ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа № 908/5762/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Бородіна Л.І., суддя Гетьман Р.А.,

при секретарі Міракові Г.А.,

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_1 - за довіреністю від 12.05.2015р., ОСОБА_2 - за довіреністю від 15.05.2015р.

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (вх.№2191 З/2) на рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі № 908/5762/14,

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, м.Мелітополь,

до Мелітопольської міської ради Запорізької області, м. Мелітополь,

про визнання права власності на частку окремо розташованої будівлі,

ВСТАНОВИЛА:

До господарського суду Запорізької області звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_3 з позовною заявою до Мелітопольської міської ради, в якій просила суд визнати право власності на 59,86%/100,00 частки площі вартістю 353578,78 грн. в окремо розташованій будівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №908/5762/14 (суддя Корсун В.Л.) у задоволенні позову відмовлено.

Місцевий господарський суд, обґрунтовуючи своє рішення, зазначає про недоведеність ФОП ОСОБА_3 факту передачі Мелітопольською міською радою Управлінню комунальною власністю та виконавчому комітетові Мелітопольської міської ради повноважень орендодавця за договором оренди від 01.06.2003р. № 188, у зв'язку з чим дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в порядку, визначеному чинним законодавством України, та з підстав, зазначених у позові.

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №908/5762/14 та задовольнити позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 в частині визнання за нею права власності на 59,86 %, що складає 59,86/100 частки площі вартістю 353578,78 грн. в окремо розташованій будівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

На думку апелянта, твердження місцевого господарського суду про відсутність згоди на здійснення поліпшення орендованого майна відповідно до договору від 01.06.2003р. № 188 уповноваженого на те органу спростовується матеріалами справи, зокрема, неподання відповідачем доказів щодо існування іншого порядку надання згоди на проведення поліпшення майна, переданого в оренду.

Крім того, ФОП ОСОБА_3, посилаючись на звіт про незалежну оцінку майна станом на 2014 рік, а також лист Управління комунальною власності від 07.07.2003р., зазначає, що в наслідок поліпшення орендованого майна за договором оренди від 01.06.2003р. № 188, було створено нову річ, що у відповідності до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" має наслідком визнання за орендарем права власності на об'єкт оренди відповідно до витрат на поліпшення майна.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 09.04.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження, справу призначено до розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу Мелітопольська міська рада просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі № 908/5762/14 - без змін (вх.№ 6874).

Зокрема, на думку відповідача, посилання апелянта на ст. 778 Цивільного кодексу України для набуття права власності на поліпшене майно є безпідставним, оскільки Цивільний кодекс 1963р., а також інші нормативно-правові акти, чинні до 2004р., не містили відповідних положень щодо набуття права власності орендарів на частку в орендованому майні у зв'язку зі створенням нової речі внаслідок зробленого за згодою орендодавця поліпшення майна.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до приписів Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" лист начальника Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради від 07.07.2003р. та рішення виконавчого комітету, на яке посилається апелянта, якими надано згоду на виконання проектно-вишукувальних робіт для реконструкції орендованого майна не можна вважати згодою сторони за договором оренди, наймодавця - Мелітопольської міської ради.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. у справі № 908/5762/14 розгляд апеляційної скарги відкладено.

У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_3 надала додаткові пояснення у справі (вх.№ 7746 від 18.05.2015р.).

Крім того, ФОП ОСОБА_3 подано клопотання, в якому апелянт просить витребувати у Мелітопольської міської ради документи, які регламентують повноваження її виконавчих органів, діючих в період з 2003 року, а саме:

- Положення Мелітопольської міської ради про порядок видачі дозволів на поліпшення орендованого комунального майна.

- Положення Мелітопольської міської ради про порядок наділення Управління комунальною власністю повноваженнями орендодавця.

- Положення про Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради.

- Положення про комісію в питаннях земельних відносин та комунальної власності Мелітопольської міської ради за той же період.

- Положення про комісію по укладенню та переукладенню договорів оренди.

- Положення про технічну раду Мелітопольського виконавчого комітету.

- Положення про Управління містобудування та архітектури Мелітопольського міст виконкому.

- Положення про регламент роботи Мелітопольської міської ради.

- Протокол рішення комісії по укладенню та переукладенню договорів оренди від 23.05.2003р. № 14/07.

- Рішення технічної ради від 10.07.2003р. № 6.

Колегія суддів, розглянувши заявлене апелянтом клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

Таким чином, при поданні відповідного клопотання заявник зобов'язаний обґрунтувати неможливість самостійного подання доказів у справі, зокрема, надати підтвердження того, що йому відмолено в отриманні доказу або відсутності відповідні на здійснений запит.

Колегія суддів, розглянувши подане ФОП ОСОБА_3 клопотання, враховуючи наявні матеріали справи, а також відсутності подання зазначеного клопотання до місцевого господарського суду, дійшла висновку щодо необґрунтованості посилання заявником на неможливість отримання відповідних доказів у інший спосіб, ніж передбачений положеннями ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, оскільки матеріали справи не містять підтвердження відмови зазначеного в клопотанні органу у наданні запитуваної інформації, у зв'язку з чим відмовляє в його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи та перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 01.06.2000р. частина будівлі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 належить територіальній громаді м. Мелітополя в особі міської ради та знаходиться в оперативному управлінні краєзнавчого музею.

01.06.2003р. між Мелітопольською міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем ОСОБА_3 (орендар) укладено договір оренди № 188, відповідно до п. 1.1 якого орендодавець передає, а орендар бере в термінове платне користування окремо розташовані будівлі, загальною площею 221,1 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, яка знаходиться в комунальній власності Мелітопольської міської ради.

Відповідно до п. 2.1 договору орендар виступає в термінове платне користування майном одночасно із підписанням сторонами договору та акту прийому-передачі вказаного майна.

Пунктом 2.2 договору встановлено, що передача об'єкта в оренду не спричиняє передачі орендарю права власності на цей об'єкт. Власником орендованого об'єкта залишається Мелітопольська міська рада, а орендар користується ним протягом строку оренди.

Відповідно до п. 6.2 договору орендар має право з дозволу орендодавця продавати, обмінювати, позивати, іншим чином розпоряджатися матеріальними цінностями, які входять до складу орендованого майна, здавати їх в суборенду за умови, що не порушує інших положень договору.

Згідно з п. 6.3 договору орендар має право з дозволу орендодавця вносити зміни до складу орендованого майна, здійснювати його реконструкцію, технічне переозброєння, що зумовлюють підвищення його вартості.

Пунктом 10.1 договору встановлено, що договір діє строком на 10 (десять) років з 01.06.2003р. до 01.06.2013р. включно.

Згідно з п. 10.5 договору у разі припинення або розірвання договору, поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна, не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а невідокремлювані поліпшення - власністю орендодавця. Питання компенсації орендодавцем збільшення вартості орендованого майна в результаті зазначених невідокремлюваних поліпшень вирішується відповідно до умов цього договору та чинного законодавства.

Вказаний договір підписаний та скріплений печатками сторін договору.

На підставі акту прийому-передачі станом на 01.06.2003р. окремо розташована будівля, площею 221.1 кв. м на підставі договору оренди від 01.06.2003р. № 188 передана приватному підприємцю ОСОБА_3 в оренду.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області для отримання згоди на реконструкцію будівлі по АДРЕСА_1.

В листі від 07.07.2003р. № 10/530 Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради зазначило, що не заперечує проти проведення капітального ремонту та реконструкції приміщення, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2. (т.1, а.с. 75).

Листом від 07.07.2003р. № 10/530 доп. Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради додатково повідомило приватного підприємця ОСОБА_3 про надання згоди на здійснення поліпшення орендованого майна орендованого майна за її кошти для подальшого використання у відповідності до умов укладеного договору оренди (т.2, а.с. 116).

Рішенням Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.07.2003р. № 187/3 «Про надання дозволу на виконання проектно-вишукувальних робіт для реконструкції» надано дозвіл гр. ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 01.06.2003р. № 188 та згоди орендодавця від 07.07.2003р. на виконання проектно-вишукувальних робіт для реконструкції частини будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 (т.2, а.с. 13).

19.04.2005р. додатковою угодою до договору оренди від 01.06.2003р. № 188 внесено відповідні зміни, зокрема, перший абзац п. 1.1 договору викладено в наступній редакції:

1.1 Орендодавець передає, а орендар приймає в термінове платне користування приміщення загальною площею 221,1 кв. м в окремо розташованій будівлі, по АДРЕСА_1, яка є комунальною власністю Мелітопольської міської ради.

24.10.2005р. приватний підприємець ОСОБА_3 звернулася до Управління комунальною власністю Мелітопольської ради з заявою на надання дозволу приватизувати орендоване майно шляхом викупу та укласти договір купівлі-продажу відповідного приміщення.

Листом від 21.11.2005р. № 07/5251 Управління комунальної власності Мелітопольської міської ради відмовило ПП ОСОБА_3 у приватизації та укладенні договору купівлі-продажу приміщення, посилаючись на п.5 ч. 5 ст. 7 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)", оскільки міською радою спірний об'єкт не затверджено в перелік об'єктів комунальної власності, що підлягають приватизації шляхом викупу.

Постановою господарського суду Запорізької області від 19.10.2006р. у справі №4/419/06-АП зобов'язано Мелітопольську міську раду прийняти рішення про включення окремо розташованої будівлі загальною площею 221,1 кв. м по АДРЕСА_1 в м. Мелітополь в перелік об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу приватним підприємцем ОСОБА_3

Відповідно до акту державної приймальної комісії від 03.09.2007р. "Про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта" прийнято до експлуатації об'єкт, загальною площею 331,6 кв. м, інвестиційна вартість якого складає 485 тис. грн., розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.05.2009р. у справі №8/486Д/07-10/44/09 зобов'язано укласти Мелітопольську міську раду з ФОП ОСОБА_3 договір купівлі-продажу окремо розташованої будівлі загальною площею 331,7 кв. м по АДРЕСА_1 в запропонованій редакції.

Постановою Вищого господарського суду від 23.12.2009р. у справі №8/486д/07-10/44/09 постанову Запорізького апеляційного господарського суду від 22.09.2009р. та рішення господарського суду Запорізької області від 18.05.2009р. у справі №8/486д/07-10/44/09 скасовано повністю і прийнято нове рішення, яким в позові суб'єкту підприємницької діяльності ОСОБА_3 до Мелітопольської міської ради, Управління комунальної власності Мелітопольської міської ради про спонукання до укладення договору купівлі-продажу приміщення відмовлено.

27.12.2010р. прийнято рішення рішенням 2 сесії Мелітопольської міської ради 6 скликання №3/5 "Про відмову у включенні окремо розташованої будівлі загальною площею 221,1 кв.м по АДРЕСА_1 в перелік об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу приватним підприємцем ОСОБА_3".

Листом від 17.05.2013р. ФОП ОСОБА_3 повідомила Мелітопольську міську раду про щодо наміру продовжити термін дії договору оренди від 01.06.2003р. № 188 або укладення нового договору (т.1, а.с. 23).

Листом від 03.06.2013р. Мелітопольська міська рада повідомила ФОП ОСОБА_3 про відсутність наміру продовження терміну дії договору оренди від 01.06.2003р. № 188 та вимагала повернути вказане нерухоме майно міській раді (т.1, а.с. 24).

Листом від 05.11.2013р. № 100 Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради Запорізької області повідомило ОСОБА_3 щодо відкладення розгляду питання про продовження строку дії договору оренди від 01.06.2003р. № 188 на засіданні комісії з укладення та переукладення договорів оренди майна комунальної власності територіальної громади м. Мелітополя.

Мелітопольською міською радою було направлено ФОП ОСОБА_3 вимогу від 03.04.2014р. № 95/2-07 про повернення майна, а саме, окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 Малопольській Міській раді за актом приймання-передачі (т.2, а.с. 119, 120).

Як вбачається з листа Управління комунальної власності Мелітопольської міської ради повідомило заявника від 24.09.2013р. "Про розгляд звіту про незалежну оцінку та ідентифікацію невід'ємних поліпшень" та від 14.02.2014р. №П-12/з "Про надання відповіді", 12.09.2013р. на засіданні постійної депутатської комісії з питань земельних відносин та комунальної власності територіальної громади розглянуто наданий ОСОБА_3 звіт про незалежну оцінку та ідентифікацію невід'ємних поліпшень орендованого майна, за результатами якого прийнято рішення про відмову в компенсації витрат на поліпшення орендованого майна по АДРЕСА_1 та у визнанні за ФОП ОСОБА_3 права власності на частину орендованого майна пропорційно понесеним затратам на здійснення невід'ємних поліпшень.

Предметом позову у даній справі є вимоги позивача про визнання за ОСОБА_3, права власності на 59,86% частки площі вартістю 353578 грн. в окремо розташованій будівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Статтею 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передбачено, що передача майна в оренду не припиняє права власності на це майно. В разі переходу права власності до інших осіб договір оренди зберігає чинність для нового власника (ч. 1). Орендареві належить право власності на виготовлену продукцію, в т.ч. у незавершеному виробництві, та доход (прибуток), отриманий від орендованого майна, амортизаційні відрахування на майно, що є власністю орендаря, а також на набуте орендарем відповідно до законодавства інше майно (ч. 2). Орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна. Право власності на майно, придбане орендарем за рахунок амортизаційних відрахувань, належить власнику орендованого майна (ч. 3).

Частиною 4 статті 23 Закону, в редакції, Закону України від 27.04.2007 р. №997-V, встановлено, що якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 778 Цивільного кодексу України, якщо в результаті поліпшення, зробленого за згодою наймодавця, створена нова річ, наймач стає її співвласником. Частка наймача у праві власності відповідає вартості його витрат на поліпшення речі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Цивільного кодексу України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, олюднення тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідально до ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом.

Згідно зі змісту ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 3 цієї статті встановлено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом

Обґрунтовуючи свої вимоги, ФОП ОСОБА_3 зазначає про надання їй згоди на проведення поліпшення орендованого майна уповноваженою на те особою, що, на її думку, у відповідності до приписів ст. 778 Цивільного кодексу України та ч. 4 ст. 23 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" є підставою для визнання за ОСОБА_3 право власності на 59,86%/100,00 частки площі вартістю 353578,78 грн. в окремо розташованій будівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно з висновком викладеним у звіті про незалежну оцінку майна та ідентифікації невід'ємних покращень частини нежитлової будівлі (літера А-1) розташованого за адресою: АДРЕСА_1, проведеного приватною фірмою "LKI", ринкова вартість частини нежитлової будівлі (літера А-1) розташованої за адресою: АДРЕСА_1, станом на 31.10.2014р., без врахування ПДВ, складає 590663,00 грн.

Як вказує позивач, невід'ємні покращення об'єкту оренди - частини нежитлової будівлі (літера А-1), розташованої за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею по внутрішнім обмірам 331,60 м2, складають 353578,78 грн. без ПДВ, що у відсотковому співвідношенні від ринкової вартості становить 59,86%.

При цьому, перевіривши наявні матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що посилання ФОП ОСОБА_3 на лист Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради від 07.07.2003р. № 10/530 та рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.07.2003р. №187/3 "Про надання дозволу на виконання проектно-вишукувальних робіт для реконструкції" як на доказ отримання згоди наймодавця на здійснення реконструкції спірного майна є необґрунтованим у зв'язку з наступним.

Згідно з ст. 5 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендодавцями, зокрема, є органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим та органами місцевого самоврядування управляти майном, - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, яке відповідно належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" (далі - Закон), в редакції, яка діяла на час укладення договору оренди від 01.06.2003р. №188, місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Частиною 1 статті 10 Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 16 Закону визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, позабюджетні цільові (в т.ч. валютні) та інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об'єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад (ч. 3).

Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч. 3 статті 10 Закону представницькі органи місцевого самоврядування, сільські, селищні, міські голови, виконавчі органи місцевого самоврядування діють за принципом розподілу повноважень у порядку і межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

Пунктами 30, 31 ст. 26 Закону передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна, а також щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень щодо управління майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, а також визначення меж цих повноважень та умов їх здійснення.

До відання виконавчих органів, зокрема міських рад, належать повноваження щодо управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад (п. 1 ст. 29 Закону).

Статтею 60 Закону унормовано, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно (ч. 1). Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в т.ч. виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду (ч. 5). Доцільність, порядок та умови відчуження об'єктів права комунальної власності визначаються відповідною радою (ч. 6). Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності ін. суб'єктів. Об'єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб'єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом (ч. 8).

Із наведених вище законодавчих актів вбачається, що правомочності щодо володіння, користування та розпорядження нерухомим комунальним майном, яке належить територіальній громаді м. Мелітополь, здійснює Мелітопольська міська рада.

При цьому, питання в частині прийняття рішень щодо відчуження комунального майна, щодо прийняття рішень про передачу іншим органам окремих повноважень по управлінню майном, яке належить до комунальної власності відповідної територіальної громади, вирішується виключно на пленарних засіданнях ради.

Як вбачається з матеріалів справи, орендодавцем за договором від 01.06.2003р. № 188 є Мелітопольська міська рада, а не виконавчий комітет цієї ради чи управління комунальної власності вказаної міської ради.

Відповідно до п. 1.6 Положення про Управління комунальною власністю Мелітопольської міської ради (в редакції затвердженій рішенням Мелітопольської міської ради від 25.10.2002р. № 6) (далі - Управління) Управління є правонаступником, зокрема, Мелітопольської міської ради в частині прав та обов'язків орендодавця за договорами оренди об'єктів комунальної власності

Пунктом 2.1 вказаного Положення визначено, що основними завданнями Управління, зокрема, є: реалізація державної політики у галузі управління комунальною власністю територіальної громади міста; організація виконання рішень вищестоящих органів виконавчої влади, міської ради, міського голови та виконавчого комітету міської ради з питань управління комунальною власністю територіальної громади міста; здійснення повноважень власника щодо майна, яке приватизується відповідно до прийнятих ним рішень; здійснення повноважень орендодавця комунального майна відповідно до рішень власника майна.

Відповідно до п. 2.2.2. Положення в сфері оренди комунального майна Управління на підставі затвердженого міським головою рішення комісії укладає договори щодо оренди окремого нерухомого майна.

Враховуючи викладене, Управління здійснює свої повноваження орендодавця майна комунальної власності територіальної громади м. Мелітополя тільки за наявності відповідного рішення Мелітопольської міської ради і не наділений повноваженнями самостійно приймати рішення про надання згоди відповідно до п. 6.3 договору оренди від 01.06.2003р. № 188.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 10.10.2011р. у справі № 3-109гс11.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що оскільки ФОП ОСОБА_3 не надала суду доказів того, що на підставі конкретного, за відповідним номером та датою рішення органу, який здійснює повноваження власника комунального майна на території м. Мелітополя (Мелітопольської міської ради) Управлінню комунальної власності Мелітопольської міської ради надано право здійснювати повноваження орендодавця комунального майна, до якого відноситься і окремо розташована будівля загальною площею 221,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1, таким чином, у суду відсутні підстави вважати, що у встановлений чинним законодавством спосіб приватному підприємцю ОСОБА_3 було надано дозвіл на проведення капітального будівництва чи реконструкцію орендованого ним приміщення по АДРЕСА_1.

При цьому, колегією суддів встановлено, що рішення про надання дозволу на проведення капітального будівництва чи реконструкцію орендованого приміщення по АДРЕСА_1 на пленарному засіданні Мелітопольською міською радою не приймалося.

Крім того, адреса, вказана начальником Управління комунальної власності Мелітопольської міської ради ОСОБА_1 в листі від 07.07.03 № 10/530 адресованому приватному підприємцю ОСОБА_3, яким начальник Управління комунальної власності міської ради повідомляв приватного підприємця про те, що Управління не заперечує проти проведення капітального ремонту та реконструкції приміщення по АДРЕСА_2, не має жодного відношення до адреси вказаної в п. 1.1. договору від 01.06.03 №188 (АДРЕСА_1).

Наявна ж у матеріалах справи копія рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 28.07.2003р. № 187/4 "Про надання дозволу на виконання проектно-вишукувальних робіт для реконструкції" свідчить, що виконавчим комітетом вказаної ради (який не є орендодавцем за договором від 01.06.2003р. №188) саме громадянці ОСОБА_3, а не приватному підприємцю ОСОБА_3, була надана згода на виконання проектно-вишукувальних робіт для реконструкції частини будівлі розташованої по АДРЕСА_1.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди (ч. 1).

Частиною 2 вказаної статті Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар вправі залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без заподіяння йому шкоди. Якщо орендар за рахунок власних коштів здійснив за згодою орендодавця поліпшення орендованого майна, які неможливо відокремити від майна без заподіяння йому шкоди, орендодавець зобов'язаний компенсувати йому зазначені кошти в межах збільшення в результаті цих поліпшень вартості орендованого майна, визначеної в установленому законодавством порядку, яке відбулося в результаті таких поліпшень, якщо інше не визначено договором оренди. Вартість поліпшень орендованого майна, зроблених орендарем без згоди орендодавця, які не можна відокремити без шкоди для майна, компенсації не підлягає.

Згідно частини 3 статті 23 даного Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар має право за погодженням з орендодавцем, якщо інше не передбачено договором оренди, за рахунок власних коштів здійснювати реконструкцію, технічне переоснащення, поліпшення орендованого майна. Такі умови містяться і в договорі оренди, укладеного між сторонами.

Так, укладаючи 01.06.2003р. договір оренди, сторони в пункті 10.5 домовились, що у разі припинення або розірвання договору поліпшення орендованого майна, здійснені орендарем за рахунок власних коштів, які можна відокремити від орендованого майна не завдаючи йому шкоди, визнаються власністю орендаря, а невідокремлювані поліпшення - власністю орендодавця.

Відповідно до п. 10.2 договору умови цього договору зберігають силу протягом всього терміну його договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище орендаря.

Таким чином, сторони договору не передбачили можливість набуття орендарем права власності на орендоване майном в наслідок здійснення поліпшень нерухомого майна, які не можливо відокремити.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду, що ФОП ОСОБА_3, заявляючи до суду вимогу про визнання права власності на 59,86 % /100,00 частки вартості площі вартістю 353578,78 грн. в окремо розташованій будівлі "ІНФОРМАЦІЯ_1", що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з посиланням на норми ст. 778 Цивільного кодексу України та п. 10.8 договору оренди від 01.06.2003р. № 188, не надала доказів на підтвердження того, що наслідки поліпшень орендованого майна при реконструкції будівлі загальною площею 221,1 кв. м. по АДРЕСА_1 призвели до створення нової речі.

Як вбачається з листа Управління комунальним майном Мелітопольської міської ради від 07.07.2003р. № 10/530доп., про що не заперечує і сам апелянт, в результаті обстеження приміщення по АДРЕСА_1, було встановлено, що його технічний стан не дозволяє використовувати його за цільовим призначенням, та у відповідності до п. 1.1 договору оренди та потребує проведення комплексу будівельно-монтажних робіт, внутрішніх та зовнішніх оздоблювальних робіт, монтаж системи опалення, водопостачання та водовідведення, газифікації, пожежної та охоронної сигналізації, вентиляції, а також перепланування приміщень, у зв'язку з чим надано дозвіл на проведення реконструкції вказаного об'єкта (т.2, а.с. 116,117).

При цьому, відповідно до рішення Виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 13.09.2007р. № 198/6 затверджено акт Державної приймальної комісії, відповідно до якого завершено будівельно-монтажні роботи з реконструкції приміщень по АДРЕСА_1 під художній салон з підприємством громадського харчування, замовником (забудовником) якого є ОСОБА_3, що спростовує твердження апелянта про створення ним нової речі.

Враховуючи вищевикладене, позивачем в ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами наявність підстав, які є необхідними для задоволення позовних вимог в порядку визначеному чинним законодавством України та з підстав, зазначених у позові.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки місцевого господарського суду, у зв'язку з чим апеляційна скарга Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №908/5762/14 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, витрати апелянта по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 44, 49, 99, 101, п.1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 02.03.2015р. у справі №908/5762/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 12.06.2015р.

Головуючий суддя Лакіза В.В.

Суддя Бородіна Л.І.

Суддя Гетьман Р.А.