РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015Справа №910/7223/15-г

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», м.Полтава,

до відповідача: Моторного (транспортного) страхового бюро України, м.Київ,

за участю третьої особи 1 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ткача Віктора Петровича, м.Київ

за участю третьої особи 2 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дослідницького центра науково-технічної інформації та технічних досліджень при МВС України, м.Київ

за участю третьої особи 3 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Снігира Сергія Миколайовича, м.Київ

за участю третьої особи 4 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Заверухи Євгенії Василівни, м.Київ

за участю третьої особи 5 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Щипайла Олександра Миколайовича, м.Київ

за участю третьої особи 6 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Гриценка Сергія Миколайовича, м.Київ

за участю третьої особи 7 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Афанасьевої Тетяни Миколаївни, м.Суми

за участю третьої особи 8 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вічканової Ольги Василівни, п.Жовтневий

за участю третьої особи 9 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Олексюка Миколи Олексійовича, м.Біляївка

за участю третьої особи 10 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Легуна Євгена Володимировича, м.Київ

за участю третьої особи 11 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кирилова Андрія Валерійовича, м.Київ

за участю третьої особи 12 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Шупика Валерія Миколайовича, с.Нові Петрівці

за участю третьої особи 13 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ахмедова Асіфа Салахеддін Огли, м.Київ

за участю третьої особи 14 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Додончо Ірини В'ячеславівни, м.Одеса

за участю третьої особи 15 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Служби автомобільного транспорту департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України, м.Київ

за участю третьої особи 16 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Зубка Володимира Олександровича, смт.Клавдієве-Тарасове

за участю третьої особи 17 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Яковенка Вадима Вікторовича, м.Кривий Ріг

за участю третьої особи 18 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товкача Олександра Михайловича, м.Одеса

за участю третьої особи 19 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Аккієва Марлена Расімовича, м.Одеса

за участю третьої особи 20 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Бєльтюкової Олени Олексіївни, м.Київ

за участю третьої особи 21 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Крушельницького Володимира Олеговича, м.Одеса

за участю третьої особи 22 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Мельника Дениса Олександровича, м.Київ

за участю третьої особи 23 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Філатова Андрія Євгенійовича, м.Київ

за участю третьої особи 24 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них», м.Київ

за участю третьої особи 25 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дмитренка Романа Анатолійовича, м.Київ

за участю третьої особи 26 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Сімочової Людмили Анатоліївни, м.Київ

за участю третьої особи 27 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Туруна В'ячеслава Анатолійовича, м.Київ

за участю третьої особи 28 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ширшова Вадима Анатолійовича, м.Дніпропетровськ

за участю третьої особи 29 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Омельчука Олександра Олексійовича, м.Київ

за участю третьої особи 30 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Волкова Володимира Олександровича, м.Київ

за участю третьої особи 31 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Мельниченка Віктора Леонідовича, м.Київ

за участю третьої особи 32 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Дідіченка Олександра Павловича, м.Київ

за участю третьої особи 33 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Сабатовського Віталія Петровича, м.Одеса

за участю третьої особи 34 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Новікова Бориса Олександровича, м.Одеса

за участю третьої особи 35 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Коновалова Миколу Віталійовича, м.Вінниця

за участю третьої особи 36 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Хомута Василя Михайловича, м.Одеса

за участю третьої особи 37 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Конохова Сергія Володимировича, м.Харків

за участю третьої особи 38 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Осика Василя Леонідовича, м.Городок

за участю третьої особи 39 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Зіблого Сергія Георгійовича, м.Київ

за участю третьої особи 40 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Калитенко Світлани Сергіївни, м.Київ

за участю третьої особи 41 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Шахова Віктора Миколайовича, м.Суми

за участю третьої особи 42 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Нестерук Тетяни Олександрівну, с.Чайки

за участю третьої особи 43 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Нікітюка Андрія Дмитровича, м.Київ

за участю третьої особи 44 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Вишкиталюка Володимира Степановича, м.Добропілля

за участю третьої особи 45 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Саржинського Дмитра Валерійовича, м.Київ

за участю третьої особи 46 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Бельдягу Наталію Василівну, м.Київ

за участю третьої особи 47 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Коваленка Валерія Миколайовича, м.Київ

за участю третьої особи 48 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Степанця Леоніда Вікторовича, м.Липовець

за участю третьої особи 49 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Кругляка Юрія Олександровича, м.Яготин

за участю третьої особи 50 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Богачова Сергія Анатолійовича, с.Немішаєве

за участю третьої особи 51 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Лещенка Руслана Миколайовича, м.Вінниця

за участю третьої особи 52 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комишної Оксани Юріївни, м.Київ

за участю третьої особи 53 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Коломійця Василя Івановича, м.Вінниця

за участю третьої особи 54 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Коблянського Антона Олеговича, м.Суми

за участю третьої особи 55 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Куделі Сергія Петровича, м.Київ

за участю третьої особи 56 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Гіренка Олександра Васильовича, м.Київ

за участю третьої особи 57 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Катрушина Миколу Адамовича, м.Ірпінь

за участю третьої особи 58 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Власюка Василя Петровича, м.Київ

за участю третьої особи 59 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Лук'яненко Лідії Володимирівни, м.Київ

за участю третьої особи 60 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Петренка Анатолія Степановича, м.Одеса

за участю третьої особи 61 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ворошилова Віталія Климентійовича, м.Львів

про визнання дій протиправними

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Мунька О.М. - по дов.

від відповідача:Давиденко Ю.К. - по дов.

від третіх осіб 1-11: не з'явився

від третьої особи 12: Шупик В.М. - по пасп.

від третіх осіб 13-14: не з'явився

від третьої особи 15: Корчкова О.С. - по дов.

від третіх осіб 16-46: не з'явився

від третьої особи 47: Коваленко В.М. - по пасп.

від третіх осіб 48-61: не з'явився

Згідно з приписами ст.77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 14.04.2015р. оголошувалась перерва до 06.05.2015р.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус», м.Полтава звернулось до господарського суду м.Києва з позовом до відповідача, Моторного (транспортного) страхового бюро України, м.Київ про:

- визнання протиправними дій Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо здійснення виплат страхових відшкодувань на підставі п.п.«г» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за рахунок коштів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» в Фонді захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах за період з 03.04.2014р. по 28.01.2015р. з вказівкою дати виплати та особи, якій було виплачено таке страхове відшкодування;

- визнання протиправними дій Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо порушення порядку, встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, в частині повернення коштів Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Статус» гарантійного внеску з Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

06.05.2015р. до господарського суду м.Києва надійшла заява б/н від 06.05.2015р. Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», в якій позивач просив:

- визнати протиправними дії Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо здійснення виплат страхових відшкодувань за рахунок коштів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», які містяться у Фонді захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах за період з 04.04.2014р. по 18.02.2015р. у загальному розмірі 1 195 271,24 грн.;

- визнати протиправними дії Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо порушення порядку, встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, в частині повернення коштів Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Статус» гарантійного внеску з Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, а також визнати недійсним розділ 5 договору №118 від 28.12.2012р. про співпрацю.

В судовому засіданні 06.05.2015р. представник позивача пояснив, що Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Статус" не заявляються та не підтримуються вимоги щодо визнання розділу 5 договору про співпрацю №118 від 28.12.2012р. недійсним. При цьому, позивач просить визнати розділ 5 договору про співпрацю №118 від 28.12.2012р. недійсним на підставі п.1 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічні вимоги викладені позивачем письмово у заяві б/н від 20.05.2015р. Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус».

В обґрунтування позовних вимог заявник посилався на те, що відповідачем всупереч вимог чинного законодавства України після позбавлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України проведено виплату страхових відшкодувань фізичним та юридичним особам за рахунок грошових коштів страховика, що містяться у Фонді захисту потерпілих. Одночасно, позивачем наголошено на невідповідності умов розділу 5 договору №118 від 28.12.2012р. вимогам чинного законодавства, що, на думку вказаного учасника судового процесу, свідчить про наявність підстав для визнання означеного розділу недійсним у відповідності до п.1 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач у відзиві №4/3-06/10470 від 08.04.2015р. та під час розгляду спору у судових засіданнях проти задоволення позовних вимог надав заперечення з огляду на те, що Моторним (транспортним) страховим бюро України було дотримано вимоги чинного законодавства щодо повернення гарантійного внеску страховику, якого позбавлено членства в Моторному (транспортному) страховому бюро України. До того ж, за твердженнями вказаного учасника судового процесу, підстави для визнання укладеного між сторонами договору про співробітництво, а саме розділу 5 цього правочину, відсутні.

Ухвалою від 20.05.2015р. залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб 1-61 без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Ткача Віктора Петровича, Дослідницький центр науково-технічної інформації та технічних досліджень при МВС України, Снігира Сергія Миколайовича, Заверуху Євгенію Василівну, Щипайла Олександра Миколайовича, Гриценка Сергія Миколайовича, Афанасьеву Тетяну Миколаївну, Вічканову Ольгу Василівну, Олексюка Миколу Олексійовича, Легуна Євгена Володимировича, Кирилова Андрія Валерійовича, Шупика Валерія Миколайовича, Ахмедова Асіфа Салахеддін Огли, Додончо Ірину В'ячеславівну, Службу автомобільного транспорту департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України, Зубка Володимира Олександровича, Яковенка Вадима Вікторовича, Товкача Олександра Михайловича, Бєльтюкову Олену Олексіївну, Крушельницького Володимира Олеговича, Мельника Дениса Олександровича, Філатова Андрія Євгенійовича, Комунальне підприємство «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них», Дмитренка Романа Анатолійовича, Сімачову Людмилу, Туруна В'ячеслава Анатолійовича, Ширшова Вадима Анатолійовича, Омельчука Олександра Олексійовича, Волкова Володимира Олександровича, Мельниченка Віктора Леонідовича, Дідіченка Олександра Павловича, Сабатовського Віталія Петровича, Новікова Бориса Олександровича, Коновалова Миколу Віталійовича, Хомута Василя Михайловича, Конохова Сергія Володимировича, Осику Василя Леонідовича, Зіблого Сергія Георгійовича, Калитенко Світлану Сергіївну, Шахова Віктора Миколайовича, Нестерук Тетяну Олександрівну, Нікітюка Андрія Дмитровича, Вишкиталюка Володимира Степановича, Саржинського Дмитра Валерійовича, Бельдягу Наталію Василівну, Коваленка Валерія Миколайовича, Степанця Леоніда Вікторовича, Кругляка Юрія Олександровича, Богачова Сергія Анатолійовича, Лещенка Руслана Миколайовича, Комишну Оксану Юріївну, Коломійця Василя Івановича, Коблянського Антона Олеговича, Куделю Сергія Петровича, Гіренка Олександра Васильовича, Катрушина Миколу Адамовича, Власюка Василя Петровича, Лук'яненко Лідію Володимирівну, Петренка Анатолія Степановича, Ворошилова Віталія Климентійовича.

Третя особа 2 у поясненнях №60/157 від 04.06.2015р. зазначила, що позивачем свій обов'язок з виплати Дослідницькому центру науково-технічної інформації та технічних досліджень при МВС України виконано не було, що і стало підставою для відповідного звернення до відповідача.

Представник третьої особи 12 під час розгляду справи 08.06.2015р. проти позовних вимог, викладених у позовній заяві, надав заперечення, а також надав пояснення, що на думку третьої особи 12, відповідач виплатив страхове відшкодування правомірно.

Третя особа 15 у судовому засіданні 08.06.2015р. проти позовних вимог, викладених у позовній заяві, надала заперечення.

Третя особа 16 у поясненнях від 02.06.2015р. зазначила, що здійснення відповідачем страхових виплат від імені відповідача не суперечить вимогам чинного законодавства.

Третя особа 22 у поясненнях без номеру та дати, що надійшли до господарського суду м.Києва 03.06.2015р., зазначила на безпідставності позовних вимог.

Третя особа 29 у поясненнях б/н від 30.05.2015р. наголосила на правомірності здійснених Моторним (транспортним) страховим бюро України дій щодо виплати страхових відшкодувань.

У вказаних поясненнях третя особа 29 також просила здійснювати розгляд спору без участі Омельчука Олександра Олексійовича.

Третя особа 35 у поясненнях б/н від 29.05.2015р. наголосила на необґрунтованості позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» та відсутності підстав для їх задоволення.

Представник третьої особи 47 у судовому засіданні 08.06.2015р. проти позовних вимог, викладених у позовній заяві, надав заперечення, а також зазначив, що на думку третьої особи 47, відповідач виплатив страхове відшкодування правомірно.

Третя особа 49 пояснень по суті спору не представила та у заяві б/н від 29.05.2015р. просила здійснювати розгляд справи без участі Кругляка Юрія Олександровича.

Третя особа 51 у поясненнях б/н від 29.05.2015р. проти позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» заперечила.

Третя особа 53 у поясненнях б/н від 30.05.2015р. зазначила, що заява про здійснення страхового відшкодування, направлена на адресу позивача, протягом строку, визначеного чинним законодавством, задоволена не була, а грошові кошти було виплачено лише МТСБУ.

Третя особа 53 у поясненнях б/н від 20.05.2015р. проти позовних вимог також заперечила, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Одночасно, присутніми у судовому засіданні 08.06.2015р. третіми особами було наголошено, що після настання страхових випадків учасники дорожньо-транспортних пригод неодноразово звертались за допомогою поштового та телефонного зв'язку до позивача, проте, за поштовою адресою та номером телефону Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», які було зазначено в полісах, ніхто не відповідав. Після цього третім особам надходили пропозиції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн» про виплату 30% відсотків страхового відшкодування та лише за умови укладання договорів страхування на новий строк. Саме наведені обставини і стали підставою для звернення третіх осіб до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявами про виплату страхового відшкодування в порядку та обсязі, які передбачені чинним законодавством.

Інші треті особи пояснень з приводу позовних вимог не надали, правової позиції по суті спору не висловили.

У судове засідання 08.06.2015р. треті особи 1-11, 13-14, 16-46, 48-61 не з'явились, представників не направили, всіма правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористались. Проте, за висновками суду, наведені учасники судового процесу були належним чином повідомлені про час та місце розгляду спору з огляду на наступне.

За приписами ст.65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Відповідно до п.11 листа №01-8/123 від 15.03.2007р. Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році» до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України).

Наразі, з наявних в матеріалах справи документів, господарським судом встановлено, що місцем проживання (місцем знаходження) третіх осіб є: Ткача Віктора Петровича (просп.Григоренка, 25, кв.12, м.Київ, 02068), Дослідницького центра науково-технічної інформації та технічних досліджень при МВС України (вул.Богомольця, 10, м.Київ, 01601), Снігира Сергія Миколайовича (пров.Квітневий, 1в, кв.92, м.Київ, 04108), Заверуха Євгенії Василівни (вул.Гагаріна, 37, смт.Стрижанка, Вінницька обл., 23210), Щипайла Олександра Миколайовича (вул.Ентузіастів, 29/2, кв.44, м.Київ, 02154), Гриценка Сергія Миколайовича (вул.Північна, 48, кв.31, м.Київ, 04213), Афанасьевої Тетяни Миколаївни (вул.Герасима Кондратьева, 136/1, кв.402, м.Суми, 40021), Вічканової Ольги Василівни (пр.Героїв 18/154, Жовтневий, Дніпропетровська обл., 49000), Олексюка Миколи Олексійовича (вул.Тіниста, 30, м.Біляївка, Одеська обл., 67600), Легуна Євгена Володимировича (вул.Микитенка 27, кв.65, м.Київ, 02139), Кирилова Андрія Валерійовича (вул.Кібальчича 21, кв.9, м.Київ, 02183), Шупика Валерія Миколайовича (вул.Ватутіна 1, кв.6 , с.Нові Петрівці, Київська обл., 07354), Ахмедова Асіфа Салахеддін Огли (вул.М.Жукова, 33А, кв.15, м.Київ, 02156), Додончо Ірини В'ячеславівни (пров.4-й Чапаївський, б.6, Суворовського р-н, м.Одеса, 65000), Служби автомобільного транспорту департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України (вул.Т.Шамрило, 13, м.Київ, 04112), Зубка Володимира Олександровича (вул.Пролетарська, 47-А, смт.Клавдієве-Тарасове, Бородянський р-н, Київська обл., 07850), Яковенка Вадима Вікторовича (вул.Попова, 100, м.Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50023), Товкача Олександра Михайловича (вул.Сегедська,15, кв.19, м.Одеса, 65009), Аккієва Марлена Расімовича (вул.Ак.Глушко,26, кв..90, м.0деса, 65001), Бєльтюкової Олени Олексіївни (пр-т.Миру, 8, кв.63, м.Київ, 02105), Крушельницького Володимира Олеговича (вул.Малиновського, 49, кв.49, м.Одеса, 65074), Мельника Дениса Олександровича (вул.Симиренка, 21-А, кв.55, м.Київ, 03134), Філатова Андрія Євгенійовича (вул.Індустріальна, 46-А, кв.276, м.Київ, 03058), Комунального підприємства «Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них» (пр-т.Броварський, 2, м.Київ, 02089), Дмитренка Романа Анатолійовича (вул.Клавдіївська, 24, кв.7, м.Київ), Сімочової Людмили Анатоліївни (м.Київ, вул.Деміївська, 55, кв.172, 03040), Туруна В'ячеслава Анатолійовича (вул.Бережанська, 20, кв.117, м.Київ, 04201), Ширшова Вадима Анатолійовича (бул.Рубіновий, 5/303, м.Дніпропетровськ, 49128), Омельчука Олександра Олексійовича (пр.Оболонський, 15, кв.51, м.Київ, 04205), Волкова Володимира Олександровича (вул.Ясна, 42, м.Київ, 03138), Мельниченка Віктора Леонідовича (вул.Саратовська, 10, кв. 2, м.Київ, 03190), Дідіченка Олександра Павловича (вул.Вільямса, 3-А, кв.169, м.Київ, 03191), Сабатовського Віталія Петровича (вул.Заболотного, 51, кв.194, м.Одеса, 65069), Новікова Бориса Олександровича (вул.Утьосова, 11, кв.10, м.Одеса, 65020), Коновалова Миколи Віталійовича (вул.Громова, 20, м.Вінниця, 21032), Хомута Василя Михайловича (вул.Пішонівська, буд.23, кв.26, м.Одеса, 65029), Конохова Сергія Володимировича (вул.М.Бажанова,21/23, 2-й поверх, оф.2, м.Харків, 61002), Осика Василя Леонідовича (вул.Бухти, 41, м.Городок, Хмельницька обл., 32000), Зіблого Сергія Георгійовича (вул.Миропільська, 25, кв.65, м.Київ, 02192), Калитенко Світлани Сергіївни (вул.Щербакова, 51-А, кв.19, м.Київ, 04111), Шахова Віктора Миколайовича (вул.Шевченка 2, кв.7, м.Суми, 40009), Нестерук Тетяни Олександрівни (вул.Коцюбинського, 8, кв.19, с.Чайки, Київської обл., 08130), Нікітюка Андрія Дмитровича (вул.Щербакова,68, кв.18, м.Київ, 04111), Вишкиталюка Володимира Степановича (Добропілля, вул.Декабристів, 5, кв.9), Саржинського Дмитра Валерійовича (вул.Анни Ахматової, 41б, кв.174, м.Київ, 02081), Бельдяга Наталії Василівни (вул.Ніколаєва, 15, кв.44, м.Київ, 02225), Коваленка Валерія Миколайовича (пр.Свободи, 24б, кв.147, м.Київ, 04215), Степанця Леоніда Вікторовича (вул.Михайліченка, 3, м.Липовець, Липовецький район, Вінницька область, 22500), Кругляка Юрія Олександровича (Київська обл., Яготинський р-н, м.Яготин, вул.Макаренка, 20), Богачова Сергія Анатолійовича (вул.50 років СРСР, 6, кв.25, с.Немішаєве, Бородянський р/н, Київська обл., 07853), Лещенка Руслана Миколайовича (вул.Киянка,1/4, м.Вінниця, 21019), Комишної Оксани Юріївни (вул.Конєва, 9, кв.129, м.Київ, 03189), Коломійця Василя Івановича (вул.Ілика,54, м.Вінниця), Коблянського Антона Олеговича (вул.Антонова, 3, кв.48, м.Суми, 40030), Куделя Сергія Петровича (вул.Княжий Затон, 16-б, кв.44, м.Київ), Гіренка Олександра Васильовича (40-ліття Жовтня, 27, кв.83, м.Київ), Катрушина Миколи Адамовича (вул.Садова,19, м.Ірпінь, Київська обл.), Власюка Василя Петровича (вул.А.Ахматової, 15, кв.212, м.Київ, 02068), Лук'яненко Лідії Володимирівни (вул.Анни Ахматової, 13г, кв.40, м.Київ, 02068), Петренка Анатолія Степановича (вул.Щепкіна, 5, кв.25, м.Одеса, 65082), Ворошилова Віталія Климентійовича (вул.Зубрівська, 11, кв.36, м.Львів).

На вказані адреси судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано, в тому числі, ухвалу від 20.05.2015р. з метою повідомлення третіх осіб про час та місце розгляду справи.

Наразі, частина судової кореспонденції була вручена адресатам, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями.

Одночасно, конверти, скеровані на адреси третіх осіб 1, 50, 25, 31, 43, 40, 58, 46, 6, 47, 28, 37, 41, 21, 57, 27, 32, 60, 36, 8, 10, 11, 13, 26, було повернуто до господарського суду з відмітками «За даною адресою не значиться» та «За закінченням встановленого терміну зберігання». Решта конвертів до суду не поверталась.

У відповідності до п.3.9.1 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом. Доказом такого повідомлення в разі неповернення ухвали підприємством зв'язку може бути й долучений до матеріалів справи та засвідчений самим судом витяг з офіційного сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, який містить інформацію про отримання адресатом відповідного поштового відправлення, або засвідчена копія реєстру поштових відправлень суду.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресами третіх осіб, які наявні в матеріалах справи, з огляду на позицію Вищого господарського суду України, суд дійшов висновку про належне повідомлення останніх про дату, час і місце розгляду справи.

Наразі, суд зазначає, що інформація стосовно слухання судом справ є публічною та розміщується на офіційному сайті господарського суду м.Києва в мережі Інтернет, що також свідчить про наявність у учасників судового спору можливості дізнатись про слухання справи за їх участю.

Наразі, з огляду на неявку третіх осіб 1-11, 13-14, 16-46, 48-61 у судове засідання 08.06.2015р. господарський суд зазначає наступне. Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Аналогічні вимоги ст.27 Господарського процесуального кодексу України покаладено також і на третіх осіб.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

У ст.69 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Наразі, судом прийнято до уваги, що ухвалою від 20.05.2015р. явка третіх осіб у судове засідання обов'язковою не визнавалась.

При цьому, як зазначено вище, господарський суд має право відкласти розгляд справи лише у межах строків, передбачених ст.69 Господарського процесуального кодексу України.

Суд наголошує, що строк вирішення спору фактично сплив, а отже у суду відсутня можливість відкладення розгляду спору на іншу дату.

Розгляд справи №910/7223/15-г здійснюється з 24.03.2015р., а отже подальше відкладення може призвести до порушення приписів господарського процесуального законодавства України та вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків судового розгляду спору.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, незважаючи на те, що треті особи 1-11, 13-14, 16-46, 48-61 в процесі розгляду справи 08.06.2015р. так і не скористались всіма правами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з огляду на приписи ст.69 вказаного нормативно-правового акту, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа підлягає розгляду за наявними у ній документами відповідно до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб 12, 15, 47, дослідивши представлені учасниками судового процесу докази, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Одним з основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

За приписами ч.1 ст.49 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності має право здійснювати страховик, який: має ліцензію на здійснення даного виду страхування; є членом МТСБУ.

Члени МТСБУ зобов'язані сплачувати: а) членські внески у розмірі, визначеному загальними зборами членів МТСБУ; б) гарантійні та інші внески до фондів МТСБУ, створених відповідно до цього Закону та положень про порядок і умови формування централізованих страхових фондів, а також компенсацію здійснених МТСБУ витрат за зобов'язаннями страховиків ч.1 ст.59 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Статтею 41 вказаного нормативно-правового акту передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу; в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи; г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону; ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу працівникам міліції та медичним працівникам закладів охорони здоров'я згідно з чинним законодавством. Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а" - "д" цього пункту, розподіляються в порядку, встановленому президією МТСБУ. МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: а) у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; б) власниками транспортних засобів, якщо такі власники надали відповідним уповноваженим органам інших країн страховий сертифікат "Зелена картка", виданий від імені страховиків - членів МТСБУ, та за умови, що такий страховик не відшкодував шкоду; в) транспортним засобом, зареєстрованим в іншій країні, щодо якого був виданий іноземний страховий сертифікат "Зелена картка", що діяв на день дорожньо-транспортної пригоди на території України. Така регламентна виплата здійснюється на умовах та в обсягах, встановлених законодавством про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та принципами взаємного врегулювання шкоди на території країн - членів міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка". Регламентні виплати, зазначені у підпунктах "а" та "в" цього пункту, розподіляються рівними частками між повними членами МТСБУ.

У ст.51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п'ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов'язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов'язань іншому страховику - повному члену МТСБУ.

За твердженнями позивача, які з боку відповідача підтверджені, 03.04.2014р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» було позбавлено членства МТСБУ через заборгованість до фондів Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Як свідчать матеріали справи, після позбавлення позивача статусу МТСБУ, що підтверджується витягом зі списку страхових компаній, які вибули з МТСБУ, відповідачем за рахунок грошових коштів, які було внесено позивачем в якості гарантійного внеску у Фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, були здійснені страхові відшкодування на підставі окремих договорів страхування, що були укладені між заявником та третіми особи. Загальна сума виплат за даними позивача, що з боку відповідача підтверджені, становить 1 195 271,24 грн.

На думку позивача, дії відповідача щодо повернення гарантійного внеску страховику, який втратив статус члена МТСБУ, шляхом виплати страхових відшкодувань за неврегульованими страховиком страховими випадками, є неправомірними.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст.4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обгрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.33 вказаного Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Статтею 54 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; законодавство, на підставі якого подається позов.

За таких обставин, враховуючи зміст ст.129 Конституції України, ст.ст.4-3, 33, 54 Господарського процесуального кодексу України, при зверненні до суду з розглядуваним позовом позивачем повинно бути доведено, невідповідність дій Моторного (транспортного) страхового бюро України вимогам чинного законодавства, що призвело до порушення прав Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» з урахуванням тих обставин, що обраний позивачем спосіб захисту повинен призводити до фактичного відновлення його охоронюваних законом інтересів.

Виходячи з принципів повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» про визнання дій відповідача щодо виплати страхових відшкодувань та порушення порядку повернення гарантійного внеску неправомірними є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

За змістом ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Відповідно до ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як свідчать матеріали справи, 28.12.2012р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Статус» (страховик) та Моторним (транспортним) страховим бюро України (бюро) було укладено договір №118 про співпрацю, предметом якого відповідно до п.1.1 є співробітництво сторін у сфері організації та провадження обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за внутрішніми договорами страхування.

Згідно з п.1.3 договору №118 від 28.12.2012р. вказаний правочин є безоплатним.

Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами і скріплення печатками та діє до повного виконання контрагентами своїх зобов'язань за означеним правочином (п.12.1 договору №118 від 28.12.2012р.).

Під час розгляду спору у судових засіданнях представниками позивача чинність вказаного вище правочину не оспорювалась, відомості щодо його дострокового розірвання та припинення не надавались.

З огляду на встановлений ст.204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги договір №118 від 28.12.2012р. про співпрацю як підставу у розумінні норм ст.11 названого Кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов'язків.

Як зазначалось вище, ст.51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що гарантійні внески, сплачені страховиком до централізованих страхових резервних фондів МТСБУ, з урахуванням інвестиційного доходу, отриманого від розміщення таких внесків, та з вирахуванням коштів, сплачених МТСБУ, підлягають поверненню страховику за умови, що стосовно нього не здійснюється процедура ліквідації та/або банкрутства. Строк такого повернення з фонду захисту потерпілих становить три роки з дня припинення асоційованого членства страховика в МТСБУ, з фонду страхових гарантій - п'ять років з дня припинення його повного членства в МТСБУ, але не раніше наступного дня після виконання зобов'язань за договорами міжнародного страхування та перестрахування або передачі зобов'язань іншому страховику - повному члену МТСБУ.

Розділом 5 договору №118 від 28.12.2012р. про співпрацю позивачем та відповідачем було погоджено порядок повернення внеску шляхом врегулювання страхових випадків.

Зокрема, відповідно до п.5.1 укладеного між сторонами договору у разі припинення членства страховика в бюро та наявності неврегульованих страховиком подій, що мають ознаки страхових випадків за його внутрішніми договорами страхування, дирекція бюро має право прийняти рішення про повернення страховику залишку гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих шляхом врегулювання таких подій.

Для здійснення повернення гарантійного внеску шляхом врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за укладеними страховиком внутрішніми договорами страхування, бюро від імені страховика та за рахунок його гарантійного внеску у фонді захисту потерпілих має повноваження приймати та опрацьовувати повідомлення про страхові випадки, заяви на виплату страхового відшкодування, рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті, сплачувати страхове відшкодування (п.5.2 договору №118 від 28.12.2012р.).

За умовами п.5.3 укладеного між сторонами правочину для забезпечення виконання повноважень, що передбачені п.5.2 договору, бюро має такі права: вимагати від страховика документи, необхідні для організації проведення врегулювання подій, що мають ознаки страхових випадків за внутрішніми договорами страхування; самостійно або з залученням інших осіб з'ясовувати причини та обставини настання подій, здійснювати та забезпечувати збір документів, необхідних для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, визначати розмір страхового відшкодування; сплачувати страхове відшкодування та здійснювати оплату послуг інших юридичних осіб та фізичних осіб, залучених для з'ясування причини та обставини настання подій, що мають ознаки страхових випадків за внутрішніми договорами страхування, визначення розміру страхового відшкодування, збору документів, необхідних бюро для виконання повноважень, а також судових витрат, пов'язаних з виконанням бюро таких повноважень; відмовитись у будь-який час від врегулювання подій, повідомивши про це страховика.

Страховик зобов'язаний повідомляти бюро про заплановані виплати страхових відшкодувань за страховими випадками - не пізніше ніж за 3 робочі дні до дати проведення такої виплати, а про події, що врегульовуються без залучення бюро, прийняті рішення та здійснені страхові відшкодування за такими подіями - щомісячно до 10 числа місяця, наступного за звітним (п.5.4 договору №118 від 28.12.2012р.).

Тобто, з наведеного вбачається, що позивачем та відповідачем було здійснено волевиявлення на окреме врегулювання порядку повернення бюро гарантійного внеску страховика шляхом врегулювання страхових випадків.

До того ж, у п.9.1 договору №118 від 28.12.2012р. зазначено, що означений правочин відображає повне розуміння сторонами предмету договору, законодавства з питань обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та інших нормативних та індивідуальних документів, які приймаються бюро.

З метою повного та всебічного з'ясування всіх обставин справи, судом було зобов'язано відповідача надати суду всі документи, на підставі яких фізичним особам були виплачені страхові відшкодування за рахунок коштів позивача у Фонді захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах.

На виконання вимог суду Моторним (транспортним) страховим бюро України було представлено витребувані господарським судом документи.

З наданих відповідачем документів вбачається, що на підставі письмових звернень третіх осіб відповідачем було виплачено Ткачу Віктору Петровичу, Дослідницькому центру науково-технічної інформації та технічних досліджень при МВС України, Снігиру Сергію Миколайовичу, Заверухі Євгенії Василівні, Щипайлу Олександру Миколайовичу, Гриценку Сергію Миколайовичу, Афанасьєвій Тетяні Миколаївні, Вічкановій Ользі Василівні, Олексюку Миколі Олексійовичу, Легуну Євгену Володимировичу, Кирилову Андрію Валерійовичу, Шупику Валерію Миколайовичу, Ахмедову Асіфу Салахеддін Огли, Додончо Ірині В'ячеславівні, Службі автомобільного транспорту департаменту господарського забезпечення Служби безпеки України, Зубку Володимиру Олександровичу, Яковенку Вадиму Вікторовичу, Товкачу Олександру Михайловичу, Аккієву Марлену Расімовичу, Бєльтюковій Олені Олексіївні, Крушельницькому Володимиру Олеговичу, Мельнику Денису Олександровичу, Філатову Андрію Євгенійовичу, КП Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту автошляхів, Дмитренку Роману Анатолійовичу, Сімочовій Людмилі Анатоліївні, Туруну В'ячеславу Анатолійовичу, Ширшову Вадиму Анатолійовичу, Омельчуку Олександру Олексійовичу, Волкову Володимиру Олександровичу, Мельниченку Віктору Леонідовичу, Дідіченку Олександру Павловичу, Сабатовському Віталію Петровичу, Новікову Борису Олександровичу, Коновалову Миколі Віталійовичу, Хомуту Василю Михайловичу, Конохову Сергію Володимировичу, Осиці Василю Леонідовичу, Зіблому Сергію Георгійовичу, Калитенку Світлані Сергіївні, Шаховому Віктору Миколайовичу, Нестерук Тетяні Олександрівні, Нікітюку Андрію Дмитровичу, Вишкиталюку Володимиру Степановичу, Саржинському Дмитру Валерійовичу, Бельдягі Наталії Василівні, Коваленку Валерію Миколайовичу, Степанцю Леоніду Вікторовичу, Кругляку Юрію Олександровичу, Богачову Сергію Анатолійовичу, Лещенку Руслану Миколайовичу, Комишній Оксані Юріївні, Коломійцю Василю Івановичу, Коблянському Антону Олеговичу, Куделі Сергію Петровичу, Гіренку Олександру Васильовичу, Катрушину Миколі Адамовичу, Власюку Василю Петровичу, Лук'яненко Лідії Володимирівні, Петренку Анатолію Степановичу, Ворошилову Віталію Климентійовичу страхові відшкодування за не врегулюваними позивачем страховими випадками на загальну суму 1 195 271,24 грн.

Наразі, господарським судом прийнято до уваги, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Статус» належних та допустимих у розумінні ст.34 Господарського процесуального кодексу України доказів самостійного врегулювання відносин з третіми особами 1-61 щодо виплати страхових відшкодувань представлено не було. При цьому, факт настання страхових випадків за участю кожної третьої особи документально підтверджується представленими Моторним (транспортним) страховим бюро України доказами за кожним випадком.

Присутніми у судовому засіданні 08.06.2015р. третіми особами було наголошено, що після настання страхових випадків учасники дорожньо-транспортних пригод неодноразово звертались за допомогою поштового та телефонного зв'язку до позивача, проте, за поштовою адресою та номером телефону Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», які було зазначено в полісах, ніхто не відповідав. Після цього третім особам надходили пропозиції від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн» про виплату 30% відсотків страхового відшкодування та лише за умови укладання договорів страхування на новий строк. Саме наведені обставини і стали підставою для звернення третіх осіб до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявами про виплату страхового відшкодування в порядку та обсязі, які передбачені чинним законодавством.

Посилання заявника на договір №1/21.04.2014 від 21.05.2014р. про надання агентських послуг, укладений між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Статус» (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн» (страховий агент), відповідно до якого страховий агент зобов'язався виконати від імені, за рахунок та в інтересах страховика послуги, пов'язані з виконанням договорів страхування, а страховик зобов'язався приймати та оплачувати такі послуги, ніяким чином не нівелюють умов розділу 5 договору №118 від 28.12.2012р. Крім того, позивачем не наведеного доказів врегулювання страхових випадків з третіми особами в межах договору №1/21.04.2014 від 21.05.2014р.

До того ж, з документів, що надано до матеріалів справи відповідачем, вбачається, що на виконання умов п.5.4 договору №118 від 28.12.2012р. Моторним (транспортним) страховим бюро України було повідомлено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Статус» про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, що підтверджується відповідними листами.

При цьому, доказів висловлення заявником заперечень Моторному (транспортному) страховому бюро України щодо врегулювання страхових випадків, що стались за участю третіх осіб, після отримання відповідних повідомлень матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи наведене, господарський суд дійшов висновку, що врегулювання Моторним (транспортним) страховим бюро України після позбавлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» членства у МТСБУ подій, що мають ознаки страхових випадків, в тому числі, шляхом прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його фактичне здійснення відповідає повноваженням бюро, що були надані останньому умовами договору №118 від 28.12.2012р.

Стосовно заяви позивача про наявність підстав для визнання договору №118 від 28.12.2012р. недійсним на підставі п.1. ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зауважує наступне.

За приписами п.1 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право визнати недійсним повністю чи у певній частині пов'язаний з предметом спору договір, який суперечить законодавству.

Пунктом 2.3 Постанови №11 від 29.05.2013р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» встановлено якщо, вирішуючи господарський спір, суд встановить, що зміст договору, пов'язаного з предметом спору, суперечить законодавству, чинному на момент укладення договору, він вправі за власною ініціативою визнати цей договір недійсним повністю або у певній частині із застосуванням за необхідності й наслідків визнання недійсним нікчемного правочину. Реалізація господарським судом цього права здійснюється незалежно від наявності відповідного клопотання сторони.

При цьому, господарський суд зауважує, що визнання договору недійсним на підставі п.1 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обов'язком суду.

Пунктом 2.1 Постанови передбачено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як вказувалось вище, розділом 5 договору №118 від 28.12.2012р. про співпрацю позивачем та відповідачем було погоджено порядок повернення внеску шляхом врегулювання страхових випадків.

Господарським судом прийнято до уваги, що у відповідності п.п.«ґ» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Проте, наведеною нормою права не визначено виключного та вичерпного переліку підстав для використання грошових коштів, сплачених страховиком в якості гарантійного внеску, та ніяким чином не врегульовано порядку повернення гарантійного внеску страховика у разі втрати останнім членства у МТСБУ.

При цьому, порядок повернення гарантійного внеску у разі втрати страховиком статусу члена МТСБУ врегульовано не ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а ст.51 вказаного нормативно-правового акту.

Господарський суд також зауважує, що заборони стосовно повернення гарантійного внеску страховика саме шляхом врегулювання страхових випадків, норми чинного законодавства не містять.

При цьому, суд наголошує, що одним з основних принципів цивільного права є принцип диспозитивності, що означає автоматичну можливість учасників регульованих відносин самостійно, на власний розсуд і згідно зі своїми інтересами вибирати варіанти відповідної поведінки. Аналогічну позицію наведено у рішенні №18-рп/2004 від 01.12.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес).

Одночасно, господарський суд зауважує, що ч.3 ст.6 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

У ст.627 вказаного нормативно-правового акту зазначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Конституційним Судом України у рішенні від 11.07.2014р. №7-рп/2013 по справі за конституційним зверненням громадянина Козлова Дмитра Олександровича щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» наголошено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Як вказувалось вище, спірний правочин було підписано представниками обох сторін та скріплено печатками господарських товариств.

Тобто, умови розділу 5 договору №118 від 28.12.2012р. про співпрацю щодо порядку повернення гарантійного внеску страховика шляхом врегулювання страхових випадків фактично відповідають загальним засадам цивільного законодавства щодо свободи договору, положенням щодо вільного встановлення та внутрішній волі обох контрагентів.

Отже, з огляду на наведене вище, у господарського суду відсутні підстави для визнання розділу 5 договору №118 від 28.12.2012р. недійсним у відповідності до п.1 ч.1 ст.83 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, з приводу обраного заявником способу захисту своїх прав, господарський суд зауважує наступне.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За приписами ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст.20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

При цьому, слід наголосити, що способи захисту за своїм призначенням можуть вважатись визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Тобто, метою застосування судом певного способу захисту прав та законних інтересів осіб є усунення невизначеності у взаємовідносинах суб'єктів, створення необхідних умов для реалізації права й запобігання дій зі сторони третіх осіб, які перешкоджають його здійсненню. Отже, останнє направлене на настання певних юридичних наслідків. Таку позицію наведено у висновках Верховного суду України про практику застосування судами ст.16 Цивільного кодексу України.

Наразі, за висновками суду, обраний заявником спосіб захисту своїх прав фактично не призвів би до їх поновлення у випадку задоволення позовних вимог за наслідками встановлення судом факту порушення прав позивача.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги всі фактичні обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що врегулювання Моторним (транспортним) страховим бюро України після позбавлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» членства у МТСБУ подій, що мають ознаки страхових випадків, в тому числі, шляхом прийняття рішення про виплату страхового відшкодування та його фактичне здійснення відповідає повноваженням бюро, що були надані останньому умовами договору №118 від 28.12.2012р., та не суперечить приписам чинного законодавства, а отже, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус» до Моторного (транспортного) страхового бюро України про: визнання протиправними дій Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо здійснення виплат страхових відшкодувань за рахунок коштів Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», які містяться у Фонді захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, за період з 04.04.2014р. по 18.02.2015р. у загальному розмірі 1 195 271,24 грн.; визнання протиправними дій Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо порушення порядку, встановленого Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Положенням про централізований страховий резервний фонд захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, в частині повернення коштів Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «Статус» гарантійного внеску з Фонду захисту потерпілих у дорожньо-транспортних пригодах, є безпідставними та такими, що підлягають залишенню без задоволення.

Всі інші заяви, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані та безпідставні.

Судовий збір згідно з приписами ст.49 Господарського процесуального кодексу України залишається за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.22, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», м.Полтава до Моторного (транспортного) страхового бюро України, м.Київ про визнання протиправними дій.

У судовому засіданні 08.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 15.06.2015р.

Суддя М.О. Любченко