ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015 р. Справа№ 914/1368/15

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (м.Київ) в особі: Львівської філії ПАТ «Укртелеком» (м. Львів)

до відповідача: Комунального закладу Сколівської районної ради «Сколівської центральної районної лікарні» (м. Сколе, Львівська обл.)

про: стягнення 12876,15 грн. суми основного боргу, 136,64 грн. - 3% річних, 2764,48 грн. інфляційних втрат та судового збору

Суддя: Пазичев В.М.

При секретарі: Черменєвій В.С.

Представники:

від позивача: Добуш-Вербицька Н.Ю. - довіреність б/н від 03.11.2014 року.

від відповідача: Жовнір М.Ф. - довіреність б/н від 11.06.2015 року.

Суть спору: На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» (м.Київ) в особі: Львівської філії ПАТ «Укртелеком» (м. Львів) до Комунального закладу Сколівської районної ради «Сколівської центральної районної лікарні» (м. Сколе, Львівська обл.) про стягнення 12876,15 грн. суми основного боргу, 136,64 грн. - 3% річних, 2764,48 грн. інфляційних втрат та судового збору.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.04.2015 року порушено провадження у справі і призначено до розгляду на 06.05.2015 року. Ухвалою суду від 06.05.2015 року розгляд справи відкладено до 13.05.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 13.05.2015 року розгляд справи відкладено до 21.05.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 21.05.2015 року розгляд справи відкладено до 02.06.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника відповідача. Ухвалою суду від 02.06.2015 року розгляд справи відкладено до 11.06.2015 року, в зв'язку з відсутністю представника відповідача. У судовому засіданні 11.06.2015 року оголошено перерву до 15.06.2015 року.

Позивач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 29.04.2015 року, про відкладення від 06.05.2015 року, від 13.05.2015 року, від 21.05.2015 року, від 02.06.2015 року виконав частково, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

06.05.2015 року за вх. № 18671/15 позивач подав клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

13.05.2015 року за вх. № 19496/15 позивач подав клопотання долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

21.05.2015 року за вх. № 20818/15 позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог, в якому просить суд припинити провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 12876,15 грн., у зв'язку із оплатою відповідачем суми основного боргу.

02.06.2015 року за вх. № 22470/15 позивач подав пояснення по справі.

Відповідач вимог ухвали суду про порушення провадження у справі від 29.04.2015 року, про відкладення від 06.05.2015 року, від 13.05.2015 року, від 21.05.2015 року, від 02.06.2015 року не виконав, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

15.06.2015 року за вх. № 24704/15 відповідач подав пояснення по справі, в якому повідомив про відсутність зауважень щодо нарахування 136,64 грн. - 3% річних, 2764,48 грн. інфляційних втрат та судового збору в розмірі 1827,00 грн.

15.06.2015 року за вх. № 24706/15 відповідач подав клопотання про звільнення його від сплати 136,64 грн. - 3% річних, 2764,48 грн. інфляційних втрат та судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Відповідно до ст. 85 ГПК України, вступну та резолютивну частини рішення виготовлено, підписано та оголошено 15.06.2015 року.

Розглянувши матеріали і документи, подані сторонами, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд встановив наступне:

Як зазначено у позовній заяві, Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Центру телекомунікаційних послуг Львівської філії (надалі - позивач) відповідно до ст. 3 Закону України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 р. № 1280-ІV, Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг" від 09.08.2005 р. № 720, абоненту - Комунальний заклад Сколівської районної ради «Сколівська центральна районна лікарня» (надалі - відповідач) надавались телекомунікаційні послуги, за що останній повинен був вносити відповідну плату. З абонентом було укладено Договір № 510034 про надання послуг електрозв'язку (надалі - Договір).

Позивач зазначає, що він, відповідно до умов Договору, зобов'язується надавати Абоненту загальнодоступні та інші послуги електрозв'язку, а відповідач в зобов'язаний своєчасно оплачувати отримані послуги, відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 3.2.8 Договору, відповідач зобов'язувався сплачувати отримані послуги у терміни, визначені п. 4.6 Договору.

Позивач зазначає, що згідно вимог Договору, надав відповідачеві послуги в повному обсязі. Однак, зобов'язання, взяті відповідачем по вказаному Договору, належним чином не були виконані, а саме: порушений порядок і строки розрахунків, встановлені вказаним договором, згідно з яким, оплата за отримані послуги повинна була здійснюватись в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду.

Позивач наголошує, що станом на 01.04.2015 р. відповідач заборгував за надані телекомунікаційні послуги 12876,15 грн.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського суду України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положенням ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Надані телекомунікаційні послуги відповідачем лише частково оплачувались, що також свідчить про визнання сторонами своїх зобов'язань.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а, згідно зі статтею 526 ЦКУ, зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною.

Також, ст. 216 ГК України передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами та договором. Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивач наголошує, що згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 2764,48 грн., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 136,64 грн.

Позивач звертає увагу на те, що Львівській філії ПАТ "Укртелеком" надані повноваження вживати заходи досудового врегулювання спору, подавати позовні заяви, користуватися в суді всіма процесуальними правами позивача, відповідача та третьої особи, одержувати майно та гроші.

21.05.2015 року за вх. № 20818/15 позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог, в якому просить суд припинити провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 12876,15 грн., у зв'язку із оплатою відповідачем суми основного боргу, що підтверджується платіжним дорученням № 232 від 05.05.2015 року на суму 8043,61 грн, платіжним дорученням № 232 від 14.05.2015 року на суму 4129,03 грн, платіжним дорученням № 63 від 15.05.2015 року на суму 4485,64 грн.

15.06.2015 року за вх. № 24704/15 відповідач подав пояснення по справі, в якому повідомив про відсутність зауважень щодо нарахування 136,64 грн. - 3% річних, 2764,48 грн. інфляційних втрат та судового збору в розмірі 1827,00 грн.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 179 ГК України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Згідно ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного кодексу. Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 230 ГК України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 3.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Як встановлено в ході судового розгляду справи, Публічним акціонерним товариством «Укртелеком» в особі Центру телекомунікаційних послуг Львівської філії (надалі - позивач), відповідно до ст. 3 Закону України «Про телекомунікації» від 18.11.2003 р. № 1280-ІV, Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг" від 09.08.2005 р. № 720, абоненту - Комунальний заклад Сколівської районної ради «Сколівська центральна районна лікарня» (надалі - відповідач) надавались телекомунікаційні послуги, за що останній повинен був вносити відповідну плату. З абонентом було укладено Договір № 510034 про надання послуг електрозв'язку (надалі - Договір).

Позивач, відповідно до умов Договору, зобов'язується надавати Абоненту загальнодоступні та інші послуги електрозв'язку, а відповідач зобов'язаний своєчасно оплачувати отримані послуги, відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 3.2.8 Договору, відповідач зобов'язувався сплачувати отримані послуги у терміни, визначені п. 4.6 Договору.

Згідно вимог Договору, позивач надав відповідачеві послуги в повному обсязі. Однак, зобов'язання, взяті відповідачем по вказаному Договору, належним чином не були виконані, а саме: порушений порядок і строки розрахунків, встановлені вказаним договором, згідно з яким, оплата за отримані послуги повинна була здійснюватись в термін не пізніше 20 числа місяця, що настає після повного розрахункового періоду.

Станом на 01.04.2015 р. відповідач заборгував за надані телекомунікаційні послуги 12876,15 грн.

Позивач наголошує, що згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 2764,48 грн., а також 3% річних від простроченої суми в розмірі 136,64 грн.

Львівській філії ПАТ "Укртелеком" надані повноваження вживати заходи досудового врегулювання спору, подавати позовні заяви, користуватися в суді всіма процесуальними правами позивача, відповідача та третьої особи, одержувати майно та гроші.

Згідно ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених ст. 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

21.05.2015 року за вх. № 20818/15 позивач подав клопотання про зменшення позовних вимог, в якому просить суд припинити провадження по справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 12876,15 грн., у зв'язку із оплатою відповідачем суми основного боргу, що підтверджується платіжним дорученням № 232 від 05.05.2015 року на суму 8043,61 грн, платіжним дорученням № 232 від 14.05.2015 року на суму 4129,03 грн, платіжним дорученням № 63 від 15.05.2015 року на суму 4485,64 грн.

В ході судового розгляду справи судом встановлено, що на час прийняття судом рішення, відповідачем погашено основний борг в сумі 12876,15 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 232 від 05.05.2015 року на суму 8043,61 грн, платіжним дорученням № 232 від 14.05.2015 року на суму 4129,03 грн, платіжним дорученням № 63 від 15.05.2015 року на суму 4485,64 грн., однак оплату заборгованості по основному боргу в розмірі 12876,15 було вчинено після звернення позивача до суду з позовом, під час його розгляду по суті, тому, провадження в даній частині позовних вимог підлягає припиненню.

15.06.2015 року за вх. № 24704/15 відповідач подав пояснення по справі, в якому повідомив про відсутність зауважень щодо нарахування 136,64 грн. - 3% річних, 2764,48 грн. інфляційних втрат та судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Отже, судом встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 136,64 грн. - 3% річних та 2764,48 грн. інфляційних втрат.

Однак, незважаючи на вимоги суду, що викладені в відповідних судових ухвалах, відповідачем не надано належних та допустимих доказів погашення

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 5 ст. 78 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Належних доказів наявності передбачених законом чи договором підстав для звільнення відповідача від відповідальності суду не надано.

На час розгляду справи, відповідач не подав докази погашення боргу в повному обсязі, уточнені позовні вимоги не спростував, явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх уточнених (зменшених) позовних вимог, а відповідач суму основного боргу оплатив, а вимоги в частині стягнення 133,28 грн. - 3% річних та 2764,48 грн. інфляційних втрат не заперечив, однак не подав доказів погашення боргу в повному обсязі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі: Львівської філії ПАТ «Укртелеком» до Комунального закладу Сколівської районної ради «Сколівської центральної районної лікарні» в частині стягнення 136,64 грн. - 3% річних та 2764,48 грн. інфляційних втрат є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Згідно ст. 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється: за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством; за подання до суду апеляційної і касаційної скарг на судові рішення, заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, заяви про скасування рішення третейського суду, заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду та заяви про перегляд судових рішень Верховним Судом України; за видачу судами документів.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 1827,00 грн., та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Згідно п. 5.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року N 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 ГПК). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарськими судами у здійсненні судочинства не застосовуються.

Як доказ сплати судових витрат, позивач подав платіжне доручення № 695 від 05.02.2015 року на суму 1827,00 грн. про сплату судового збору.

Враховуючи вищенаведене, тобто те, що оплату заборгованості по основному боргу в розмірі 12876,15 грн. було вчинено після звернення позивача до суду з позовом, під час його розгляду по суті, господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Господарські витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, слід покласти на відповідача, оскільки спір виник з його вини.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 43, 33, 43, 49, 75, 80, 82, 84, 85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Уточнені (зменшені) позовні вимоги - задоволити.

2. Стягнути з Сколівської районної ради «Сколівської центральної районної лікарні» (82600, Львівська обл., м. Сколе, вул. Стрийська 19, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі: Львівської філії ПАТ «Укртелеком» (79000, м. Львів, вул. Дорошенка, 43, ) 136 (сто тридцять шість) грн. 64 коп. - 3% річних та 2764 (дві тисячі сімсот шістдесят чотири) грн. 48 коп. - інфляційних втрат, а також судовий збір в розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. В решті позовних вимог - провадження припинити.

4. Наказ видати, в порядку ст. 116 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Суддя Пазичев В.М.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 19.06.2015 року.