РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2015Справа №910/5147/15-г

За позовом Державного підприємства "Придніпровська залізниця"

до Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України"

про стягнення 41880,00 грн.

Суддя Гумега О.В.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Євтєєва О.М. за довіреністю № ЦУПП-46 від 16.02.2015 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство "Придніпровська залізниця" (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України" (відповідач) про стягнення з останнього 41880,00 грн. штрафу за перевезення надлишку вантажу по залізничній накладній № 53125381, на підставі складеного позивачем комерційного акту А № 049244/12 від 04.05.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що при здійсненні перевезення залізничним транспортом у міжнародному сполученні відповідачем було невірно зазначено дані стосовно навантаження вагонів у залізничній накладній № 53125381, що у відповідності до п. 3 ч. 1 § 3 ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення є підставою для стягнення штрафу з вантажовідправника.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2015 порушено провадження у справі № 910/5147/15-г та прийнято позовну заяву до розгляду, розгляд справи призначено на 26.05.2015 о 15:00 год.

26.05.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява, відповідно до якої повідомлено суд про відсутність аналогічного спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, та про відсутність рішення з такого спору, надані пояснення з приводу інфраструктурної складової ставки плати за власний вагон (2292,00) та повідомлено, що Хлібодарівське кар'єроуправління є структурним підрозділом Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України".

26.05.2015 через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, зокрема, копій Статуту ДП "Придніпровська залізниця" та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно ДП "Придніпровська залізниця".

В судове засідання, призначене на 26.05.2015, з'явились представники позивача та відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.05.2015 подав підтвердження про відсутність аналогічного спору. Підтвердження залучене судом до матеріалів справи та передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представники позивача в судовому засіданні 26.05.2015 подали заяву про стягнення з відповідача судових витрат на відрядження представника позивача до суду, а саме за проїзд поїздом в загальній сумі 581,62 грн. Заява залучена судом до матеріалів справи та передана до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представники позивача в судовому засіданні 26.05.2015 надали усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.05.2015 звернувся до суду з усним клопотанням про відкладення розгляду справи та надання часу для ознайомлення з матеріалами справи для підготовки відзиву на позовну заяву.

Усне клопотання відповідача судом задоволене, у зв'язку з чим судом оголошено перерву до 15.06.2015 о 11:40 год. та зобов'язано сторони виконати в повному обсязі вимоги ухвали суду від 07.05.2015.

28.05.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та зняття копій необхідних документів.

04.06.2015 через відділ діловодства суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу за перевантаження вагонів понад вантажопідйомність. В обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову відповідач послався на те, що накладна № 53125381 та лист Хлібодарівського кар'єроуправління (б/н, б/д) про відвантаження останньому надлишків спірного вантажу оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, а тому не можуть бути належними доказами невірного зазначення відповідачем у накладній № 53125381 маси вантажу. Як зазначив відповідач, лист Хлібодарівського кар'єроуправління (який до того ж не є розпискою, як стверджує позивач) в порушення пунктів 3.9, 3.16, 3.17, 3.18 Інструкції з діловодства в Державній адміністрації залізничного транспорту України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 07.11.2012 № 400-Ц, не містить таких реквізитів документа Укрзалізниці, як назва виду документа, дата документа, реєстраційний індекс; а накладна № 53125381, на думку відповідача, в порушення § 2 ст. 7 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення складена російською мовою.

Представники позивача в судове засідання 15.06.2015 не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Як зазначено у п.п. 3.9.1 п. 3.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. Там же зазначено, що у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Отже, з огляду на присутність представників позивача в судовому засідання 26.05.2015, в якому судом оголошено перерву до 15.06.2015 о 11:40 год., позивач вважається належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, призначеного на 15.06.2015 о 11:40 год. Крім того, в матеріалах справи наявна розписка сторін про те, що вони повідомлені про оголошення перерви в судовому засіданні 26.05.2015 на 15.06.2015 о 11:40.

При цьому судом встановлено, що станом на час судового засідання 15.06.2015 позивач не подавав та не надсилав до суду клопотань (заяв) про зміну позовних вимог або про відмову від позову, а таке свідчить про те, що позивач підтримує позовні вимоги в редакції позовної заяви № НЮС-1/80 від 26.02.2015.

Відповідно до абз. 1 п.п. 3.9.2 п. 3.9 зазначеної постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 15.06.2015 без участі представника позивача, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.06.2015 проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 15.06.2015 було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року зі станції Хлібодарівка Донецької залізниці по залізничній накладній № 53125381 на станцію Придача Південно - Східної залізниці було відправлено вантаж - гальку, гравій та щабель загальною вагою 1720 500 кг, відправник - Хлібодарівське кар'єроуправління, яке є відокремленим структурним підрозділом та входить до складу Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України" (відповідач).

Відповідно до вищенаведеної залізничної накладної вбачається, що вантаж перевозився, зокрема, у вагонах № 55255913, № 56302474, № 56341936, № 55496434, № 55490791 та № 53004131.

Вантажовідправник у залізничній накладній № 53125381 зазначив, що у кожний з вищенаведених вагонів завантажено по 69000 кг вантажу.

04.05.2014 на станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці України було проведено контрольне зважування вагонів № 55255913, № 56302474, № 56341936, № 55496434, № 55490791 та № 53004131.

При контрольному зважуванні було встановлено, що маса вантажу, вказана в залізничній накладній № 53125381 у графах "маса (в кг), визначена відправником", не відповідає фактичній масі вантажу, що наявний у вказаних вагонах.

Зокрема, під час контрольного зважування 04.05.2014 вищенаведених вагонів на справних перевірених 150-т вагонних вагах ст. Павлоград-1 (повірка 10.04.2014, що підтверджується технічним паспортом засобу вагоновимірювальної техніки (вагонні ваги) № 7) встановлено наступне:

- у вагоні № 55255913 маса вантажу складає 72600 кг, тоді як у залізничній накладній було зазначено 69000 кг, тобто, фактично маса вантажу більше проти даних залізничної накладної на 3600 кг;

- у вагоні № 56302474 маса вантажу складає 73500 кг, тоді як у залізничній накладній було зазначено 69000 кг, тобто, фактично маса вантажу більше проти даних залізничної накладної на 4500 кг;

- у вагоні № 56341936 маса вантажу складає 72150 кг, тоді як у залізничній накладній було зазначено 69000 кг, тобто, фактично маса вантажу більше проти даних залізничної накладної на 3150 кг;

- у вагоні № 55496434 маса вантажу складає 71000 кг, тоді як у залізничній накладній було зазначено 69000 кг, тобто, фактично маса вантажу більше проти даних залізничної накладної на 2000 кг;

- у вагоні № 55490791 маса вантажу складає 72700 кг, тоді як у залізничній накладній було зазначено 69000 кг, тобто, фактично маса вантажу більше проти даних залізничної накладної на 3700 кг;

- у вагоні № 53004131 маса вантажу складає 72700 кг, тоді як у залізничній накладній було зазначено 69000 кг, тобто, фактично маса вантажу більше проти даних залізничної накладної на 3700 кг.

За наслідками проведення контрольного зважування представниками станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми № 403 від 04.05.2014 та комерційний акт А № 049244/12 від 04.05.2014.

Усі виявлені надлишки вантажу із вагонів № 55255913 (3600 кг), № 56302474 (4500 кг), № 56341936 (3150 кг), № 55496434 (2000 кг), № 55490791 (3700 кг) та № 53004131 (3700 кг) було відвантажено та забрано самовивозом Хлібодарівським кар'єроуправлінням зі станції Павлоград - 1, про що свідчить розписка, як про це зазначив позивач у позовній заяві, додавши до останньої в якості додатку копію відповідного листа (б/н, б/д) за підписом директора Хлібодарівського кар'єроуправління.

Позивач посилається на приписи п. 3 ч. 1, ч. 3 § 3 ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, як на підставу стягнення з відповідача як вантажовідправника штрафу за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці.

Відповідач відповідно до поданого суду відзиву на позовну заяву позовні вимоги заперечує, оскільки залізнична накладна № 53125381 та лист Хлібодарівського кар'єроуправління (б/н, б/д) про відвантаження останньому надлишків спірного вантажу оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, а тому не можуть бути належними доказами невірного зазначення відповідачем у накладній № 53125381 маси вантажу.

Приписами статей 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими підлягають задоволенню повністю з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 ЦК України).

Згідно ч.ч. 1, 2, 3 ст. 909 Цивільного кодексу України, ч.ч. 1, 2 ст. 307 Господарського кодексу України (далі - ГК України) за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Відповідно ч. 5 ст. 307 ГК України визначено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань. Аналогічні приписи містить ч. 2 ст. 908 ЦК України.

Обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом, визначає Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 (далі - Статут).

Правовідносини з міжнародного залізничного вантажного сполучення регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення, яке є обов'язковою для України (далі - УМВС) з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦК України чинний міжнародний договір, який регулює цивільні правовідносини, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, є частиною національного цивільного законодавства України.

Якщо у чинному міжнародному договорі України, укладеному у встановленому законом порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом цивільного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України (ч. 2 ст. 10 ЦК України).

Згідно з ст. 42 Закону України "Про транспорт" якщо міжнародним договором, укладеним Україною, встановлені інші правила ніж ті, що містяться у законодавстві України про транспорт, то застосовуються правила відповідного міжнародного договору.

Пунктом 4 Статуту залізниць України визначено, що перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), господарський суд вирішує господарські спори на підставі Конституції України, цього Кодексу, інших законодавчих актів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо в міжнародних договорах України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору (ч. 3 ст. 4 ГПК України).

Згідно з п. 2 ст. 2 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення дана угода застосовується до всіх перевезень вантажів, які здійснюються в прямому міжнародному залізничному вантажному сполученні за накладними УМВС та тільки у мережі залізниць учасниць даної Угоди.

Наведена вище Угода є чинною для України відповідно до Закону України "Про правонаступництво в Україні" та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 26.07.2012 Вищого господарського суду України по справі № 5019/315/12.

Відповідно до § 1 ст. 7 УМВС договір перевезення оформлюється накладною єдиного зразка. Одночасно з пред'явленням вантажу до перевезення відправник для кожної відправки повинен надати станції відправлення правильно заповнену та підписану накладну. Накладна повинна бути заповнена в строгій відповідності з Поясненням по заповненню накладної УМВС (Додаток 12.5).

Відомості, що вносяться до накладної, повинні зазначатись розбірливо чорнилами, кульковою ручкою, на друкарській машині, комп'ютері, виконані типографським способом чи нанесені штемпелем. Всі відомості в накладну повинні бути внесені відправником або залізницею у відповідні графи (§ 5 ст. 7 УМВС).

Відповідно до § 11 ст. 7 УМВС передбачено, що маса вантажу, а також спосіб її визначення зазначається в накладній у відповідності з внутрішніми правилами, що діють на залізниці відправлення.

Згідно § 6 ст. 9 УМВС вагони можуть бути завантажені до максимальної вантажопідйомності з урахуванням допустимого навантаження від осі вагону на колію у відповідності до § 3 ст. 8. Завантаження вагону понад максимальну вантажопідйомність є перевантаженням.

Як встановлено судом, відповідачем було зазначено масу по кожному спірному вагону - 69000 кг.

За приписами § 1, 2 ст. 12 УМВС відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній. Він несе відповідальність за всі наслідки неправильного, неточного або неповного зазначення цих відомостей і заяв, а також від того, що вони внесені в невідповідну графу накладної. Залізниця має право перевірити правильність відомостей і заяв, зазначених відправником у накладній. Якщо в результаті перевірки вантажу, здійсненої на шляху прямування або на станції призначення, з'ясувалося, що відомості, зазначені у накладній відправником, не відповідають дійсності, станція, яка проводили перевірку, повинна про це скласти комерційний акт відповідно до статті 18 і зробити відмітку про акт у накладній в графі "Комерційний акт".

Відповідно до § 1 ст. 18 УМВС залізниця повинна скласти комерційний акт, якщо під час перевезення або видачі вантажу вона здійснює перевірку стану вантажу, його маси або кількості місць, а також наявності накладної і при цьому встановлює: 1) повну або часткову втрату вантажу, недостачу маси, її пошкодження, псування або зниження якості вантажу з інших причин; 2) невідповідність між даними, зазначеними в накладній, і вантажем в натурі про найменування, масу, кількість місць вантажу, знаки (марки) та номери місць вантажу, найменування одержувача або станції призначення; 3) відсутність накладної чи окремих її листів з даного вантажу або вантажу по даній накладній; 4) відсутність або нестачу відправних перевізних засобів, зазначених у накладній.

За приписами ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

Як встановлено судом, за наслідками проведення контрольного зважування представниками станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці було складено акт загальної форми 403 від 04.05.2014 та комерційний акт А № 049244/12 від 04.05.2014 та акт загальної форми 404 від 04.05.2014, у яких вказано про невідповідність зазначених у накладній відомостей про вагу вантажу його реальній вазі.

При цьому матеріали справи не містять доказів скасування наведених акту загальної форми та комерційного акту. Відповідачем під час розгляду спору жодних заперечень з приводу даних, наведених у акті загальної форми 403 від 04.05.2014 та комерційному акті А № 049244/12 від 04.05.2014, представлено не було.

Отже, враховуючи наведені вище приписи законодавства та встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що акт загальної форми 403 від 04.05.2014 та комерційний акт А № 049244/12 від 04.05.2014 є належними та допустимими у розумінні ст. 34 ГПК України доказами невірного зазначення відповідачем (вантажовідправником) відомостей щодо маси вантажу та перевантаження вагонів поверх їх максимальної вантажопідйомності.

За приписами ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Як вище зазначалось, у відповідності до ст. 12 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (УМВС) відправник несе відповідальність за правильність відомостей і заяв, зазначених ним у накладній.

Вказаною статтею УМВС передбачено стягнення штрафу за неправильне, неповне і неточне зазначення у накладній відомостей і заяв, у результаті чого: 1) були прийняті до перевезення вантажі, які не допускаються до перевезення 2) вантажі, допускаються до перевезення тільки з дотриманням особливих умов, були прийняті до перевезення без дотримання умов, передбачених для даного вантажу; 3) при навантаженні вантажу відправником був допущений перевантаження вагона понад його максимальної вантажопідйомності (ч. 1 § 3 ст. 12 УМВС).

Відповідно до ч. 3 § 3 ст. 12 УМВС передбачено, що штрафи по пункту 3 даного параграфу стягуються у відповідності зі статтею 15 у п'ятикратному розмірі провізної плати за перевезення надлишку маси вантажу по залізниці, на якій був виявлений цей надлишок. Цей штраф не підлягає стягненню, якщо у відповідності з внутрішніми правилами, діючими на залізниці відправлення, відправник зробив у накладній в графі "Особливі заяви відправника" запис про необхідність зважування залізницею завантаженого вагона.

У п. 1 § 1 ст. 15 УМВС зазначено, що за перевезення по залізницях відправлення плата стягується з відправника на станції відправлення або у відповідності з діючими на залізницях відправлення внутрішніми правилами.

Статтею 13 УМВС передбачено, що провізні платежі, під якими розуміються плата за перевезення вантажу, проїзд провідника, водія автопоїзда, додаткові збори та інші витрати, що виникли за період від прийому вантажу до перевезення до моменту видачі одержувачу, обчислюються за такими тарифами, що діють в день укладення договору перевезення, зокрема, у сполученні між станціями залізниць сусідніх країн за перевезення по залізницях країни відправлення та країни призначення - за тарифами, що застосовуються залізницями цих країн для таких перевезень.

Оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується невірне зазначення відповідачем (вантажовідправником) у залізничній накладній № 53125381 відомостей щодо маси вантажу та перевантаження вагонів поверх їх максимальної вантажопідйомності, суд вважає, що нарахування позивачем у даному випадку штрафу за допущені відповідачем (вантажовідправником) порушення при заповненні залізничної накладної є обґрунтованим.

При цьому доводи відповідача з приводу того, що залізнична накладна № 53125381 та лист Хлібодарівського кар'єроуправління (б/н, б/д) про відвантаження останньому надлишків спірного вантажу оформлені з порушенням вимог чинного законодавства, а тому не можуть бути належними доказами невірного зазначення відповідачем у накладній № 53125381 маси вантажу, суд відхиляє як безпідставні. При цьому суд виходив з того, що відомості у накладній, в т.ч. щодо маси вантажу, зазначаються саме відправником, а складання накладної російською жодним чином не може вплинути на правильність зазначення відправником у накладній маси вантажу. Крім того, саме приписами § 2 ст. 7 УМВС, на які посилається відповідач, стверджуючи, що накладна № 53125381 складена російською мовою, а тому не відповідає чинному законодавству, безпосередньо визначено, що бланки накладної друкуються та заповнення накладної здійснюється на одній з робочих мов ОСЗД (китайською, російською), зокрема, при перевезенні в/з Російську Федерацію, Україну або транзитом через них - на російській мові. Таким чином, накладна № 53125381 складена у відповідності до наведених приписів УМВС на російській мові.

Також, на думку суду, безпідставними є і доводи відповідача про те, що лист Хлібодарівського кар'єроуправління (який до того ж не є розпискою, як стверджує позивач) складений з порушенням пунктів 3.9, 3.16, 3.17, 3.18 Інструкції з діловодства в Державній адміністрації залізничного транспорту України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 07.11.2012 № 400-Ц. Наразі, як свідчать матеріали справи, Хлібодарівське кар'єроуправління, яке є відокремленим структурним підрозділом та входить до складу Державного підприємства "Управління промислових підприємств державної адміністрації залізничного транспорту України" (відповідача), а рівно відповідач, жодним чином не оспорили та не спростували про відвантаження надлишків спірного вантажу.

Одночасно суд також наголошує, що саме комерційний акт А № 049244/12 від 04.05.2014, складений позивачем відповідно до ч. 4 § 2 ст. 12 УМВС та п. 2 ч. 1 § 1 ст. 18 УМВС, є належними доказом невірного зазначення відповідачем (вантажовідправником) відомостей щодо маси вантажу та перевантаження вагонів поверх їх максимальної вантажопідйомності, що, в свою чергу, є підставою для стягнення з відповідача (вантажовідправника) штрафу згідно п. 3 ч. 1 та ч. 3 § 3 ст. 12 УМВС.

З огляду на допущені під час складання залізничної накладної № 53125381 помилки, а саме: невірне визначення маси вантажу та перевантаження вагонів поверх їх максимальної вантажопідйомності, позивачем було нараховано відповідачу штраф на загальну суму 41880,00 грн.

З доданого до позовної заяви розрахунку вбачається, що заявлену до стягнення суму штрафу було визначено позивачем з урахуванням розміру провізної плати вантажу від станції Хлібодарівка Донецької залізниці до станції Павлоград-1 Придніпровської залізниці, визначеної на підставі Тарифного керівництва № 1 "Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги", затвердженого Наказом № 317 від 26.03.2009 Міністерства транспорту та зв'язку України. Зокрема, позивачем застосовано наступну формулу: 2292,00 х 0,609 х 6 х 5, де: 2292,00 - інфраструктурна складова ставки плати за власний вагон згідно Тарифного керівництва № 1, схема 1 за перевезення надлишку вантажу (розрахункова маса 10т) на відстань 256 км (відстань між станцією відправлення та станцією, на якій було проведено контрольне зважування вагонів, визначене позивачем на підставі Тарифного керівництва № 4, затвердженого Міністерством транспорту України); 0,609 - підвищуючий коефіцієнт, затверджений Наказом № 310 від 21.05.2013 Міністерства інфраструктури України "Про внесення змін до Коефіцієнтів, що застосовуються до тарифів Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги"; 6 - кількість вагонів, в яких відповідачем (вантажовідправником невірно зазначено масу вантажу; 5 - п'ятикратний розмір провізної плати. Отже, 2292,00 х 0,609 х 6 х 5 = 41880,00 грн.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку, господарським судом встановлено, що останній є обґрунтованим.

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Державного підприємства "Придніпровська залізниця" до Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" про стягнення штрафу в сумі 41880,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку із задоволенням позову, згідно ст. 49 ГПК України, судовий збір у розмірі 1827,00 грн. покладаються на відповідача.

Щодо заяви про покладення на відповідача витрат на проїзд представника позивача (581,62 грн.) суд зазначає наступне.

За приписами ст. 44 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" господарським судам роз'яснено, що склад судових витрат, визначений ст. 44 ГПК України, не є вичерпним, і оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи. До інших витрат у розумінні вказаної статті Господарського процесуального кодексу України відносяться, зокрема: суми, які підлягають сплаті особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень з питань, що виникають під час розгляду справи (ст. 30 названого Кодексу); витрати сторін та інших учасників судового процесу, пов'язані з явкою їх або їхніх представників у засідання господарського суду, за умови, що таку явку судом було визнано обов'язковою.

Тобто, за наведеного вбачається, що витрати сторін на забезпечення участі їх представників у судовому засіданні відшкодовуються лише у разі визнання явки учасників судового процесу обов'язковою. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 15.01.2014 Вищого господарського суду України по справі № 927/654/13.

Заявлені позивачем до відшкодування витрати складаються з вартості двох квитків (Дніпропетровськ-Київ, Київ-Дніпропетровськ) загальною вартістю 581,62 грн.

Суд зазначає, що ухвалою про порушення провадження у справі № 910/5147/15-г від 07.05.2015 явка представників позивача та відповідача у судове засідання була визнана обов'язковою.

Як вбачається з поданих представником позивача доказів, останнім витрачено 290,81 грн. на переїзд 26.05.2015 з Дніпропетровська до Києва та 290,81 грн. на переїзд з Києва до Дніпропетровська 26.05.2015 (копії посадочних документів наявні у матеріалах справи).

За таких обставин, з огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме витрат на проїзд в загальній сумі 581,62 грн.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85, 116 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "Управління промислових підприємств Державної адміністрації залізничного транспорту України" (03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32, ідентифікаційний код 24249750) на користь Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49602, м. Дніпропетровськ, проспект Карла Маркса, буд. 108, ідентифікаційний код 01073828) штраф в сумі 41880,00 грн. (сорок одна тисяча вісімсот вісімдесят гривень 00 коп.), витрати, пов'язані з розглядом справи, в сумі 581,62 грн. (п'ятсот вісімдесят одну гривню 62 коп.), судовий збір в сумі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 15.06.2015 р.

Суддя Гумега О.В.