ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2015 року Справа № 912/669/15-г

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Виноградник О.М. ( доповідач)

суддів: Джихур О.В., Лисенко О.М. (зміни у складі колегії суддів на підставі розпорядження секретаря судової палати від 09.06.2015р.)

секретар: Ситникова М.Ю.

Представники сторін:

позивача - Цапенко Б.В., довіреність № 763 від 25.12.14р.;

відповідача - Карпов В.Ю., довіреність № б/н від 02.06.15р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірми Ясенівська», Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області та Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» , м.Київ

на рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2015 року по справі № 912/669/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м.Київ

до Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська", с.Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області

про стягнення 13 743 430,14 грн.

В судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину постанови (ст..ст.85, 99, 105 ГПК України).

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2015 року у справі № 912/669/15-г (суддя Змеул О.А.) було частково задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м.Київ до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська", с. Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області про стягнення 13743430,14 грн.; стягнено з відповідача на користь позивача 8 800 000,00 грн. заборгованості, 1 423 430,14 грн. - 24% річних, 440 000 грн. пені, 1 320 000 грн. штрафу та 73 080 грн. судового збору; в задоволенні решти позову було відмовлено (а.с.179-183, т.1).

Рішення господарського суду Кіровоградської області мотивовано в частині задоволення позову - неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань по поставці продукції, в частині відмови в позові - зменшенням розміру пені та штрафу на 50%, оскільки підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, на невиконання зобов`язань відповідачем по поставці зерна вплинули погодні умови, зниження врожайності; в якості норм матеріального права господарський суд послався на ст.ст.199, 230, 231, 233, 265 Господарського кодексу України, ст.ст.536, 551, 662, 663, 693 ЦК України.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржив в апеляційному порядку відповідач - СТОВ "Агрофірма Ясенівська", с. Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області в частині відмови в задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення, зазначає, що:

- господарським судом не були враховані доводи відповідача та не надано жодної правової оцінки тому факту, що відповідач є сільгоспвиробником, зазначений вид діяльності є сезонним, врожайність сільськогосподарської культури - кукурудзи, що була предметом договору між сторонами була найнижчою в регіоні за останні 5 років, що підтверджується довідками управління агропромислового розвитку Олександрівської райдержадміністрації від 24.03.2015р., що і призвело до скрутного становища відповідача;

- господарському суду відповідачем подавались докази, які свідчать про наміри останнього отримати значний прибуток від зібраного врожаю у вересні-листопаді 2015 року, що спростовує висновки суду першої інстанції про відсутність здійснення будь-яких заходів для погашення існуючої заборгованості перед позивачем; судом не були вказані підстави з яких подані докази є недопустимими та неналежними;

- господарським судом всупереч вимог п.7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» не проведений в сукупності аналіз всіх обставин та доказів, які підтверджують обставини, що зумовлюють неможливість виконання або ускладнюють виконання судового рішення, зокрема, не досліджені матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, наявну загрозу банкрутства підприємства відповідача, відсутність грошових коштів на рахунках відповідача, достатніх для виконання рішення суду.

Також не погодившись з рішенням господарського суду Кіровоградської області, його оскаржив в апеляційному порядку позивач по справі - ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м.Київ в частині незадоволених пені та штрафу, посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, зокрема зазначає:

- господарським судом зменшено розмір штрафних санкцій відповідачу на 50%, не зважаючи на те, що відповідачем договір був підписаний добровільно, останній був обізнаний та погодився на умови, в тому числі і по стягненню штрафних санкцій, передбачених п.6.3, п.п.3.1.1 договору;

- крім того, всупереч вимог ч.1 ст.233 Господарського кодексу України судом не були враховані майновий стан сторін, ступінь виконання зобов`язань боржником, оскільки в даному випадку відповідач взагалі не приступив до виконання своїх зобов`язань, а інформація про майновий стан позивача, який закінчив 2014 рік зі значними збитками, розміщена на офіційному сайті Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку;

- також господарським судом не враховано, що на виконання постанови КМУ від 13.08.2012р. № 857 позивач є компанією, яка залучила кредитні кошти Експортно-імпортного банку Китаю та невиконання позивачем своїх договірних зобов`язань матиме негативні наслідки для держави.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, проти її задоволення заперечував. посилався на відповідність оскаржуваного рішення вимогам закону, матеріалам, обставинам справи, зазначив, що відповідач, підписуючи договір, добровільно погодився з його умовами, згідно з вимогами закону має його виконувати. Також в своїх поясненнях в суді апеляційної інстанції підтримав доводи своєї апеляційної скарги та заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, оскільки підприємство позивача також несе певні збитки за результатами звітного періоду 2014 року.

СТОВ «Агрофірма Ясенівська» у відзиві на апеляційну скаргу позивача проти її задоволення заперечує, посилаючись на обґрунтоване зменшення господарським судом на підставі ст.83 ГПК України розміру стягуваної неустойки на 50%, з урахуванням майнового стану сторін та враховуючи низький рівень врожаю у 2014 році; отже, на думку відповідача, рішення господарського суду щодо зменшення розміру неустойки є таким, що відповідає вимогам закону, матеріалам, обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення господарського суду Кіровградської області, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, вислухав пояснення представників сторін, присутніх у судовому засіданні, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення слід змінити в частині відмови в задоволенні заяви відповідача про надання відстрочки, в решті - рішення господарського суду - слід залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.04.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» м.Київ («покупець» за договором, позивач по справі, скаржник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірмою Ясенівська» ("постачальник" за договором, відповідач по справі, скаржник) був укладений договір поставки майбутнього врожаю № 24-К, відповідно до предмету якого "постачальник" зобов`язався в порядку та на умовах цього договору у визначений строк поставити «покупцю» сільськогосподарську продукцію українського походження - зерно кукурудзи 3 класу у кількості 8800 метричних тон, а «покупець» зобов`язався прийняти товар (поставлений насипом) і оплатити його; термін поставки по 01 листопада 2014 року включно; поставка відповідної партії товару вважається здійсненою в момент підписання між «покупцем» та «постачальником» акту приймання-передачі відповідної партії товару на умовах поставки передбачених цим договором; умови поставки - EXW - ДПЗКУ, ПАТ (філія Кіровоградський КХП № 1) 25005, вул.Варшавська, 90, м.Кіровоград (згідно умов «Інкотермс 2010»), якщо інший сертифікований зерновий склад (зерносховище) не вказаний у листі «покупця», що направлений на адресу для листування «постачальника», який є невід`ємною частиною цього договору (п.п.1.1, 1.2, 1.2.1, 1.3 договору (а.с.12-21, т.1)).

Пунктом 3.1 та підпунктом 3.1.1. р.3 договору сторони визначили, що попередня оплата товару здійснюється із розрахунку ціни одиниці виміру товару (станом на момент укладення договору) , яка складає 1 000,00 грн. за одиницю виміру товару, в тому числі ПДВ - 166,67 грн.; сума попередньої оплати за товар становить 8 800 000,00 грн., в тому числі ПДВ.

Підпунктом 4.1.1, пунктами 4.1, 4.2 р.4 договору сторони погодили, що «покупець» протягом 15 календарних днів з моменту набрання чинності цим договором зобов`язується перерахувати кошти (попередню оплату товару), передбачені п.п.3.1.1 договору на поточний рахунок «постачальника» (на підставі рахунку-фактури останнього), за вирахуванням грошової суми, передбаченої у п.4.1.1 договору; «постачальник» доручає «покупцю» сплатити грошову суму, яку покупець» утримує із коштів, які належні до виплати «постачальнику» у відповідності до п.4.1 цього договору, у розмірі, зазначеному в договорі комплексного (мультиризикового) страхування майбутнього врожаю сільськогосподарських культур, що є невід»ємною частиною цього договору, як страховий платіж; грошові кошти, визначені п.4.1.1 договору, вважаються сплаченими «покупцем» на користь «постачальника» з моменту оплати «покупцем» за «постачальника» страхового платежу за договором комплексного страхування (у порядку, що передбачений договором комплексного страхування); остаточний розрахунок (за мінусом суми попередньої оплати за товар, що визначена п.3.1.1 договору) за поставлений «покупцю» товар, здійснюється «покупцем» (на підставі рахунку-фактури «постачальника» протягом 10 робочих днів з моменту отримання «покупцем» усіх документів (належним чином оформлених), передбачених у п.п.2.3, 2.4 цього договору, із розрахунку ціни за одиницю виміру товару з ПДВ, що визначена на підставі п.3.2 договору.

Пунктом 5.4 р.5 договору сторони узгодили, що у разі, зокрема, невиконання «постачальником» своїх зобов'язань, або за наявності очевидних підстав вважати, що останній не виконає своїх зобов'язань у встановлений термін (строк) або виконає їх неналежним чином (у т.ч. з підстав, у настанні яких відсутня вина «постачальника»), то «покупець» має право зупинити виконання своїх зобов'язань, відмовитися від їх виконання частково або в повному обсязі, при цьому «постачальник» зобов'язаний повернути «покупцю» (на підставі письмової вимоги) всі кошти перераховані на користь «постачальника» на виконання умов цього договору, у т.ч. суму грошових коштів, що визначена п. 4.1.1 договору (попередня оплата) та проценти у розмірі 24% річних за період з дня одержання попередньої оплати від «покупця» до дня її повернення останньому; сторони погодили, що достатнім доказом наявності обставин, що визначені попереднім реченням, є лист-вимога «покупця».

Пунктом 5.5 р.5 договору сторони передбачили, що «постачальник» зобов`язаний укласти зі страховою компанією, яка погоджена «покупцем», договір комплексного страхування, умовами якого буде передбачено, що «вигодо набувачем» за таким договором є «покупець»; «покупець» сплачує за «постачальника» страховий платіж за договором комплексного страхування (у порядку, що передбачений договором комплексного страхування), на умовах, в порядку та у розмірі, передбаченому згідно п.4.1.1 договору.

Пунктом 6.3 р.6 договору сторони передбачили майнову відповідальність «постачальника» у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань у вигляді сплати «покупцю» пені у розмірі 0,2% від суми, що визначена п.3.1.1 договору, за кожен день прострочення зобов`язання, а за прострочення зобов`язання щодо поставки понад 15 днів передбачена сплата «постачальником» окрім пені, штрафу у розмірі 30% від суми, визначеної п.3.1.1 договору.

Відповідно до п.8.6 р.8 договору строк його дії - з моменту підписання до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань.

31.10.2014р. між сторонами була підписана додаткова угода № 1 до договору поставки, якою були внесені зміни в п.1.2 договору щодо терміну поставки, який визначений - по 30 листопада 2014 року включно, решта умов договору залишилась незмінною (а.с.22, т.1).

25.04.2014р. між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» («заставодержатель») та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ясенівська» («заставодавець») було укладено договір застави майбутнього врожаю, предметом якого є застава майна - майбутній врожай зерна кукурудзи 3-го класу, 2014 року врожаю, вирощеного на полях загальною площею 3000 га. Зазначений договір посвідчений нотаріально та зареєстровано в реєстрі за № 258 (а.с.23-26, т.1).

Також 25.04.2014р., на виконання п.п.5.5 договору, між Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Ясенівська» («страхувальник») та ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» («страховик») укладено договір комплексного страхування посівів майбутнього врожаю сільськогосподарських культур № 3298660 (а.с.27-40, т.1).

Докази визнання недійсними, внесення будь-яких інших змін в встановленому законом порядку до договору поставки від 18.04.2014р., договору застави від 25.04.2014р., договору страхування від 25.04.2014р. відсутні в матеріалах справи, не надавались скаржником в ході розгляду справи в судах обох інстанцій відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України. Отже, такі докази відсутні.

25.04.2014р. відповідачем виставлено позивачу рахунок-фактуру № 23 для сплати попередньої оплати, а також виставлено рахунок Страховика - Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» № 660/04-2014 на оплату страхового платежу за договором страхування № 3298660 (а.с.41, 42, т.1).

Зазначені рахунки оплачені позивачем 30.05.2014 платіжними дорученнями № 128 на суму 8 490 982,52 грн., № 129 на суму 309 017,48 грн. (відповідно (а.с.43, 44, т.1)). Отже, позивачем виконано свої обов'язки за договором, сплачено суму попередньої оплати в загальному розмірі 8 800 000,00 грн. (з урахуванням страхового платежу).

22.01.2015р. листом № 130-2-12/305 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення суми попередньої оплати та нарахованих санкцій, що підтверджується поштовими чеками, описами вкладення в цінний лист (а.с.45-48, т.1).

Позивач на зазначену претензію не відповів, свої договірні зобов`язання не виконав, продукцію не поставив, суму попередньої оплати не повернув, докази протилежного відсутні, в зв`язку з чим позивач був змушений звернутись з позовом до господарського суду (а.с.3-8, т.1).

Згідно з частиною 1 ст.193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, що передбачені цим Кодексом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 693 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу; якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати; на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати; договором може бути встановлений обов'язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.

Частиною 1 статті 530 ЦК України регламентовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватись, зокрема, неустойкою.

Частинами 2, 3 ст.549 ЦК України встановлено, що штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 2 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Частиною 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Договором від 18.04.2014р. (п.6.3 р.6) передбачений інший розмір майнової відповідальності відповідача за прострочення поставки - штраф 30% від суми передоплати, а за прострочення повернення передоплати - пеня у розмірі 0,2% від суми передоплати за кожен день прострочення повернення.

При цьому господарським судом обґрунтовано взято до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену в постанові від 03.12.2013р. № 3-35гс13 у справі № 908/43/13-г щодо нерозповсюдження обмежень, визначених ст..3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 22.11.1996р. № 543/96-ВР (ч.1 ст.111-28 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, господарським судом обґрунтовано стягнуто з відповідача 8 800 000 грн. суми попередньої оплати за товар, а також 1 423 430 грн. - 24% річних за 246 днів користування чужими грошовими коштами, але вірно встановлений період користування не з 30.05.2014р., а з 31.05.2014р. по 31.01.2015р.

Крім того, господарським судом правомірно визнано обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача за порушення зобов'язань з поставки товару пені в розмірі 880 000 грн. за 50 днів прострочення, з 02.12.2014 по 20.01.2015 та 2 640 000 грн. штрафу, що складає 30% від суми попередньої оплати.

Але господарським судом обґрунтовано задоволено зазначені позовні вимоги частково, зменшено розмір неустойки на 50%, враховуючи заяву відповідача, подану до господарського суду 21.04.2015р. (а.с.86-134, т.1) на підставі ст..83 ГПК України.

Зазначену заяву обґрунтовано тим, що основним видом діяльності СТОВ "Агрофірма Ясенівська" є вирощування сільськогосподарських культур, а тому виробнича діяльність відповідача у значній мірі залежить від врожайності та погодних умов, на рівень якої впливає ряд факторів, як залежних, так і незалежних від діяльності відповідача. В свою чергу, низький рівень врожайності в 2014 році, у т.ч. зерна кукурудзи, підтверджено відповідачем наданими до матеріалів справи довідками Управління агропромислового розвитку Олександрійської райдержадміністрації № 01-14/84/1 від 24.03.2015р., № 01-14/85/1 від 24.03.2015р. (а.с.93, 94, т.1).

Крім того, звітом про фінансові результати за 2014 рік, І квартал 2015 року, довідками банків про стан та рух коштів на рахунках СТОВ "Агрофірма Ясенівська", відповідач підтвердив збитковість підприємства та його скрутне фінансове становище (а.с.95, 96, т.1).

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги, зокрема, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін. що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Право господарського суду зменшити у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання закріплено в пункті 3 частини 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки відповідач належними та допустимими доказами підтвердив скрутний фінансовий стан підприємства, господарським судом обґрунтовано задоволено заяву відповідача частково та зменшено розмір неустойки не на 90%, а лише на 50%.

Щодо відстрочення виконання рішення до 01.11.2015р., про яке просив відповідач у заяві, поданій до господарського суду 21.04.2015р. (а.с.141-144, т.1), то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

В п.2.3 Рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013р. № 5-рп/2013 по справі № 1-7/2012 за конституційним зверненням АК «Харківобленерго» зазначається, що згідно зі ст.121 ГПК України господарський суд у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання судового рішення; підставою вжиття судом таких заходів є наявність об`єктивних обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання судового рішення в загальному порядку примусового виконання. До обставин, за судовою практикою, які ускладнюють або роблять неможливим виконання судового рішення по відношенню до юридичної особи відносяться - скрутне матеріальне становище боржника, загроза банкрутства юридичної особи - боржника, відсутність коштів на рахунках в банках, стихійне лихо, інші надзвичайні обставини тощо. В чинному ГПК України передбачено дві стадії, на яких можливо вирішення питання щодо надання відстрочки, зокрема, у випадку, передбаченому п.3 ч.1, ч.2 ст.84 ГПК України та у випадку, передбаченому ч.3 ст.121 ГПК України.

Чинним ГПК України не визначено обставин, які свідчили б про неможливість виконання судового рішення чи ускладнюють його виконання. Тому, суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини за правилами встановленими ст.43 ГПК України.

Пунктом 7.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт відсутності грошових коштів на рахунках відповідача (а.с.97-101, т.1), останній має кредиторську заборгованість перед контрагентами за договорами понад 20 млн. грн.. (а.с.102-127, т.1), заборгованість по кредитним договорам в ПАТ «Креді Агріколь банк». ПАТ «Сбербанк Росії» (а.с.100-101, т.1), також відповідач має наявну дебіторську заборгованість перед ним в сумі більше 14 млн. грн., що підтверджується довідкою № 54 від 15.06.2015р., то зазначені докази свідчать про важкий фінансовий стан підприємства, яке згідно з відомостями ЄДР юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців має основним видом економічної діяльності юридичної особи - вирощування зернових культур (код КВЕД 01.11. (а.с.69, т.1)). А, отже, підприємницька діяльність відповідача має сезонний характер, останній веде сільськогосподарську діяльність на великих обсягах земельних ділянок, які надані підприємству в оренду (користування) до 2021 року та 2015 року, згідно з даними Головного управління Держземагенства у Кіровоградській області (а.с.160-165, т.1), ведення сільськогосподарської діяльності підтверджується довідкою Управління агропромислового розвитку Олександрівської РДА Кіровоградської області від 27.04.2015р. (а.с.166, т.1) про те, що відповідачем здійснюються сільськогосподарські роботи. Тоді як, вжиття заходів по примусовому виконанню судового рішення, одночасно після набуття ним законної сили, призведе до арешту та опису майна відповідача, сільськогосподарської техніки, що унеможливить проведення сільськогосподарських робіт по вирощуванню та збору врожаю, а, отже, колегія суддів вважає, що висновки господарського суду про те, що наведені обставини не є підставами для надання відповідачу відстрочки виконання судового рішення є помилковими.

При цьому колегія суддів бере до уваги висновки суду касаційної інстанції, викладені в постановах по аналогічним справам, судову практику ВГСУ (постанови ВГСУ від 24.06.2014р. по справі № 908/3607/13, від 21.11.2006р. по справі № 10/294, від 21.04.2005р. по справі № 20-5/638-11-2/033, від 21.06.2005р. по справі № 17-4-22-19-14-11/01-3243, від 20.07.2005р. по справі № 2/203).

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що відстрочка виконання рішення суду безпосередньо буде мати негативний вплив на повернення залучених позивачем іноземних кредитів не приймаються, оскільки зазначений правовий зв"язок не доведений позивачем доказами по справі відповідно до ст.ст.32, 33, 36 ГПК України.

За цих обставин апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу відповідача слід задовольнити, а рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2015р. по цій справі в цій частині змінити; надмірно сплачений судовий збір по апеляційній скарзі підлягає поверненню.

Керуючись ч.3-5 ст.49, ст.ст.99, 101, 103-105, 121 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська", с.Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області - задовольнити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", м.Київ - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2015 року у справі № 912/669/15-г - змінити в частині відмови в задоволенні заяви про надання відстрочки виконання рішення.

Заяву Сільськогосподарського Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська", с.Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2015р. по справі № 912/669/15-г до 01.11.2015р. - задовольнити.

Відстрочити виконання рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2015р. по справі № 912/669/15-г до 01.11.2015р.

В решті рішення господарського суду Кіровоградської області від 08.05.2015 року у справі № 912/669/15-г - залишити без змін.

Повернути Сільськогосподарському Товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська", с.Ясинове Олександрівського району Кіровоградської області із Спецфонду Державного бюджету України 35 931,00 грн. надмірно сплаченого за платіжним дорученням № 1800739 від 13.05.2015р. судового збору, яке міститься у матеріалах справи (а.с.196).

Матеріали справи повернути до господарського суду Кіровоградської області.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Повний текст виготовлено та підписано 18.06.2015р.

Головуючий суддя О.М. Виноградник

Суддя О.В.Джихур

Суддя О.М.Лисенко