ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"12" червня 2015 р. Справа № 918/1402/14

Суддя Гудзенко Я. О., розглянувши матеріали заяви Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вічунай-Україна» до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 155 504 грн. 96 коп.

За участю:

від позивача - не з'явились,

від відповідача - ОСОБА_2 (до. від 19.03.2014 року)

ВСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю «Вічунай-Україна» подано позов до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення блоргу за поставлену продукцію.

Рішенням господарського суду від 14 жовтня 2014 року позов задоволено частково, вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вічунай-Україна» 138 539 грн. 06 коп. основної суми боргу, 8 325 грн. 49 коп. пені, 1 311 грн. 31 коп. три відсотки річних, 7 328 грн. 98 коп. інфляційних втрат, а також 1 826 грн. 99 коп. судового збору.

На виконання зазначеного рішення 03 листопада 2014 року видано відповідний наказ.

3 червня 2015 року від ФОП ОСОБА_1 надійшла заява про розстрочку виконання рішення суду від 14.10.2014 року в даній справі, в якій заявник просить розстрочити виконання рішення згідно наведеного графіку: до 28.06.2015 року - 26 435, 82 грн., до 28.07.2015 року - 26 435, 82 грн., до 28.08.2015 року - 26 435, 82 грн., до 28.09.2015 року - 26 435, 82 грн., до 28.10.2015 року - 26 435, 82 грн., до 28.11.2015 року - 26 435, 82 грн., а всього сумою 158 614, 92 грн.

Ухвалою від 8 червня 2015 року заявника було зобов'язано надати суду докази, які підтверджують обставини, що ускладнюють виконання рішення у спосіб визначений в рішенні суду або роблять його неможливим та надати письмові поясненні по суті поданої заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

З наведеної норми вбачається, що розстрочка виконання рішення є правом, а не обов'язком суду, яке реалізується у будь-який час від набрання рішенням законної сили та до його фактичного повного виконання, але виключно у виняткових випадках за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" від 26 грудня 2003 року № 14.

Відтак, саме на заявника в контексті приписів статей 4-3, 33 ГПК України, покладається обов'язок доведення існування відповідних підстав, тоді як стягувач, у разі наявності заперечень, має навести докази, що спростовують обставини, на які посилається заявник.

Відповідно до положень п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17 лютого 2012 року № 9 вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Заява про розстрочку виконання рішення суду обгрунтована важким фінансовим становищем боржника, девальвацією гривні, зростанням ціни на продукцію, закуплену у позивача - морепродукти, її проблематичну реалізацію споживачу, зростанням витрат відповідача на реалізацію товару. Крім того, в обгрунтування заяви відповідач вказує і подає відповідні докази про те, що ВДВС Рівненського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 9241п-9242 про стягнення з відповідача на користь позивача 158 614, 92 грн., виконавче провадження від 18.05.2015 року про стягнення 333 995,71 грн. та інші виконаві провадження, що свідчить про неможливість виконати рішення суду вчасно.

Приписами ч. 1 ст. 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно з вимогами статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд враховуючи вказані вище обставини в сукупності вважає, що заява підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

При цьому суд зазначає, що заборгованість боржника перед третіми особами та третіх осіб перед боржником не є достатніми та самостійними підставами для відстрочки виконання судового рішення, однак оцінюється судом в розрізі аналізу його фінансового становища.

За приписами ч.ч. 2, 5 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника.

Судом проаналізовано економічну ситуацію в країні, яка безпосередньо впливає на фінансову активність та спроможність суб'єктів господарювання в цілому та боржника зокрема, у тому числі на можливість виконання ним судового рішення.

Так, мали місце інфляційні процеси. За даними Держстату індекс споживчих цін за 2014 рік загалом становив 124,9%, а за період з січня по березень 2015 року зріс до 120,3%. Згідно з прогнозами індекс інфляції у 2015 році зросте ще на 30%.

Негативна економічна ситуація в країні не тільки впливає на зниження фінансових показників у цілому, а й на результати господарської діяльності боржника, зокрема.

Отже, суд вважає, що наведені боржником обставини є такими, що істотно ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь стягувача.

Стосовно строку, на який слід відстрочити виконання судового рішення, то визначення останнього не входить до правозастосовчої діяльності суду, оскільки проміжок часу, на який слід відстрочити виконання судового рішення, є більше економічною категорією, аніж правовою, що має грунтуватись на реальних показниках господарської діяльності відповідача та можливості ним виконання судового рішення, з урахуванням збалансованості інтересів обох сторін.

Суд наголошує, що відповідачем не було подано суду доказів у підтвердження фінансового стану, однак враховуючи відкриття щодо нього численних виконавчих проваджень щодо стягнення боргу з відповідача, економічну ситуацію в країні, девальвацію гривні і те, що несвоєчасна сплата боргу за отриману продукцію та невиконання боржником рішення суду завдає збитків позивачу у справі, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви та розстрочення виконання рішення суду на три місяці за наступним графіком: до 28 червня 2015 року підлягає сплаті відповідачем позивачу 52 871, 64 грн., до 28 липня 2015 року - 52 871, 64 грн., до 28.08.2015 року - 52 871, 64 грн., а всього 158 614, 92 грн.

Керуючись ст.ст. 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення суду задовольнити частково.

2. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Рівненської області від 14.10.2014 року у справі № 918/1402/14 строком на три місяці, тобто до 28.08.2015 року включно.

Суддя Гудзенко Я.О.