ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р.Справа № 916/713/13

Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Савицького Я.Ф.

Суддів: Гладишевої Т.Я.

Журавльова О.О.

при секретарі судового засідання Селиверстовій М.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 10.06.2015р.:

від позивача: Кульшик К.В., за довіреністю;

від відповідача-1: Штоля А.О., за довіреністю;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-3: Швець Є.І., за довіреністю;

від відповідача-4: не з'явився;

від відповідача-5: Кульшик К.В., за довіреністю;

Бровкін І.О., за довіреністю;

від третьої особи: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства інфраструктури України та Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

на рішення господарського суду Одеської області

від 19 березня 2015 року

у справі №916/713/13

за позовом Міністерства інфраструктури України

до відповідачів: 1. Одеської міської ради

2. Комунального підприємства "Ланжерон"

3. Приватного підприємства "Ролада"

4. Приморської районної адміністрації Одеської міської ради

5. Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області

про визнання недійсною угоди

Сторони належним чином повідомлені про час і місце засідання суду.

В судовому засіданні 10.06.2015р. відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В с т а н о в и в:

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.03.2015р. по справі №916/713/13 (головуючий суддя Погрібна К.Ф., судді: Рога Н.В., Зайцев Ю.О.) відмовлено в задоволенні позову Міністерства інфраструктури України до Одеської міської ради, Комунального підприємства "Ланжерон", Приватного підприємства "Ролада", Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області про визнання недійсною угоди про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси" з посиланням на те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсною угоди про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси, при цьому, відсутні будь-які поважні причини для такого пропуску, в зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулось Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" з апеляційною скаргою, в якій відповідач-5 просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015р. по справі №916/713/13 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виключити з переліку відповідачів Одеську міську раду, КП «Ланжерон» та ПП «Ролада» як неналежних та залучити їх до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача мотивуючи це тим, що рішення місцевого господарського суду є необґрунтованим та неправомірним, таким, що прийнято з порушення норм матеріального та процесуального права та з неповним з'ясування обставин, що мають значення для справи, скаржник зазначає, що висновки, зазначені в оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Також, не погоджуючись з рішенням господарського суду першої інстанції, до Одеського апеляційного господарського суду звернулось Міністерство інфраструктури України з апеляційною скаргою, якою позивач просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015р. по справі №916/713/13 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, виключити з переліку відповідачів Одеську міську раду, КП «Ланжерон» та ПП «Ролада» як неналежних та залучити їх до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача мотивуючи це тим, судом першої інстанції неповно з'ясовано та не доведено обставин, які мають значення для справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, а висновки, викладені у оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 10.04.2015р. апеляційні скарги Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" та Міністерства інфраструктури України прийняті до провадження.

Ухвалами Одеського апеляційного господарського суду від 13.05.2015р. та 27.05.2015р. розгляд апеляційних скарг відкладався відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України.

02.06.2015р. від Міністерства інфраструктури України до Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява, якою позивач просить здійснити заміну первісних відповідачів Одеської міської ради, КП «Ланжерон» та ПП «Ролада» належними відповідачами по справі - Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради та Державним підприємством "Одеський морський торговельний порт", залучити до участі у справі у якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Одеську міську раду, КП «Ланжерон» та ПП «Ролада».

Колегія суддів, дослідивши вказане клопотання, вважає його необґрунтованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за наявністю достатніх підстав має право до прийняття рішення залучити за клопотанням сторони або за своєю ініціативою до участі у справі іншого відповідача. Господарський суд, встановивши до прийняття рішення, що позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, може за згодою позивача, не припиняючи провадження у справі, допустити заміну первісного відповідача належним відповідачем. Про залучення іншого відповідача чи заміну неналежного відповідача виноситься ухвала, і розгляд справи починається заново.

Дослідивши вказану заяву, колегія суддів зазначає, що скаржником не наведено належних підстав заміни відповідачів, оскільки позовні вимоги Міністерства інфраструктури України стосуються приміщення пасажирського павільйону в ЦПКВ ім. Шевченка на місці якого знаходиться новопобудоване приміщення кафе "Аттіка", яке належить на праві приватної власності ПП "Ролада", при цьому, саме Одеська міська рада в особі Жовтневої райадміністрації передала на баланс КП «Ланжерон», у користуванні якого перебувало спірне майно.

Господарський суд за клопотанням сторони або за своєю ініціативою має право до прийняття рішення залучити до участі у справі іншого відповідача, якщо у спірних правовідносинах він виступає або може виступати як зобов'язана сторона. У разі якщо заява (клопотання) про залучення іншого відповідача або про заміну відповідача залишається судом без задоволення, то ухвала з цього приводу не виноситься, а про відхилення відповідної заяви (клопотання) зазначається в описовій частині рішення суду або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи. Стаття 24 ГПК не зобов'язує господарський суд задовольняти клопотання сторони про залучення до участі у справі іншого відповідача.

Вказана правова позиція викладена в постанові Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Таким чином, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що наявні в даній справі відповідачі є належними, оскільки вирішення спору впливатиме на їх права та обов'язки.

10.06.2015р. від Приватного підприємства «Ролада» до Одеського апеляційного господарського суду надійшли заперечення на апеляційні скарги, якими відповідач-3 не погоджується з їхніми доводами, просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Представники Комунального підприємства "Ланжерон", Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області в судове засідання 10.06.2015р. не з'явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що вбачається з рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень від 02.06.2015р. та реєстру поштових відправлень Одеського апеляційного господарського суду від 02.06.2015р.

Розглянувши матеріали справи та доводи апеляційних скарг Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" та Міністерства інфраструктури України, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду - без змін.

Як вбачається з матеріалів справи, на балансі ДП „Одеський порт" числиться об'єкт основних фондів „Пасажирський павільйон у парку ім. Т.Г. Шевченко", адреса: м. Одеса, пляж "Ланжерон", інвентарний № 073002, рік побудови - 1960. Зазначений об'єкт побудовано Одеським морським торговельним портом на підставі розпорядження Міністра морського флоту СРСР та з моменту побудови до цього часу вказаний об'єкт нерухомості обліковується на балансі ДП "ОМТП".

В 2000 році між ДП "ОМТП" та Жовтневою районною адміністрацією м. Одеса була укладена "Угода про передавання-приймання будівель та споруд портопункта "Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту, на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеса" (далі-Угода), згідно з якою безоплатній передачі Жовтневій райадміністрації підлягали:

Пасажирській павільйон в ЦПКВ ім. Шевченко, побудови 1960р., площею забудови 114 кв.м, ділянкою 340 кв.м, балансовою вартістю 26871,77грн., залишковою вартістю на 01.04.2000р. 9572,35 грн.

Пристань "Ланжерон", побудови 1960 року, довжиною 115 м, балансовою вартістю 68298,58 грн., залишковою вартістю на 01.04.2000 року 9572, 35 грн.

Відповідно до п.п. б п.4. "Положення про передачу об'єктів права державної та комунальної власності", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1482 від 21.09.1998р., передача об'єктів права державної власності здійснюється за рішенням органів, уповноважених управляти державним майном, або самоврядних організацій за погодженням з Міністерством економічного розвитку і торгівлі, Мінфіном і Фондом державного майна - щодо об'єктів визначених підпунктами "б" і "є" пункту 2 вказаного Положення.

Згідно з п.п. б п.2 Положення об'єктами передачі згідно з Положенням є нерухоме майно (будівлі, споруди, у тому числі об'єкти незавершеного будівництва, крім об'єктів, зазначених в абзаці другому/пункту 1 Положення, а також нежитлові приміщення), крім майна, зазначеного в абзаці другому підпункту "а" вказаного пункту, після виділення його в окрему облікову одиницю (інвентарний об'єкт) за умови подальшого укладення з іншими балансоутримувачами будинку, в якому передаються приміщення, договору про спільне користування та утримання будинку і прибудинкової території.

Виходячи зі змісту зазначеної норми права, для передачі майна на підставі Угоди необхідно було отримати відповідне погодження уповноваженого органу (Міністерство транспорту України) та лише після отримання відповідної згоди зазначені об'єкти мали бути передані на підставі відповідного акта приймання-передавання.

З метою отримання такої згоди ДП "ОМТП" підготовив та направив для погодження пакет документів, проте у зв'язку з тим, що на той час Президентом України було накладено мораторій на передачу об'єктів державної власності в комунальну, така згода не була отримана, акт приймання-передавання сторонами угоди не був підписаний, а процес передавання майна за Угодою не був завершений.

28.12.2005р. ДП „Одеський порт" звернувся до директора Державного архіву з метою отримання архівної довідки про наявність в Державному архіві документів, які підтверджують належність порту „Пасажирського павільйону у парку ім. Т.Г. Шевченко", а саме: акта Державної комісії про введення в експлуатацію об'єкта та рішення міськради про затвердження цього акта.

03.03.2006р. Державний архів надав порту відповідь про відсутність таких документів.

19.06.2006р. між ДП "ОМТП" та КП "ОМБТІ та РОН" укладено договір №КД-8498 про проведення технічної інвентаризації пасажирських павільйонів у парку ім. Т.Г. Шевченка та Аркадії загальною площею 460,7 кв.м. та виготовлення технічних паспортів.

10.06.2006р. Директор КП "ОМБТІ та РОН" повідомив порт, що технічний паспорт може бути виготовлений за умови забезпечення доступу до всіх приміщень будівлі.

Як вбачається з пояснень порту, технічна інвентаризація пасажирського павільйону у парку ім. Т.Г. Шевченка не була проведена через те, що павільйон було зайнято невідомими людьми, які не надали доступ у приміщення павільйону.

Представник позивача зазначає, що згодом ДП "ОМТП" стало відомо, що згідно з підписаним між Жовтневою районною адміністрацією м. Одеса та КП "Ланжерон" Актом про передавання-приймання будівель та споруд, що знаходяться на балансі Жовтневої райадміністрації м. Одеса, на баланс Комунального підприємства "Ланжерон" від Жовтневої райадміністрації до КП "Ланжерон" були передані: „1. Пасажирській павільйон в ЦПКВ ім. Шевченко, побудови 1960 року, площею забудови 114 кв.м, ділянкою 340кв.м, балансовою вартістю 26871,77грн., залишковою вартістю на 01.04.2000р. 9572,35 грн. 2. Пристань "Ланжерон", побудови 1960р., довжиною 115 м, балансовою вартістю 68298,58 грн., залишковою вартістю на 01.04.2000р. 9572,35 грн."

Також порту стало відомо, що 26.02.2006р. КП "ОМБТІ та РОН" було видано "Технічний паспорт пасажирського павільйону (інв.№82) пляж "Ланжерон", в якому зазначені: Одеська міська рада як власник об'єкта та КП "Ланжерон" як користувач вказаного об'єкта.

Як стверджує позивач, ані Міністерством інфраструктури України, ані регіональним відділенням Фондом державного мана України по Одеській області не надавалось згода на передачу вищезазначеного об'єкту державної власності з господарського відання Одеського порту будь-яким третім особам.

Крім того, як вказує позивач в зв'язку з тим, що процес передавання пасажирського павільйону від ДП "ОМТП" до Жовтневої райадміністрації не був завершений через відсутність згоди уповноваженого органу, Одеська міська рада в особі Жовтневої райадміністрації м. Одеси незаконно та без відповідної правової підстави заволоділа та передача на баланс КП „Ланжерон" у користування пасажирський павільйон колишніх білетних кас, яким Одеський порт відкрито володіє з моменту його будівництва та взяття на баланс (1960р.) та до цього часу сплачує податок на землю та відраховує амортизацію цього об'єкту.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи той факт, що відповідна Угода укладалась без надання згоди уповноваженого органу, Міністерство інфраструктури України звернулось до господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права, шляхом визнання недійсним Угоди про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси".

Дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.1 Господарського процесуального України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

За змістом положень вказаних норм, правом на пред'явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права і охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

При вирішенні спору про визнання угоди недійсною, предметом доведення є наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків. Таким чином, господарський суд повинен встановити відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, згідно з якою зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч.1 ст.203); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч.2 ст.203); волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203); правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4 ст.203); правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч.5 ст.203).

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, в 2000р. між Державним підприємством "ОМТП" та Жовтневою районною адміністрацією м. Одеса була укладена „Угода про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси", відповідно якої не безоплатній передачі Жовтневій райадміністрації були передані: 1.Пасажирській павільйон в ЦПКВ ім. Шевченко, побудови 1960р., площею забудови 114 кв.м, ділянкою 340 кв.м, балансовою вартістю 26871,77грн., залишковою вартістю на 01.04.2000р. 9 572,35 грн; 2 Пристань "Ланжерон", побудови 1960 року, довжиною 115 м, балансовою вартістю 68298,58 грн, залишковою вартістю на 01.04.2000 року 9572, 35 грн.

Вважаючи дану Угоду недійсною оскільки вона укладена без надання на то згоди уповноваженого органу, на той час це Міністерство транспорту України, позивач просить визнати її недійсною.

06.07.2013р. Приватне підприємство „Ролада" звернулось до суду із заявою про застосування до позовних вимог Міністерства інфраструктури України щодо визнання недійсною „Угоди про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси" строків позовної давності.

Пугнктом 2.8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №13 „Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними визначено, що стосовно вимог, пов'язаних з визнанням правочинів недійсними, застосовується загальна позивна давність. Перебіг позовної давності починається за загальним правилом, від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Згідно із вимогами ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтю 257 Цивільного кодексу України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, до позовних вимог Міністерства інфраструктури України про визнання недійсною „Угоди про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси", укладеною між ДП "ОМТП" та Жовтневою районною адміністрацією м. Одеса в 2000р.», відповідно до ст. 257 встановлено позовну давність тривалістю у 3 роки.

Згідно з ч.1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що про існування факту передачі на безоплатній основі з балансу Державного підприємства „Одеський морський тоговельний порт" до комунальної власності м. Одеси вищезазначених будівель, стало відомо ще в 2009р., що вбачається з листа Міністерства транспорту та зв'язку України.

При цьому, позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсною „Угоди про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси" лише в 2013р., тобто після спливу строку позовної давності.

Таким чином, колегія суддів не приймає до уваги доводи скаржників стосовно того, що позивачу стало відомо про наявність Угоди лише в 2012р.

Відповідно до ст. 267 Цивільного кодексу України особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як свідчать матеріали справи, відповідач звернувся до суду із заявою про застосування до позовних вимог позивача строку позовної давності. При цьому, позивач не довів поважність причин пропуску строків позовної давності.

Приймаючи до уваги вищезазначені обставини та приписи законодавства, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про визнання недійсною „Угоди про передавання приймання будівель та споруд портопункта „Ланжерон", які знаходяться на балансі Одеського порту на баланс Жовтневої райадміністрації м. Одеси" при відсутності будь-яких поважних причин для такого пропуску.

Отже, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги Міністерства інфраструктури України не підлягають задоволенню у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Враховуючи вищенаведене, Одеський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015р. по справі №916/713/13 слід залишити без змін, а апеляційні скарги Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" та Міністерства інфраструктури України - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101 - 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П о с т а н о в и в :

Рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015р. по справі №916/713/13 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 15.06.2015р.

Головуючий суддя Савицький Я.Ф.

Суддя Гладишева Т.Я.

Суддя Журавльов О.О.