ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2015 р. Справа № 923/596/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. при секретарі Андреєвець А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", ідентифікаційний код 05396638, вул. Пестеля, 5, м. Херсон,

до Служби автомобільних доріг у Херсонській області, ідентифікаційний код 25899361, вул. Поповича, 23, м. Херсон,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головне управління Держземагенства України у Херсонській області, ідентифікаційний код 38697542, вул. 40 років Жовтня, 136-а, м. Херсон,

про зобов'язання вчинити певні дії,

за участю представників сторін:

від позивача: Бєрьозка Ю.В., довіреність № 07/0002-15 від 26.12.2014р., Литовський І.С., довіреність № 07/0007-15 від 26.12.2014 р.;

від відповідача: Долгополов О.В., довіреність № 11-9/2326 від 07.11.2013р.; Гаврищук І.В., довіреність № 11-9/1574 від 06.08.2012р.;

від третьої особи - Попкова Ю.П., довіреність № 32-21-0.4-152/2-15 від 12.01.2015р.

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство "Енергопостачальна компанія "Херсонобленерго", далі - позивач, звернулось з позовом до Служби автомобільних доріг у Херсонській області, далі відповідач, про зобов'язання вчинити певні дії, а саме погодити межі земельних ділянок. Головне управління Держземагенства України у Херсонській області залучене до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Ухвалою від 20.04.2015 господарський суд прийняти позовну заяву та порушив провадження у справі, призначив справу до розгляду на 14 травня 2015 року.

Призначаючи розгляд справи суд витребував від позивача та відповідача додаткові докази, відомості і виконати певні дії.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог та додаткових пояснень до позовної заяви, просить зобов'язати службу автомобільних доріг у Херсонській області погодити межі земельної ділянки № 1 площею 0,0254 га та земельної ділянки № 2 площею 0,0278 га із земель загального користування сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області шляхом підписання актів погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, що є частиною проекту землеустрою, наданого на погодження листом ПП "ГЕО-ПРАЙМ" від 02.03.2015р. № 7, у семиденний строк з дня отримання Службою автомобільних доріг у Херсонській області проекту землеустрою після набрання законної сили рішенням суду. В обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 55 Закону України «Про землеустрій», ст.ст. 152, 198 Земельного кодексу України, ст. 14 Закону України "Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об'єктів" та інші.

Позивач вказує, що без погодження меж земельної ділянки з суміжним землекористувачем він, позивач, не може отримати в користування земельні ділянки для будівництва ліній електропередач, вважає відмову погодити межі земельних ділянок необґрунтованою та безпідставною, вважає, що відповідач використовує свої права на належну йому земельну ділянку на шкоду інших осіб, зокрема позивача, до якого вже застосовано адміністративні санкції за порушення позивачем договору приєднання третьої особи до електричних мереж.

Представниками відповідача надано до суду та підтримано у судовому засіданні відзив, яким відповідач заперечує позовні вимоги. Заперечення мотивуються посиланням на ст. 19 Конституції України, відповідно до якої відповідач не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, тобто вважає, що він не зобов'язаний погоджувати межі суміжних земельних ділянок. Також як підставу для відмови у погодженні меж земельних ділянок відповідач вказав наявну заборону йому надавати та погоджувати документи дозвільного характеру, зазначену в наказі державного агентства автомобільних доріг у Херсонській області від 26.02.2013 р. № 557/3/7.2-7. Просять суд відмовити у позові.

Представник третьої особи у судовому засіданні повідомила, що відмовою у погодженні меж земельної ділянки відповідач порушує приписи ст. 50 Закону України "Про землеустрій" та відповідні норми Земельного Кодексу України, згідно яких сторона зобов'язана погоджувати межі суміжних земельних ділянок, вказала, що наявна проектна документація підтверджує, що інтереси відповідача як землекористувача новим відводом землі інтереси не зачіпаються, земельні ділянки не накладаються одна на одну, вважає, що відповідач відмовляється погодити межі земельної ділянки безпідставно.

Заслухавши представників позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.

Наказом Головного управління Держземагенства у Херсонській області від 03.02.2015 №21-71/18-15-СГ (а.с. 30) надано дозвіл ПАТ "ЕК "Херсонобленерго" на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок площею 0,0254 га та 0,0278 га із земель загального користування сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Чорнобаївської сільської ради Білозерського району Херсонської області для будівництва та обслуговування об'єктів енергетичної інфраструктури, зобов'язано погодити розроблений проект землеустрою відповідно до вимог чинного законодавства, з урахуванням ст. 24 закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та подати його на затвердження до Головного управління Держземагенства у Херсонській області за наявності витягу з Державного земельного кадастру.

На підставі зазначеного наказу позивач здійснює розроблення проекту землеустрою зазначених ділянок, у тому числі й погодження проекту землеустрою з відповідачем.

За таких обставин між сторонами виник спір про погодження матеріалів проекту землеустрою, який відповідач відмовляється погодити.

Відповідно до ст. 20 Земельного кодексу України встановлено, що віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення, що затверджуються органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Приписами ж ст. 186-1 Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік органів виконавчої влади які мають погоджувати проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, серед яких відсутні органи державного управління автомобільними дорогами.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Тобто, зазначена норма Закону відсилає також до ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Положення ст. 55 Закону України "Про землеустрій", на які посилається позивач не містять інших приписів, ніж це визначено ст. 186-1 Земельного кодексу України.

Як встановлено судом, відповідачу на правах постійного користування належить земельна ділянка площею 7,3006 га на території Чорнобаївської сільської ради Білозерського району під автодорогою М-14, що підтверджено державним актом від 15.12.2010 року, зареєстрованим за № 3АА71400002. Кадастровий номер земельної ділянки :10:005:0002, межі якої та суміжні землекористувачі визначені, відомості про які внесені до державного акту у вигляді плану меж земельної ділянки, у тому числі виконаних на підставі кадастрових зйомок і геодезичного встановлення меж земельної ділянки відповідача.

Зазначені матеріали відповідно до ст. 55 Закону України "Про землеустрій" мають враховуватися органами виконавчої влади, що погоджують проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також позивачем при встановленні меж земельної ділянки, що планується до відведення, зокрема наявні топографо-геодезичні та картографічні матеріали.

При розгляді справи встановлено, що розробником проекту землеустрою наявна землевпорядна документація врахована, даних щодо накладення суміжних земельних ділянок на земельну ділянку відповідача не встановлено.

Отже судом не встановлено фактичних даних, які би свідчили про порушення прав позивача, або зачіпали би права та законні інтереси відповідача.

Вирішуючи дану справу на підставі норм чинного законодавства та наявних матеріалів справи суд виходить з наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України завданням господарського судочинства є захист порушених прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відсутність порушеного права, що підлягає судовому захисту, є самостійною підставою для відмови в задоволені позову.

Відповідно до норм ст. 152 Земельного кодексу України, на які посилається позивач, відновленню підлягають порушені права власників землі або землекористувачів. Проте, позивач не є ані власником, ані користувачем земельних ділянок.

З огляду на викладене, судом не встановлено наявності порушених відповідачем конкретних існуючих прав, свобод чи інтересів позивача, що виключає можливість задоволення позову.

З огляду на викладене, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Отже, проект землеустрою повинен відповідати вимогам Закону і повинен бути прийнятий та затверджений відповідним органом державної влади без погодження з особою, погодження з якою не є обов'язковою відповідно до приписів Закону.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволені позову відмовити повністю.

Суддя П.Д. Пригуза