ст.ст. 67, 68 Житлового кодексу України, ст.ст. 11-16, 525, 526, 530, 550 - 552, 610 - 612, 625, 629 ЦК України, ст.ст. 193, 216, 217, 275 ГК України.

Відповідач в судовому засіданні проти основного боргу не заперечив в сумі 220111,23 грн., надав клопотання, яким просить суд надати йому відстрочку для виконання рішення строком до 15.08.2015 р.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне розглянути справу по-суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення спору по суті, за відсутністю позивача.

У засіданні суду 27.05.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-Енергія" (виконавець, позивач у справі) та Державне регіональне геологічне підприємство "Донецькгеологія" (споживач, відповідач у справі) 01.10.2007 р. уклали договір про оснащення тепловою енергією № 327 (надалі - договір).

Пунктом 1 договору (з урахуванням додаткових угод) встановлено, що за цим договором виконавець приймає на себе зобов'язання поставляти теплову енергію у вигляді гарячої води в необхідних споживачу об'ємах для об'єктів, що перелічені в додатку № 1 до цього договору загальною площею 6640,10 кв.м. та опалювальним об'ємом 33037,00 м3.

Пунктом 6.2 договору сторони узгодили, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

Згідно з п. 6.3 договору оплату за спожиту теплову енергію споживач здійснює щомісячно відповідно до платіжних документів, що надаються виконавцем, в порядку встановленому законодавством України протягом 10 банківських днів після їх пред'явлення.

У разі якщо споживач розраховується за показниками приладу обліку, то при перевищені фактичної величини витрат теплової енергії понад заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, він сплачує це додатково, але не пізніше 25 числа поточного місяця; у разі якщо фактичне використання теплової енергії нижче заявленого та сплаченого до початку розрахункового періоду, залишок (сальдо) розрахунків визначається по фактичним показникам приладів обліку; у разі зняття приладу обліку теплової енергії на періодичну повірку (виконується у строк, який не перевищує одного місяця), оплата за послуги тепло-оснащення здійснюється відповідно до середньомісячних показників засобів обліку за попередній опалювальний період (п. 6.4 договору).

На виконання умов договору позивач з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. відпустив відповідачу теплову енергію до приміщень, які зазначені в додатку № 1 до договору на загальну суму 248130,66 грн., про що свідчать акт № 327 про підключення опалення, акт приймання-передачі теплової енергії за грудень 2014 р., за січень 2015 р., за лютий 2015 р., які підписані обома сторонами, скріплений печатками підприємств та містить запис про відсутність претензії сторін одна до одної.

На оплату вартості отриманої теплової енергії з грудня 2014 р. по лютий 2015 р. відповідачу виставлені рахунки № 3271214 від 31.12.2014 р. (на суму 82060,31 грн.), № 3270115 від 31.01.2015 р. (на суму 96145,88 грн.), № 3270215 від 28.02.2015 р. (на суму 69924,47 грн.). Зазначені рахунки отримані представником відповідача, про що містяться відповідні записи на них.

Відповідач зобов'язання щодо вчасної та повної оплати вартості отриманої теплової енергії не здійснив, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 220111,23 грн.

Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши надані докази, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором № 327 від 01.10.2007 р. про оснащення тепловою енергією у розмірі 220111,23 грн. підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Аналогічний припис містить ст. 526 ЦК України.

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами. (ст. 714 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Факт наявності заборгованості у розмірі 220111,23 грн. підтверджується матеріалами справи.

На день розгляду спору відповідач визнав наявність боргу, тому вимогу позивача про стягнення заборгованості у сумі 220111,23 грн. суд визнає документально підтвердженою, нормативно обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За порушення відповідачем строків оплати за спожиту теплову енергію, позивач, враховуючи положення п. 6.10 договору, просив стягнути суму пені у розмірі 13078,57 грн. за період прострочення з 28.01.2015 р. по 04.04.2015 р.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з положеннями ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочення платежу пеню, в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Умовами п. 6.10 договору (в редакції додаткової угоди) встановлено, що у разі несвоєчасних розрахунків за теплову енергію, споживач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. В наступному при надходженні платежів споживача грошові кошти розподіляються таким чином: в першу чергу погашаються штрафні санкції, залишкові кошти йдуть на погашення основного боргу.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий позивачем розрахунок суми пені у розмірі 13078,57 грн. є вірним, тому вимога позивача щодо стягнення пені у розмірі 13078,57 грн. за період прострочення з 28.01.2015 р. по 04.04.2015 р. підлягає задоволенню.

За порушення виконання відповідачем грошового зобов'язання з оплати отриманої теплової енергії позивач просив стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 763,59 грн. за період з 28.01.2015 р. по 04.04.2015 р. та інфляційні втрати у розмірі 5728,33 грн. за період прострочення за лютий 2014 р. (включно).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні витрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, завдані знеціненням грошових коштів, а три відсотки річних - є платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені боржником.

Наданий позивачем розрахунок 3% річних та втрат від інфляції суд визнав виконаним вірно, а вимоги про стягнення з відповідача 543% річних у розмірі 763,59 грн. за період з 28.01.2015 р. по 04.04.2015 р. та інфляційні втрати у розмірі 5728,33 грн. за період прострочення за лютий 2014 р. (включно), такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Оскільки відповідач не надав суду доказів сплати боргу позивачу, суму заборгованості визнав суд вважає, що вимоги про стягнення 220111,23 грн. основного боргу, 763,59 грн. - 3% річних, 5728,33 грн. втрат від інфляції та 13078,57 грн. пені обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно п. 6 ст. 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Проаналізувавши підстави, викладені у відзиві Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія" щодо надання відстрочки виконання рішення, суд визнає доводи відповідача щодо надання відстрочки обґрунтованими, а обставини, на які він посилається - винятковими та такими, що ускладнюють виконання рішення у справі.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" у застосуванні приписів статті 121 ГПК господарським судам необхідно мати на увазі таке. Господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови (далі - рішення), змінити спосіб та порядок їх виконання. Оскільки згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК України, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

З огляду на вищевикладене, враховуючи фінансовий стан Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія" та матеріальні інтереси сторін, суд вважає за доцільне задовольнити заяву відповідача надати відстрочку виконання рішення у справі № 908/2576/15-г до 15 серпня 2015 р.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України, судові витрати слід покласти на відповідача, поскільки спір доведений до суду з його вини.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-Енергія" до Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія" про стягнення 239681,72 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Державного регіонального геологічного підприємства "Донецькгеологія" (84500, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Сибірцева, буд. 17, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Артемівськ-Енергія" (84502, Донецька область, м. Артемівськ, вул. Зелена, 41, ) 220111 (двісті двадцять тисяч сто одинадцять) грн. 23 коп. основного боргу, 763 (сімсот шістдесят три) грн. 59 коп. - 3% річних, 5728 (п'ять тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 33 коп. втрат від інфляції, 13078 (тринадцять тисяч сімдесят вісім) грн. 57 коп. пені та 4793 (чотири тисячі сімсот дев'яносто три) грн. 62 коп. судового збору. Видати наказ.

Надати відстрочку виконання рішення суду до 15 серпня 2015 р.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст., ст. 84, 85 ГПК України "12" червня 2015 р.

Суддя Н.А. Колодій

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.