КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа№ 911/3333/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Федорчука Р.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Грищенко О.М. - представник

від відповідача-1: не з"явився

від відповідача-2: Куманов В.В. - представник

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний"

на рішення

Господарського суду Київської області

від 09 жовтня 2014 року,

у справі №911/3333/14 (суддя: Лутак Т.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп"

2) Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний"

про стягнення 29 993,23 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" та Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" про стягнення 29 993,23 грн.

Рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/3333/14 від 09.10.2014 р. позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" задоволено частково. На підставі рішенння суду з Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ПК Трейдсервісгруп" підлягає солідарному стягненню на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" 6 226 грн. 84 коп. пені, 12 487 грн. 81 коп. 30 % річних, 108 грн. 02 коп. інфляційних втрат, 10 580 грн.11 коп. штрафу, 2 500 грн. 00 коп. - витрат на оплату послуг адвоката та 1 827 грн. 00 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду відповідач-2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, просить рішення суду скасувати повністю, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального та матеріального права.

В обгрунтування апеляційної скарги скаржник зветає увагу суду на те, що відповідно до роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 14.12.1993 року № 01-6/1301 «Про деякі питання уступки вимоги і переводу боргу» уступка вимоги кредиторів іншими особами не допускається, але якщо уступка права вимоги або перевід боргу не суперечить закону або договору, а до набувача права вимоги переходять права, які забезпечують виконання забов'язання. Кредитор не має права залишати за собою основні вимоги по вимогам та поступатися іншім особам, які забезпечують виконання зобов'язання.

Позивач у справі №3911/3333/14 придбав частину права вимоги (право на стягнення неустойки), що суперечить ст. 514 ГК України.

Скаржник зазначає, що 09.10.2014 року в судовому засіданні розглядалась заява ТОВ «Мірний» про виненсення окремого рішення у звязку з фальцифікацією та підробкою документів позивачем, однак місцевий суд не ознайомив останнього належним чином.

Окрім того скаржник зазначає, що їх доводи стосовно того, що Грищенко А.Н. виступав в якості ліквідатора і в якості представника позивача у справі та здійснив службове підроблення залишилося без належної уваги.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.02.2015р. у справі № 911/3333/14 апеляційну скаргу задоволено, рішення Господарського суду Київської області від 09.10.2014р. у справі № 911/3333/14 скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою постановою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" звернулось до суду з касаційною скаргою, просить постанову скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову вимовити повністю.

Постановою Вищого господарського суду від 31.03.2015р. у справі № 911/3333/14 касаційну скаргу задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 03.05.2015 у справі № 911/3333/14 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Київського апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 10.04.2015 року апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальності "Мірний" була прийнята до провадження, розгляд справи призначено в судовому засіданні за участю представників сторін на 30.04.2015р.

Розгляд справи неодноразово відкладався на підставі ст. 77 ГПК України.

09.06.2015 року представник відповідача - 1 в судове засідання не з»явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача - 2, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

13.04.2012 р. між ТОВ "Тат-Агро" та ТОВ "Мірний" було укладено договір № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу, який визначає умови купівлі-продажу товару (засобів захисту рослин, та/або мікродобрив, та/або міндобрив, та/або насіння) на умовах відстрочення платежу та предметом якого є товар, який належить продавцю на момент укладення договору або буде набутий продавцем у майбутньому.

Відповідно до п. 1.2 договору асортимент товару, його кількість, ціна визначаються у додатках до даного договору, які є його невід'ємною частиною та/або накладних документах на відпуск товару.

Згідно з п. 2.4 договору ціна товару, що є предметом даного договору, вказується у додатках до даного договору в національній валюті. Сторони встановлюють ціну на вартість товару у гривнях, а також визначають її еквівалент у доларах США.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що покупець здійснює оплату партії товару за ціною, вказаною в додатках та/або накладних документах на відпуск товару (видаткових накладних), що є невід'ємною частиною цього договору із врахуванням положень п. 2.4 та розділу 5 даного договору.

Оплата товару згідно даного договору проводиться наступним чином: 20 % від вартості товару покупець попередньо оплачує до моменту фактичного отримання товару; 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 01 липня 2012 року ( п. 5.6 договору).

Згідно з п. 8.2 договору за прострочення виконання зобов'язання покупець зобов'язаний сплатити на користь продавця від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період даного прострочення.

Пунктом 8.3 договору передбачено, що сторони, відповідно до ст. 259 ЦК України, домовились про те, що строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій становить п'ять років з моменту підписання даного договору. Крім цього, сторони, відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України, домовились про те, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань за даним договором, здійснюється протягом п'яти років з моменту підписання цього договору.

Відповідно до п. 8.4 договору покупець, у випадку порушення умов оплати вартості товару, сплачує на користь постачальника штраф в розмірі 20 % від вартості неоплаченого товару.

Згідно з п. 8.6 договору сторони зазначили, що покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами продавця сплачує на користь останнього 30 % річних.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що договір діє з моменту його підписання і скріплення печатками обома сторонами до повного виконання сторонами обов'язків по договору.

Відповідно до п. 11.2 договору всі додатки та додаткові угоди до цього договору є його невід'ємною частиною.

Додатками № 1 від 13.04.2012 р., № 2 від 25.04.2012 р., № 3 від 05.06.2012 р. та № 4 від 16.07.2012 р. сторони визначили найменування, одиницю виміру, кількість, ціну, загальну вартість та строк оплати товару.

Так, додатком № 4 від 16.07.2012 р. визначено, що оплата товару здійснюється наступним чином: 20 % від вартості товару покупець попередньо оплачує до моменту фактичного отримання товару; 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 15 серпня 2012 року.

На виконання договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. ТОВ "Тат-Агро" по видаткових накладних № РН-0000011 від 20.04.2012 р. на суму 24 316, 80 грн., № РН-0000014 від 26.04.2012 р. на суму 53 188, 44 грн., № РН-0000017 від 26.04.2012 р. на суму 24 316, 80 грн., № РН-0000051 від 05.06.2012 р. на суму 25 020, 00 грн., № РН-0000080 від 18.07.2012 р. на суму 11 649, 12 грн. було передано відповідачу - 2 товар на загальну суму 138 491, 16 грн., а відповідач - 2 вказаний товар отримав.

В свою чергу, відповідачем - 2 було частково здійснено оплату вартості отриманого товару ТОВ "Тат-Агро", а саме у розмірі 85 590, 60 грн. та наступним чином: банківська виписка від 18.04.2012 р. - 5 000, 00 грн; банківська виписка від 26.04.2012 р. - 13 000, 00 грн; банківська виписка від 18.05.2012 р. - 53 188, 44 грн; банківська виписка від 07.06.2012 р. - 585, 36 грн; банківська виписка від 14.06.2012 р. - 6 316, 80 грн; банківська виписка від 04.07.2012 р. - 5 000, 00 грн; банківська виписка від 17.07.2012 р. - 2 500, 00 грн.

Станом на 07.08.2012 р. у відповідача - 2 утворилася заборгованість перед ТОВ "Тат-Агро" за отриманий товар згідно договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. у розмірі 52 900, 56 грн.

07.08.2012 р. між ТОВ "Тат-Агро" (первісний кредитор) та ТОВ "Торговий дім "Агрохімікат" (новий кредитор) укладено угоду № 07/08-8 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), за умовами якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання ТОВ "Мірний" (боржник) зобов'язання, набутого первісним кредитором на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

Відповідно до п. 1.2 угоди № 07/08-8 первісний кредитор визначив, а новий кредитор погодив, що вартість зобов'язання, котре відступається за даною угодою, є вартістю основного зобов'язання боржника, набутого первісним кредитором на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

Згідно з п. 2.1 угоди № 07/08-8 вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить 52 900, 56 грн.

Пунктом 4.1 угоди № 07/08-8 передбачено, що первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору. Передача оригіналів та/або копій документів оформлюється актом приймання-передачі.

Відповідно до п. 4.2 угоди № 07/08-8 оригінали та/або копії документів, що передані новому кредитору повертаються первісному кредитору протягом 10 днів з моменту отримання новим кредитором від боржника суми, зазначеної у п. 2.1 договору.

Пунктом. 4.3 угоди № 07/08-8 зазначено, що первісний кредитор зобов'язаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Пунктом 6.1 угоди № 07/08-8 передбачено, що ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цією угодою.

На виконання умов угоди № 07/08-8 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 07.08.2012 р. первісний кредитор - ТОВ "Тат-Агро" відповідно до акту прийому-передачі документів б/н від 07.08.2012 р. передав, а новий кредитор - ТОВ "Торговий дім "Агрохімікат" прийняв документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору.

На виконання умов угоди № 07/08-8 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 07.08.2012 р. первісний кредитор надіслав повідомлення боржнику - Товариству з додатковою відповідальністю "Мірний" про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується повідомленнями від 07.08.2012 р., описом вкладення у цінний лист від 07.08.2012 р. та фіскальним чеком № 0265 від 07.08.2012 р.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Київської області від 18.12.2012 р. у справі № 2/104-12 стягнуто солідарно з ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ТОВ "Мірний" на користь ТОВ "Торговий дім "Агрохімікат" 900, 00 грн. боргу, 1 609, 50 грн. судового збору, 5 000, 00 грн. витрат на оплату послуг адвоката, а також стягнуто з ТОВ "Мірний" на користь ТОВ "Торговий дім "Агрохімікат" 52 000, 56 грн. боргу.

З рішення вбачається, що з Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" було стягнуто заборгованість (основний борг) за отриманий товар згідно договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. у розмірі 52 900, 56 грн.

Відповідно до ст. 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з ст. 115 ГПК України рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України.

Відповідно до довідки Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області № 09.2-8574/28549-09-22-936 від 30.10.2013 р. вбачається, що заборгованість (основний борг) за отриманий товар згідно договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. у розмірі 52 900, 56 грн. була стягнута з відповідача - 2 в ході примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 18.12.2012 р. у справі № 2/104-12 відповідно до платіжного доручення № 464 від 24.04.2013 р.

Таким чином, заборгованість за отриманий товар згідно договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. відповідачем - 2 була повністю погашена 24.04.2013 р.

17.12.2012 р. між ТОВ "Тат-Агро" (первісний кредитор) та ТОВ "Незалежна юридична компанія" (новий кредитор) було укладено угоду № 17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" (боржник) зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р

Відповідно до п. 1.2 угоди № 17-50/12 за цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), а також в нарахованому розмірі пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, за весь період існування прострочення виконання боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

Згідно з п. 2.1 угоди № 17-50/12 вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, проте не обмежується, сумою у розмірі 40 000, 00 грн.

Пунктом 2.2 угоди № 17/50-12 визначено, що з моменту укладення даної угоди, новий кредитор наділяється всіма (будь-якими) правами первісного кредитора, що випливають із норм чинного законодавства України у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

Відповідно до п. 4.1 угоди № 17-50/12 первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору.

Згідно з п. 4.3 угоди № 17-50/12 первісний кредитор зобов'язаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Пунктом 6.1 угоди № 17-50/12 передбачено, що ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цією угодою.

На виконання умов угоди № 17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 17.12.2012 р. первісний кредитор - ТОВ "Тат-Агро" відповідно до акту прийому-передачі документів б/н від 17.12.2012 р. передав, а новий кредитор - ТОВ "Незалежна юридична компанія" прийняв документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору.

Також, на виконання умов угоди № 17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 17.12.2012 р. первісний кредитор надіслав повідомлення боржнику - Товариству з додатковою відповідальністю "Мірний" про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується повідомленням від 17.12.2012 р., описом вкладення у цінний лист від 06.06.2014 р. та фіскальним чеком № 1857 від 06.06.2014 р.

16.01.2014 р. між ТОВ "Казус-Про", що є правонаступником ТОВ "Незалежна юридична компанія" (первісний кредитор) та ТОВ "Компанія "Нотапс" (новий кредитор - позивач) було укладено угоду № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" (надалі - боржник) зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. та угоди № 17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 17.12.2012 р., у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

Відповідно до п. 1.2 угоди № 16-50/14 за цією угодою новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в розмірі заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), а також в нарахованому розмірі пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, за весь період існування прострочення виконання боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

Згідно з п. 2.1 угоди № 16-50/14 вартість зобов'язання, що відступається за даною угодою, становить, у розмірі 40 000, 00 грн.

Пунктом 2.2 угоди № 16-50/14 визначено, що з моменту укладення даної угоди, новий кредитор наділяється всіма (будь-якими) правами первісного кредитора, що випливають із норм чинного законодавства України у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

Відповідно до п. 4.1 угоди № 16-50/14 первісний кредитор зобов'язаний передати новому кредитору оригінали та/або копії документів, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору.

Згідно з п. 4.3 угоди № 16-50/14 первісний кредитор зобов'язаний сповістити боржника про поступку права вимоги за цією угодою.

Пунктом 6.1 угоди № 16-50/14 передбачено, що ця угода набуває чинності з моменту її підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цією угодою.

На виконання умов угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 16.01.2014 р. первісний кредитор - ТОВ "Казус-Про" відповідно до акту прийому-передачі документів б/н від 16.01.2014 р. передав, а новий кредитор - ТОВ "Компанія "Нотапс" прийняв документи, що підтверджують права вимоги виконання зобов'язання боржником новому кредитору.

Також, на виконання умов угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 16.01.2014 р. первісний кредитор надіслав повідомлення боржнику - Товариству з додатковою відповідальністю "Мірний" про заміну кредитора у зобов'язанні, що підтверджується повідомленням від 16.01.2014 р., описом вкладення у цінний лист від 06.06.2014 р. та фіскальним чеком № 1861 від 06.06.2014 р.

У зв'язку з вищезазначеним, позивач стверджує, що у нього виникло право вимоги до відповідача - 2 щодо сплати заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), а також пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, за весь період існування прострочення виконання боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р.

14.04.2014 р. між ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" та ТОВ "Компанія "Нотапс" було укладено договір поруки № 14-04-2014-3, за умовами якого відповідач - 1 поручається перед позивачем за виконання обов'язку Товариством з додатковою відповідальністю "Мірний" щодо виконання грошового зобов'язання щодо сплати розміру пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем 2 грошового зобов'язання згідно договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. та угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 16.01.2014 р. (надалі - основний договір).

Відповідно до п. 3.1 договору поруки відповідальність відповідача - 1 перед позивачем обмежується сплатою розміру пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат у сумі 30 000, 00 грн.

Згідно з п. 4.1 договору поруки у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) відповідачем - 2 обов'язку за основною угодою, позивач вправі звернутися із вимогою про виконання як до відповідача - 2, так і до відповідача - 1, які несуть солідарну відповідальність перед позивачем.

Пунктом 6.1 договору поруки передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до моменту припинення поруки.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з тим, що відповідач - 2 не виконав свої договірні зобов'язання згідно договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. та угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст.ст. 512-519 ЦК України) від 16.01.2014 р., позивач звернувся до відповідача - 1 з вимогою вих. № 05-3/14 від 05.05.2014 р. про виконання в триденний термін із моменту отримання даної вимоги взятих на себе зобов'язань відповідно до договору поруки № 14-04-2014-3 від 14.04.2014 р.

Відповідач - 1, у відповідь на вищевказану вимогу позивача направив останньому лист вих. № 3-05-14 від 12.05.2014 р., у якому зазначає про те, що зобов'язання взяті ним згідно договору поруки № 14-04-2014-3 від 14.04.2014 р. виконати не в змозі у зв'язку із скрутним фінансовим становищем. Крім того, відповідач - 1 у даному листі гарантує позивачу, що взяті ним зобов'язання за договором поруки № 14-04-2014-3 від 14.04.2014 р. будуть виконані в строк до 31.10.2014 р.

Таким чином, враховуючи те, що відповідач 2 неналежно та несвоєчасно виконав свої грошові зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., а відповідач - 1 не виконав своїх зобов'язань за договором поруки № 14-04-2014-3 від 14.04.2014 р., позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач - 2, заперечуючи проти позову, посилається на те, що згідно п. 1 роз'яснень Вищого арбітражного суду України від 14.12.1993 р. за № 01-6/1301 "Про деякі питання уступки вимоги і переводу боргу" кредитор не має права залишати за собою основні вимоги за зобов'язанням і уступити іншій особі тільки права, що забезпечують виконання зобов'язання (у тому числі неустойка, штраф, пеня), а тому позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" є безпідставним та необґрунтованим.

Щодо вищезазначеного суд зазначає наступне.

Згідно з п. 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України до відносин, що виникли після набрання чинності ЦК України від 16.01.2003 р., застосовуються положення зазначеного кодексу.

Так, відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю.

Суд звертає увагу, що роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 14.12.1993 р. за № 01-6/1301 "Про деякі питання уступки вимоги і переводу боргу", на які посилається відповідач - 2, регулюють питання застосування ст. 197 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р.

Разом з тим, відповідно до положень п. 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі заміни кредитора в зобов'язанні не в повному обсязі (у подільному зобов'язанні; в разі передачі новому кредитору права на стягнення неустойки окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням тощо) новий кредитор є правонаступником первісного кредитора лише в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу відповідних прав якщо інше не встановлено договором або за законом (стаття 514 ЦК України).

За загальним правилом, закріпленим у ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов'язанні, однак у договорі про заміну кредитора (про відступлення права вимоги) сторони вправі самостійно визначити обсяг прав, які переходять до нового кредитора.

Отже, сторони можуть провести часткову заміну кредитора у зобов'язанні за умови подільності зобов'язання. У первісного кредитора є можливість передати новому кредиторові право на стягнення неустойки (штрафу, пені), відсотків або відшкодування збитків окремо від передачі прав вимоги за основним зобов'язанням.

Згідно з ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який построчив виконання грошового зобов'язання, зобов'язаний на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Вищенаведені норми надають право кредитору вимагати від боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повернення не тільки основного боргу, а й сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних від простроченої суми, які є фактично платою за користування боржником грошовими коштами кредитора за весь період прострочки виконання грошового зобов'язання, а також пені та штрафу.

Також, зазначені норми не обмежують права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов'язання не виконується і після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Тобто, обов'язок оплатити основний борг, а також обов'язок оплатити нараховані на основний борг пеню, штраф, три відсотки річних та інфляційні втрати, є подільними один від одного зобов'язаннями, хоча і є взаємопов'язаними між собою. Крім того, норми цивільного законодавства не ставлять в залежність одночасність вимог кредитора на стягнення з боржника основної заборгованості від одночасності права вимоги на стягнення трьох відсотків річних, інфляційних, штрафу та пені у зв'язку з простроченням основного грошового зобов'язання.

Таким чином, суд вважає, що посилання відповідача - 2 на неподільність прав, в даному випадку прав вимоги про стягнення штрафу, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які не можуть передаватися окремо від основних прав за зобов'язанням, є помилковим та таким, що не відповідає нормам матеріального права.

Враховуючи те, що позивач на підставі угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні від 16.01.2014 р., з урахуванням угоди № 17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 17.12.2012 р., отримав право замість первісного кредитора вимагати від відповідача - 2 сплати заборгованості в нарахованому розмірі пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, за весь період існування прострочення виконання боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., а тому суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" є правомірними.

Відповідачі заявлених до них вимог щодо стягнення заборгованості за договором № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., з урахуванням угоди № 17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні від 17.12.2012 р., угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні від 16.01.2014 р. та договору поруки № 14-04-2014-3 від 14.04.2014 р., належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ними зобов'язань за зазначеними договорами суду не надали.

Зважаючи на те, що відповідач - 2 прострочив виконання грошового зобов'язання щодо сплати вартості отриманого товару згідно договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., позивач просить суд, на підставі п. 8.2 договору, стягнути солідарно з відповідачів пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період даного прострочення, яка за розрахунком позивача складає 6 435, 02 грн. за період з 02.07.2012 р. по 23.04.2013 р. та нарахована на суму боргу у розмірі 52 900, 56 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій (неустойки, штрафу, пені) за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з умов договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., сторонами при укладенні даного договору встановлено інше нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання (п. 8.3 договору), а саме "нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання за даним договором здійснюється протягом п'яти років з моменту підписання даного договору".

Розрахунок пені, зроблений позивачем є арифметично невірним, оскільки позивачем не враховано положення, визначені сторонами у додатку № 4 від 16.07.2012 р. до договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., яким передбачено, що оплата товару здійснюється наступним чином: 20 % від вартості товару покупець попередньо оплачує до моменту фактичного отримання товару; 80 % від вартості товару оплачується покупцем в строк до 15 серпня 2012 року.

Таким чином, за розрахунком суду, який здійснений з урахуванням положень додатку № 4 від 16.07.2012 р., здійснених відповідачем 2 проплат та заявленого позивачем періоду, стягненню підлягає 6 226, 84 грн. пені.

Враховуючи те, що відповідач - 2 порушив строки виконання грошового зобов'язання на умовах, встановлених договором № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 30 % річних у розмірі 12 870, 08 грн. за період з 02.07.2012 р. по 23.04.2013 р. та інфляційні втрати у розмірі 108, 70 грн. за період з вересня 2012 року по квітень 2013 року, що нараховані на суму боргу у розмірі 52 900, 56 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п. 8.6 договору сторони відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України дійшли згоди, що покупець у випадку прострочення оплати товару за користування коштами продавця сплачує на користь останнього 30 % річних.

Судом було перевірено розрахунок 30 % річних, зроблений позивачем і встановлено, що він є арифметично невірним, оскільки позивачем не враховано положення визначені сторонами у додатку № 4 від 16.07.2012 р. до договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р. щодо строків оплати товару.

Таким чином, за розрахунком суду, який здійснений з урахуванням положень додатку № 4 від 16.07.2012 р., здійснених відповідачем - 2 проплат та заявленого позивачем періоду, стягненню підлягають 30 % річних у розмірі 12 487, 81 грн.

За розрахунком суду сума інфляційних втрат є більшою, ніж заявлена позивачем, а оскільки, в силу вимог п. 2 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, суд не може виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, з відповідачів на користь позивача стягненню підлягають інфляційні втрати у розмірі 108, 02 грн.

Крім того, позивач, на підставі п. 8.4 договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., просить стягнути солідарно з відповідачів штраф у розмірі 10 580, 11 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Що стосується розрахуноку штрафу здійснений позивачем, встановлено, що він є арифметично вірним, відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимоги в цій частині позову підлягають задоволенню.

Крім того, позивач просить покласти на відповідачів адвокатські витрати у розмірі 2 500, 00 грн.

Згідно з ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 48 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру".

В розумінні даних статей судовими витратами є лише оплата тих послуг, які надаються адвокатами, що відповідають вимогам ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та здійснюють свою діяльність у організаційних формах, зазначених у ст.ст. 4, 13, 14, 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до матеріалів справи, між ТОВ "Компанія "Нотапс" (замовник) та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем (виконавець) було укладено договір № 11-3/06-14 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 11.06.2014 р., за умовами якого, виконавець зобов'язався надати замовнику правову допомогу щодо аналізу правовідносин між замовником та ТОВ "Мірний" і ТОВ "ПК Трейдсервісгруп" (боржники), які виникли на підставі договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні від 16.01.2014 р. та договору поруки № 14-04-2014-3 від 14.04.2014 р., надання консультацій з приводу можливого та законодавчо доцільного стягнення з боржників обрахованого, відповідно до норм чинного законодавства України, розміру пені, 30 % річних, штрафу та інфляційних втрат, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням боржниками перед замовником зобов'язання щодо договору № ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 р., угоди № 16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язанні від 16.01.2014 р. та договору поруки № 14-04-2014-3 від 14.04.2014 р., консультації з питань практичного застосування норм цивільного, господарського та господарсько-процесуального законодавства із врахуванням останніх змін та доповнень, що стосуються зазначених правовідносин та підстав їх виникнення, підготовки та написання від імені замовника до господарського суду відповідної позовної заяви, представництві інтересів замовника у суді під час розгляду судової справи за поданим позовом, здійснення інших процесуальних заходів направлених на виконання умов та обов'язків виконавця за даним договором.

Відповідно до п. 1.2 договору правова допомога за даним договором вважається наданою та виконаною з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту здачі-приймання виконаних робіт щодо надання правової допомоги.

Згідно з п. 3.1 договору сторони погодили, що розмір оплати послуг виконавця (гонорар) за даним договором становить 2 500, 00 грн.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що суму, зазначену в п. 3.1 договору, замовник повинен сплатити в строк до 31.08.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ "Компанія "Нотапс" (замовник) та адвокатом Грищенком Олександром Миколайовичем (виконавець) було підписано акт прийому-передачі документів від 11.06.2014 р. та акт здачі-приймання виконаних робіт щодо надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 31.07.2014 р., відповідно до якого загальна вартість виконаних послуг склала 2 500, 00 грн.

Відповідно до платіжного доручення № 8 від 01.08.2014 р. позивач перерахував на рахунок адвоката Грищенка Олександра Миколайовича грошові кошти у розмірі 2 500, 00 грн. у якості плати за адвокатські послуги згідно договору № 11-3/06-14 від 11.06.2014 р.

У матеріалах справи міститься: копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 3888 від 29.10.2009 р. на ім'я Грищенка Олександра Миколайовича, копія посвідчення адвоката на ім'я Грищенка Олександра Миколайовича, довідка форми № 4-ОПП № 325/26-50-18-05-22 від 18.02.2014 р. про взяття на облік платника податків адвоката Грищенка Олександра Миколайовича, повідомлення форми № 2-ЄСВ № 368/26-50-18-05-22 від 19.03.2014 р. про взяття на облік платника єдиного внеску Грищенка Олександра Миколайовича, довідка Публічного акціонерного товариства "Український професійний банк" № б/н від 21.03.2014 р. про відкриття поточного рахунку на ім'я адвоката Грищенка Олександра Миколайовича та довіреність від 18.08.2014 р., видана Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія "Нотапс" на представництво його інтересів Грищенком Олександром Миколайовичем.

Пунктом 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" передбачено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Таким чином, послуги адвоката в розумінні ст. 44 Господарського процесуального кодексу України та правомірно покладені на відповідачів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 29 402, 78 грн., з яких: 6 226, 84 грн. - пені, 12 487, 81 грн. - 30 % річних, 108, 02 грн. - інфляційних втрат та 10 580, 11 грн. - штрафу.

Стосовно доводів виладених в апеляційній скарзі, слід зазначити наступне, що роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 14 грудня 1993 року №01-6/1301 «Про деякі питання уступки вимоги і переводу боргу», не є джерелом права, а тому не може бути застосоване судом при вирішенні спору. Поряд із цим варто звернути увагу на те, що положення роз 'яснення Вищого арбітражного суду України від 14 грудня 1993 року №01-6/1301 «Про деякі питання уступки вимоги і переводу боргу» регулюють статтю 197 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року.

З 01 січня 2004 року вступив набув чинності Цивільний кодекс України від 16.01.2003 року.

Відповідно до пункту 2, 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року, визнано таким, що втратив чинність з 1 січня 2004 року - Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Слід зазначити, що деякі положення роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 14 грудня 1993 року №01-6/1301 «Про деякі питання уступки вимоги і переводу боргу» на сьогодні не діють, проте діють щодо тих правовідносин, котрі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року.

Правове регулювання правовідносин, котрі виникли із договору №ТАТ09/2012 купівлі- продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 року здійснюється відповідно до Цивільного кодексу України від 16.01.2003 року. Будь-яке взяття до уваги норм та положень Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, в тому числі й роз'яснення, листи, рекомендації, судова практика за період із 18 липня 1963 року по 31 грудня 2003 року, неприпустимою.

Відступлення права вимоги є правочином (договором), на підставі якого старий кредитор передає свої права новому кредитору, а новий кредитор приймає ці права і зобов'язується або не зобов'язується їх оплатити.

17 грудня 2012 року між ТОВ „ТАТ-АГРО" та ТОВ „НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ" було укладено Угоду №17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язанні (відступлення права вимоги в порядку ст. 512-519 ЦК України), відповідно до якої, первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "МІРНИЙ", зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30%-річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 року у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем-2 грошового зобов'язання згідно договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13.04.2012 року.

Відповідно до умов угоди №17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 17 грудня 2012 року, новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від боржника сплати грошової суми в нарахованому розмірі пені, 30%-річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат, за весь період існування прострочення виконання боржником грошового зобов'язання щодо оплати вартості отриманого товару на підставі договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13 квітня 2012 року (пункт 1.2., 2.2. Угоди).

На виконання умов даної угоди (п. 4.1.), ТОВ „ТАТ-АГРО" було передано ТОВ „НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ" перелік документів, що підтверджують права вимоги виконання ТДВ "МІРНИЙ" обумовленого зобов'язання. У відповідності до ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до пункту 4.3. угоди, ТОВ „ТАТ-АГРО" повідомленням про зміну кредитора у зобов'язані, належним чином повідомило ТДВ "МІРНИЙ" про зазначені вище обставини.

16 січня 2014 року між ТОВ «КАЗУС-ПРО», як правонаступником ТОВ „НЕЗАЛЕЖНА ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ", та ТОВ «Компанія «НОТАПС»» було укладено угоду №16-50/14 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України). Розділом 1 даної угоди, встановлено, що Первісний кредитор (ТОВ «КАЗУС-ПРО») відступає новому кредитору (ТОВ «Компанія «НОТАПС»») право вимоги виконання Товариством з додатковою відповідальністю "МІРНИЙ" (), зобов'язання щодо сплати розміру заборгованості (дооцінки вартості товару (курсової різниці), пені, 30%-річних, штрафу та інфляційних втрат, набутих первісним кредитором на підставі договору №ТАТ09/2012 купівлі- продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13 квітня 2012 року та згідно угоди №17-50/12 про заміну кредитора у зобов'язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 17 грудня 2012 року, у зв'язку із неналежним, несвоєчасним та неповним виконанням відповідачем-2 грошового зобов'язання згідно договору №ТАТ09/2012 купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 13 квітня 2012 року.

Варто також зазначити те, що перелік умов, за яких не допускається заміна кредитора у зобов'язанні, є вичерпним. Відступлення права вимоги щодо стягнення пені, 30%-річних, штрафу, дооцінки вартості товару (курсової різниці) та інфляційних втрат, не входить до обмеження та заборони на укладення даного роду угод відповідного змісту.

Таким чином, позивачу передано вищезазначені вимоги у відповідності до норм чинного законодавства України та із дотриманням положень статті 514 ЦК України.

Із метою дотримання єдиної позиції щодо розгляду аналогічних спорів, що склались у господарських судах України, слід врахувати по аналогічного роду спорах (подільність зобов'язань) зміст та сутність позиції Вищого господарського суду України у таких постановах: у справі №4/030-09 від 09.12.2009 року, у справі №31/424 від 02.06.2010 року, у справі №8/079-11/14 від 14.08.2012 року, у справі №5/097-12 від 06.08.2013 року.

Аналізуючи наведене, колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду Київської області обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Мірний" на рішення Господарського суду Київської області від 09 жовтня 2014 року у справі № 911/3333/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 09 жовтня 2014 року у справі № 911/3333/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 911/3333/14 повернути до Господарського суду Київської області.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Р.В. Федорчук