ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2015 року Справа № 914/3855/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддів: Карабаня В.Я, Ємельянова А.С., Ковтонюк Л.В.

за участю представників сторін: Савка Р.І.,Васько І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт - Еко"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 18.03.2015
у справі № 914/3855/14господарського суду Львівської області
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт - Еко"
до публічного акціонерного товариства "Бориславський завод спеціального лісового машинобудування"
простягнення 4 517,34 грн.

Рішенням господарського суду Львівської області від 01.12.2014 (суддя Синчук М.М.) в задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 (колегія у складі суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б., Якімець Г.Г.) рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2014 залишено без змін.

Не погоджуючись із постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.03.2015, товариство з обмеженою відповідальністю "Моноліт - Еко" звернулось з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 та рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2014 як такі, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, Вищий господарський суд України

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю "Моноліт - Еко" звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Бориславський завод спеціального лісового машинобудування" про стягнення 3920 грн. основного боргу, 78,78 грн. 3% річних, 518,56 грн. інфляційних втрат.

Позов мотивовано тим, що товариством з обмеженою відповідальністю "Моноліт - Еко" було виконано згідно підписаних сторонами акту приймання-передачі виконаних робіт від 15.01.2014 (на суму 1440 грн.) та акту приймання-передачі виконаних робіт від 12.03.2014 (на суму 2480 грн.) послуги та роботи згідно умов договору договір № 13/08/20-1 про виконання робіт від 20.08.2013, а саме послуги з проведення лабораторних досліджень в стаціонарних джерелах викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря з подальшою видачею протоколів та щодо розробки паспортів на відходи для відповідача. Відповідач в порушення умов пункту 2.2 договору (згідно з яким оплата робіт здійснюється замовником шляхом перерахування коштів протягом 3-х днів з дня підписання актів приймання передачі виконаних робіт) за виконані позивачем роботи не розрахувався. Позивач просить стягнути з відповідача 3920 грн. боргу, а також нараховані на суму боргу на підставі ст. 625 ЦК України 78,78 грн. 3% річних та 518,56 грн. інфляційних втрат.

Приймаючи рішення у даній справі, господарський суд Львівської області відмовив в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що, як вказано в рішенні від 01.12.2014, в паспортах на відходи, які були предметом договору, вказано найменування підприємства виробника відходів ВАТ "Бориславський завод спеціального лісового машинобудування". Крім того, паспорти на відходи, зокрема, не погоджені директором Департаменту екології та природних ресурсів Львівської ОДА.

У доповнені до відзиву на апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт - Еко" на рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2014 відповідач надав апеляційному господарському суду відмову Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації № 07-896 від 05.03.2015 в реєстрації паспортів на відходи ПАТ "Бориславський завод спеціального лісового машинобудування" та лист-звернення відповідача від 02.03.2015 № 1/03 щодо реєстрації вказаних паспортів на відходи (арк.с. 134-136).

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, Львівський апеляційний господарський суд погодився з висновками господарського суду Львівської області, пославшись в постанові від 18.03.2015 в обґрунтування висновків про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, на зазначену відповідь Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації від 05.03.2015 на лист-звернення публічного акціонерного товариства "Бориславський завод спеціального лісового машинобудування " від 02.03.2015.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу; додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього; апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Апеляційний господарський суд не виконав вказані вимоги процесуального законодавства, у тому числі щодо зобов'язання перевіряти судове рішення у повному обсязі, в оскаржуваній постанові від 18.03.2015 залишилися без правової оцінки доводи заявника апеляційної скарги про те, що акти приймання-передачі виконаних робіт підписані керівником відповідача, скріплені його печаткою, та містять записи про те, що замовник до виконавця претензій немає. Апеляційний господарський суд також не обґрунтував, на якій підставі ним було прийнято як додатковий доказ відповідь Департаменту екології та природних ресурсів Львівської обласної державної адміністрації № 07-896 від 05.03.2015 на звернення лист-звернення відповідача від 02.03.2015 № 1/03 щодо реєстрації вказаних паспортів на відходи.

Всупереч вимог ст. 43 ГПК України щодо повного, всебічного розгляду у судовому процесі всіх обставин справи, апеляційний, як і місцевий господарські суди, не з'ясували, чи звертався відповідач до позивача із зауваженнями щодо прийнятих відповідачем за актами приймання-передачі виконаних робіт та послуг від 15.01.2014 та від 12.03.2014 та вимогою усунути виявлені ним недолік.

За вказаних обставин Вищий господарський суд України дійшов висновку про скасування прийнятих у справі постанови та рішення як таких, що прийняті з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Керуючись ст. ст. 1115, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Моноліт - Еко" задовольнити частково.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 та рішення господарського суду Львівської області від 01.12.2014 скасувати, справу № 914/3855/14 направити на новий розгляд до господарського суду Львівської області.

Головуючий В.Карабань

судді: А.Ємельянов

Л.Ковтонюк