РІШЕННЯ

10 червня 2015 року Справа № 922/2410/15

Провадження № 4/913/50/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агрінол», м. Бердянськ Запорізьської області

до відповідача Державного підприємства «Луганськвугілля», м. Київ

про стягнення 123440 грн. 18 коп.

суддя господарського суду Луганської області Старкова Г.М.

секретар судового засідання Антонова І.В.

у засіданні брали участь:

від позивача - Глубоких І.В., довіреність б/н від 05.06.2015;

від відповідача - представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за договором поставки № 291/15 від 30.11.2012 в сумі 78500 грн. 00 коп., інфляційних втрат в сумі 39759 грн. 18 коп. та 3% річних в сумі 5181 грн. 00 коп.

Представник позивача у судовому засіданні 10.06.2015 позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач витребувані судом документи не надав, участь свого представника у судовому засіданні не забезпечив, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином: ухвали суду направлялись за адресою, яка є офіційним місцезнаходженням підприємства та підтверджена витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Відповідно до пункту 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України, затвердженою наказом Вищого господарського суду України від 10.12.2002 № 75 (з подальшими змінами), перший, належним чином підписаний, примірник процесуального документа (ухвали, рішення, постанови) залишається у справі; на звороті у лівому нижньому куті цього примірника проставляється відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника, яким вона здійснена.

Дана відмітка є підтвердженням належного надсилання копій процесуального документа сторонам та іншим учасникам судового процесу.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правової норми, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи представників позивача, суд

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім Агрінол» (надалі - Продавець, позивач) та Державним підприємством «Луганськвугілля» (надалі - Покупець, відповідач) був укладений договір поставки № 291/15 від 30.11.2012 (надалі - Договір) (а.с. 21-22), згідно якого Продавець зобов'язався передати у власність Покупцеві товар, а останній, в свою чергу, зобов'язався прийняти та оплатити товар на умовах даного договору.

У пункті 6.2 договору зазначено, що порядок розрахунків передбачено у додатку до договору, який є його невід'ємною частиною.

Так, згідно додатку № 1 до договору оплата за поставлений товар здійснюється Покупцем на протязі 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки.

Позивач, відповідно до умов договору та додатку № 1 до нього поставив відповідачу товар (оливу нафтову для турбоагрегатів «Агрінол Тп-22с») на суму 94500 грн. 00 коп.

Факт отримання відповідачем товару підтверджується підписом представника відповідача на наявній у матеріалах справи видатковій накладній № АТ-1712043 від 17.12.2012 на суму 94500 грн. 00 коп. (а.с. 24) на підставі довіреності № Дов-1354 від 19.12.2012 (а.с. 25).

У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання у повному обсязі не виконав, здійснивши часткову оплату за отриманий товар в розмірі 16000 грн. 00 коп., тому залишок заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар складає 78500 грн. 00 коп.

Крім того, на підставі приписів ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача інфляційні нарахування у сумі 39759 грн. 18 коп. (за період з лютого 2013 року по березень 2015 року) та 3 % річних у сумі 5181 грн. 00 коп. (за період з 18.01.2013 по 31.03.2015), що також підтверджено відповідним розрахунком позивача, наявним у матеріалах справи (а.с. 8, 11).

Доказів повної або часткової сплати заборгованості за договором відповідачем під час судового розгляду справи надано не було.

У зв'язку з тим, що відповідач не провів оплату за поставлений товар у повному обсязі, позивач звернувся до господарського суду з даною позовною заявою про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар у сумі 78500 грн. 00 коп., згідно договору поставки № 291/15 від 30.11.2012, а також інфляційних нарахувань у сумі 39759 грн. 18 коп. та 3 % річних у сумі 5181 грн. 00 коп.,

Оцінивши за матеріалами справи доводи представника позивача у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення повністю, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умовах договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі - продажу.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач свої зобов'язання виконав у повному обсязі, але відповідач за поставлений товар оплату провів частково, в порушення вимог ст. 692 Цивільного кодексу України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За приписами ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку, а саме: виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо.

Відповідно до приписів ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами ст. 530 Цивільного кодексу України, зокрема, встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Факт невиконання відповідачем умов договору поставки № 291/15 від 30.11.2012 щодо оплати за отриманий товар підтверджений матеріалами справи.

В порушення умов Договору, відповідач свої зобов'язання у повному обсязі не виконав, провів часткову оплату за отриманий товар на суму 16000 грн. 00 коп., тому залишок заборгованості відповідача перед позивачем за отриманий товар складає 78500 грн. 00 коп.

Суд вважає, вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар в сумі 78500 грн. 00 коп. обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки вони підтверджені матеріалами справи.

Вказана заборгованість за поставлений товар визнана відповідачем відповіддю № 07/790 від 01.04.2014 на претензію позивача (а.с. 27), тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі.

Обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача про нарахування та стягнення з відповідача інфляційних нарахувань у сумі 39759 грн. 18 коп. (за період з лютого 2013 року по березень 2015 року) та 3 % річних у сумі 5181 грн. 00 коп. (за період з 18.01.2013 по 31.03.2015).

У судовому засіданні 10.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З урахуванням викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та її обставинами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, з віднесенням на відповідача витрат зі сплати судового збору згідно зі ст.49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 22, 44, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Луганськвугілля», провулок Приладний, буд. 2-А, Святошинський район, м. Київ, код 32473323, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Агрінол», Мелітопольське шосе, 84/1, м. Бердянськ Запорізьської області, код 32365436, заборгованість за поставлений товар в сумі 78500 грн. 00 коп., інфляційні нарахування у сумі 39759 грн. 18 коп., 3 % річних у сумі 5181 грн. 00 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2468 грн. 81 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Повний текст рішення складено та підписано - 15.06.2015.

Суддя Г.М. Старкова