КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р. Справа№ 21/35

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Синиці О.Ф.

суддів: Ткаченка Б.О.

Зеленіна В.О.

при секретарі: Вінницькій О.В.

За участю представників:

від позивача -Трохлюк Н.В., Корнєєв Р.К.,

від відповідача 1- не з'явились,

від відповідача 2- Кузьмін О.В., Морміль М.П.,

від третьої особи 1- не з'явились,

від третьої особи 2- не з'явились,

від третьої особи 3- не з'явились,

від прокуратури- не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України №12/3-985 від 19.02.2015

на рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015

у справі № 21/35

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «СДТ-Пілот», м. Київ

до 1- Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України

2- Міністерства внутрішніх справ України

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1-Фірма «CDT TRADING INTERNATIONAL Co.», USA

2- Компанія «Jamat-Invest», Repablic of Croatia

3-Компанія «RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL» LLC, New Castle Country

За участю Заступника Генерального прокурора України

про стягнення 12426108грн.50коп.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 року у справі №21/35 позов задоволено повністю та стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ТОВ "СДТ-Пілот" 5 242 471,62 грн. основного боргу, 6550992,54 грн. індексу інфляції та 809442,00 грн. 3% річних. В позові до Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України провадження у справі припинено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2013 року рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 року у справі №21/35 скасовано частково та прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково та стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України на користь ТОВ "СДТ-Пілот" 5 242 471,62 грн. основного боргу та 809 442,00 грн. 3% річних. В іншій частині позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 16.04.2013 року постанову Київського апеляційного господарського суду від 20.02.2013 року та рішення Господарського суду міста Києва від 06.11.2012 року у справі № 21/35 скасовано, справу № 21/35 передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2013 року у справі №21/35, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2013 року, в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду від 20.05.2014 року у справі №21/35 рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2013 року та постанову Київського апеляційного господарського суду від 04.12.2013 року у справі № 21/35 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Рішенням господарського суду міста Києва від 03.02.2015 (головуючий суддя Стасюк С.В., судді: Босий В.П., Котков О.В.), яке є предметом даного апеляційного оскарження, задоволено позов, з врахуванням заяви про уточнення (збільшення позовних вимог) від 20.01.2015, та стягнуто з Міністерства внутрішніх справ України 9 707 066 грн. 18 коп. вартості 844 легкових автомобілів спеціальних, 2 719 042грн. 32 коп. 3 % річних, 25 500 грн. витрат по сплаті державного мита та 118 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу. Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач 2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив його скасувати, в задоволенні позовних вимог відмовити. Апелянт вважає, що судом першої інстанції під час нового розгляду справи не виконав вказівок Вищого господарського суду України. Також, не погодився апелянт і з висновками суду щодо відмови в задоволенні клопотання про застосування строків позовної давності. Зазначає і про ненадання судом оцінки доводам МВС України щодо укладення між ним та позивачем договору новації. Вказує скаржник і на неправомірність стягнення 3% річних.

В процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції представниками відповідача 2 були подані клопотання про призначення у справі судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи.

Розглянувши вказані клопотання відповідача 2, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для їх задоволення.

Представник відповідача 1, третіх осіб 1, 2, 3 та прокуратури від участі в судовому засіданні апеляційної інстанції ухилились, про час і місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належними чином.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору. Неявка представників відповідача 1, третіх осіб 1, 2, 3 та прокуратури не перешкоджає розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного розгляду скарги.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів апеляційного господарського суду враховує наступне.

23.01.1998 року між Головним управлінням військового та матеріально-технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України, яке в подальшому було реорганізовано в Департамент ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України (покупець) та Фірмою "CDT TRADING INTERNATIONAL Co." (продавець) було укладено контракт №KEV/98/CDT/0002, за змістом пункту1 якого продавець продав, а покупець придбав на умовах DAF (кордон України) автомобілі спеціальні для міліції відповідно до додатків до цього контракту, які є невід'ємною частиною даного контракту.

Згідно з пунктом 2 вказаного контракту ціни на автомобілі встановлені в доларах США та зазначені в додатках до нього. Загальна сума контракту складає 5 000 000 доларів США. Ціна автомобілів є твердою та зміні не підлягає.

Відповідно до пункту 4 контракту платежі за поставлені за даним контрактом автомобілі здійснюються покупцем в доларах США протягом 15 банківських днів з дня підписання акту приймання-передачі на рахунок продавця.

У пункті 9 контракту визначено, що Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.12.1998 року.

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачем 1 та третьою особою 1 були підписані специфікації на поставку автомобілів, а саме специфікація №1 від 23.01.1998 року на суму 267 500,00 доларів США, специфікація №5 від 04.03.1998 року на суму 1 142400,00 доларів США, специфікація №10 від 24.03.1998 року на суму 136 800,00 доларів США, специфікація №12 від 15.05.1998 року на суму 434 500,00 доларів США, специфікація №14 від 22.06.1998 року на суму 873 350,00 доларів США, специфікація №15 від 09.07.1998 року на суму 560 000,00 доларів США, специфікація №19 від 27.07.1998 року на суму 400 950,00 доларів США.

На виконання умов Договору у 1998 році було поставлено 844 легкових автомобілі на загальну суму 3 815 700,00 доларів США. Факт отримання поставлених автомобілів відповідачем 1 підтверджується відповідними актами приймання-передачі.

Проте, Департаментом ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України не було оплачено у повному обсязі Фірмі "CDT TRADING INTERNATIONAL Co." вартість замовлених та отриманих транспортних засобів, а саме: відповідно до довідки по розрахункам з Фірмою "CDT TRADING INTERNATIONAL Co." за контрактом №KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998 року станом на 31.05.2000 року заборгованість відповідача 1 складає 1 285 300,00 доларів США.

Наказом № 33 від 07.02.2007 року Міністерства внутрішніх справ України було прийнято рішення станом на 01.05.2007 року здійснити реорганізацію, у тому числі, Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України шляхом приєднання до Міністерства внутрішніх справ України як юридичної особи. Міністерство внутрішніх справ України визначено правонаступником зазначеного Департаменту.

Згідно з актом б/н від 06.06.2007 року, який затверджено в.о. Міністра внутрішніх справ України від 20.06.2007 року, Міністерству внутрішніх справ України було передано основні засоби, інші необоротні матеріальні активи, нематеріальні активи, матеріали, продукти харчування, а також розрахунки з дебіторами та кредиторами по загальному, спеціальному фондах та окремому рахунку централізованого постачання Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті передання всього свого майна, прав та обов'язків іншим юридичним особам - правонаступникам (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або в результаті ліквідації.

Таким чином, Міністерство внутрішніх справ України є правонаступником прав і обов'язків Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України.

Як свідчать матеріали справи, сторонами контракту було підписано наступні доповнення до нього.

Так, 11.02.1999 року сторонами контракту було підписано доповнення № 2 від 11.02.1999 року, яким викладено пункти 4, 9 контракту №/98/CDT/0002 від 23.01.1998 року у новій редакції, а саме: передбачено, що платежі за поставлені автомобілі здійснюються в доларах США частинами до повного розрахунку на рахунок продавця; строк договору продовжено до 30.05.1999 року.

30.08.1999 року було підписано доповнення № 3 від 15.06.1999 року, в якому строк договору в пункті 9 контракту визначено до 30.08.1999 року.

Внаслідок підписання доповнення № 4 від 01.07.1999 року сторони домовились викласти пункт 4 контракту наступним чином: "Допускається оплата частинами за умови виконання контракту в строк, що визначений в пункті 9 контракту".

Відповідно до доповнення № 5 від 25.02.2000 року в пункті 9 контракту передбачено строк дії договору до 30.12.2000 року.

30.06.2000 року Фірмою "CDT TRADING INTERNATIONAL Co." та Фірмою "Jamat-Invest" було підписано протокол про повний викуп і передачу зобов'язань згідно з контрактом №KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998 року, за змістом якого сторони угоди дійшли згоди про викуп і передачу фірмі "Jamat-Invest" зобов'язань Головного управління військового та матеріально-технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України на суму 1 276 165,00 доларів США.

02.02.2002 року Фірмою "Jamat-Invest" та Головним управлінням військового та матеріально-технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України було підписано додаткову угоду № 7 про зміну і доповнення контракту, якою змінено пункт 9 контракту та передбачено строк його дії до 31.12.2002 року.

Відповідно до акту б/н від 01.07.2003 року звірки розрахунків заборгованість Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України перед Фірмою "Jamat-Invest" станом на 01.07.2003 року складає 724 934,00 доларів США.

15.09.2003 року між Компанією "Jamat-Invest" та Компанією "RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL" LLC було укладено угоду про повну переуступку прав та зобов'язань щодо вказаного контракту, в якій сторони домовились про повну переуступку зобов'язань Головного управління військового та матеріально-технічного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України в сумі 725000,00 доларів США на користь Компанії "RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL" LLC.

За змістом зазначеної угоди від 15.09.2003 року, починаючи з дати її підписання, Компанія "RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL" LLC стає абсолютним та безспірним правонаступником всіх прав та зобов'язань компанії "Jamat-Invest" щодо контракту №KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998 року.

Відповідно до акту б/н від 01.04.2004 року звірки розрахунків заборгованість Департаменту ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України перед Фірмою "RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL" LLC станом на 01.04.2004 року складає 724 934,00 доларів США.

20.12.2004 року між Фірмою "RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL" LLC (цедент) та ЗАТ "Компанія "ПІЛОТ", правонаступником прав і обов'язків якої є позивач (цесіонарій) було підписано договір про передачу права вимоги, за змістом пункту 1 якого третя особа 3 передає, а позивач приймає на себе право вимоги першого і стає кредитором за контрактом №KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998 року між Фірмою "CDT TRADING INTERNATIONAL Co." та Департаментом ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України (боржник).

Відповідно до пункту 2 договору від 20.12.2004 року про передачу права вимоги цесіонарій одержує замість цедента право вимоги від боржника погашення заборгованості в сумі 724 934,00 доларів США.

Цедент зобов'язаний повідомити боржника про відступлення права вимоги протягом трьох днів з моменту підписання цього договору (пункт 6 договору).

Згідно з пунктом 7 вказаного договору цедент відповідає перед цесіонарієм за недійсність переданої йому вимоги.

Листом б/н від 30.12.2004 року відповідача 1 було повідомлено про укладення договору від 20.12.2004 року про передачу права вимоги.

03.01.2005 року Департаментом ресурсного забезпечення Міністерства внутрішніх справ України та ЗАТ "КОМПАНІЯ ПІЛОТ" було підписано додаткову угоду № 9 про зміну та доповнення контракту № KEV/98/CDT/0002 від 23.01.1998 року, якою пункт 4 зазначеного правочину викладено в наступній редакції: "Платежі за поставлені за даним контрактом автомобілі здійснюються покупцем в гривнях на рахунок ЗАТ "КОМПАНІЯ ПІЛОТ" за офіційним курсом Національного банку України на день здійснення платежу".

В подальшому між позивачем та Міністерством внутрішніх справ України було підписано акт звірки розрахунків станом на 1 жовтня 2006 року, відповідно до якого заборгованість складає 655 882,85 доларів США.

Позивач зазначає, що у зв'язку з переходом до нього права вимоги за контрактом, відповідач зобов'язаний погасити наявну у нього заборгованість за контрактом на користь позивача про що і звернувся з відповідним позовом. В судовому засіданні 20.01.2015 року представником позивача подано заяву про уточнення (збільшення) позовних вимог, у зв'язку із збільшенням курсу долара США, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача-2 суму основного боргу у розмірі 9 707 066, 18 грн. та 2 719 042, 32 грн. трьох відсотків річних.

За змістом статті 151 Цивільного кодексу УРСР, який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин, в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з договору або інших підстав, зазначених у статті 4 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Цивільного кодексу УРСР за договором поставки організація-постачальник зобов'язується передати у певні строки або строк організації-покупцеві (замовникові) у власність (в оперативне управління) певну продукцію згідно з обов'язковим для обох організацій плановим актом розподілу продукції; організація-покупець зобов'язується прийняти продукцію і оплатити її за встановленими цінами. Договором поставки є також договір, що укладається між організаціями за їх розсудом, за яким постачальник зобов'язується передати покупцеві продукцію, що не розподіляється в плановому порядку, в строк, який не збігається з моментом укладення договору.

Відповідно до статті 197 Цивільного кодексу УРСР (який був чинним на момент підписання Фірмою "CDT TRADING INTERNATIONAL Co." та Фірмою "Jamat-Invest" зазначеного раніше протоколу від 30.06.2000 року, а також на момент укладення між Компанією "Jamat-Invest" та Компанією "RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL" LLC угоди від 15.09.2003 року про повну переуступку прав та зобов'язань щодо контракту), уступка вимоги кредитором іншій особі допускається, якщо вона не суперечить закону чи договору або коли вимога не пов'язана з особою кредитора. Не допускається уступка вимог про відшкодування майнової шкоди, викликаної ушкодженням здоров'я або заподіянням смерті. До набувача вимоги переходять права, що забезпечують виконання зобов'язання.

Згідно з частиною 1 статті 151 Цивільного кодексу УРСР в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як-от: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші та інше або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статей. 512, 514 Цивільного кодексу України, який набрав чинності на момент підписання між Фірмою "RELIABLE BUSINESS INTERNATIONAL" LLC та ЗАТ "Компанія "Пілот" договору про передачу права вимоги, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Разом з тим, припинення зобов'язання слід відрізняти від закінчення строку дії договору. Закінчення строку дії договору означає, що між його сторонами у майбутньому не будуть виникати взаємні права та обов'язки, що випливали із цього договору. Але ті зобов'язання, які вже існують на момент закінчення строку дії договору, будуть існувати і після його закінчення доти, доки вони не будуть припинені на підставах, встановлених договором або законом. Таким чином, закінчення строку дії договору не виключає проведення між сторонами розрахунків за зобов'язаннями, що виникли до його закінчення (зазначена правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.12.2011 року у справі № 7/114/10).

Відповідно до статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до умов контракту № KEV/98/CDT/0002-3/119/IM у 1998 році відповідачу-1 було поставлено 844 легкових автомобілі на загальну суму 3 815 700,00 доларів США, що підтверджується належним чином засвідченими специфікаціями поставки; актами прийняття матеріальних цінностей; довідкою по розрахункам від 12.11.1998 року; довідкою по розрахункам від 31.05.2000 року.

Таким чином, факт передачі товару позивачем та його прийняття відповідачем-1 підтверджено матеріалами справи.

Згідно з статтею 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 4 контракту, платежі за поставлені автомобілі проводяться Покупцем в доларах США не пізніше 15 банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі (тобто у вересні 1998 року) на рахунок в банку продавця

Отже, відповідач повинен був здійснити оплату товару не пізніше 15 банківських днів з моменту підписання актів приймання-передачі (тобто у вересні 1998 року).

20.12.2004 року, право вимоги на отримання кредиторської заборгованості за контрактом № KEV/98/CDT/0002-3/119/IM перейшло до ЗАТ "Компанія "Пілот", що підтверджується договором від 20.12.2004 року, повідомленням від 30.12.2004 року, додатковою угодою № 9 від 03.01.2005 року. Правонаступником ЗАт "Компанія "Пілот" є ТОВ "СДТ-Пілот".

Відповідно до ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідач-1 не виконав свої зобов'язання за договором, а саме не сплатив за отриманий товар, в строки визначені в пункті 4 контракту.

Як зазначалось вище, відповідно до Наказу Міністерства внутрішніх справ України № 33 від 07.02.2007 року здійснилася реорганізація Департаменту ресурсного забезпечення МВС України шляхом приєднання до Міністерства внутрішніх справ України. Міністерство внутрішніх справ України визначено правонаступником зазначеного департаменту.

За викладених обставин, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про доведеність наявності боргу у відповідача-2 за контрактом від 23.01.1998 року №/98/CDT/0002 у сумі 655882,85 доларів США, що за курсом Національного банку станом на 10.11.2014 року складає 9 707 066,18 грн., враховуючи вимоги заяви позивача про збільшення (уточнення) позовних вимог.

Також, правомірними є й висновки суду про стягнення 2 719 042,32 грн. 3% річних.

Погоджується апеляційний господарський суд і з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Так, згідно з додатковою угодою № 9 від 03.01.2005 року про зміну та доповнення контракту від 23.01.1998 року, укладеною Департаментом ресурсного забезпечення МВС України та ЗАТ "Компанія "Пілот", сторонами внесено зміни до контракту та продовжено термін його дії до 30.06.2006 року.

Крім того, відповідно до затвердженого Заступником міністра внутрішніх справ України 12.07.2005 року графіку погашення Департаментом ресурсного забезпечення МВС України кредиторської заборгованості за автомобілі, отримані згідно контракту, департамент прийняв на себе зобов'язання щомісячно, починаючи з липня 2006 року по червень 2006 року сплачувати позивачу по 301 408,00 грн.

Таким чином останнім днем розрахунку з позивачем було 30.06.2006 року. Отже, строк позовної давності протягом якого позивач міг звернутися до суду минає у червні 2009 року.

Позовна заява подана до Господарського суду міста Києва 26.03.2008 року, тобто в межах строку позовної давності.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заперечення відповідача 2 в поданій апеляційній скарзі не підтверджені належними доказами та не спростовують висновків суду.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги. Рішення суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та матеріалах справи, прийняте відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 03.02.2015 у справі №21/35 залишити без змін, а апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - без задоволення.

2. Справу №21/35 повернути господарському суду міста Києва.

Головуючий суддя О.Ф. Синиця

Судді Б.О. Ткаченко

В.О. Зеленін