РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/4413/15-г
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Л. Транс»

до 1) Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

2) Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України

про відновлення становища, яке існувало до порушення прав суб'єкта господарювання

Суддя Борисенко І.І.

Представники сторін:

Від позивача - Скляр К.А., представник за довіреністю;

Від відповідача-1 - Русскіна О.В., представник за довіреністю;

Від відповідача-2 - не з'явився.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Т.Л. Транс» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про відновлення становища, яке існувало до порушення прав суб'єкта господарювання, наступним чином:

- зобов'язати Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України скасувати зміни внесені до реєстраційного запису Державного реєстру рухомого майна № 11613772, тип змін: Зміна відомостей про обтяження, термін дії (до змін): 15.09.2016, термін дії (після змін): 26.01.2020, підстава: Службова записка, б/н, 26.01.2015, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», дата та час реєстрації: 26.01.2015 11:37:24, реєстратор: Державне підприємство «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», контрольна сума: 1Д322Г416А;

- зобов'язати Державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України скасувати зміни внесені до реєстраційного запису Державного реєстру рухомого майна № 11613772, тип змін: Зміна відомостей про обтяження, звернення стягнення (до змін): не зареєстровано, звернення стягнення (після змін): зареєстровано звернення стягнення, підстава: Службова записка, б/н, 26.01.2015, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», дата та час реєстрації: 26.01.2015 11:55:51, реєстратор: Державне підприємство «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», контрольна сума: 2ЕЗД5ДБЗБ5;

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подати Державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України (04050, м. Київ, вул. Мельникова 81-а, ) заяву про скасування змін внесених до реєстраційного запису Державного реєстру рухомого майна № 11613772, тип змін: Зміна відомостей про обтяження, термін дії (до змін): 15.09.2016, термін дії (після змін): 26.01.2020, підстава: Службова записка, б/н, 26.01.2015, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», дата та час реєстрації: 26.01.2015 11:37:24, реєстратор:Державне підприємство «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», контрольна сума: 1Д322Г416А.

- зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» подати Державному підприємству "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України заяву про скасування змін внесених до реєстраційного запису Державного реєстру рухомого майна № 11613772, тип змін: Зміна відомостей про обтяження, звернення стягнення (до змін): не зареєстровано, звернення стягнення (після змін): зареєстровано звернення стягнення, підстава: Службова записка, б/н, 26.01.2015, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», дата та час реєстрації: 26.01.2015 11:55:51, реєстратор: Державне підприємство «Інформаційний центр «Міністерства юстиції України», контрольна сума: 2ЕЗД5ДБЗБ5.

В обґрунтування позовних вимог Позивач, посилається на те, що Відповідач-1 не мав права реєструвати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна звернення стягнення на предмет застави по Договору, оскільки не надіслав Позивачу повідомлення відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відтак, посилаючись на вказане позивач зазначає, що законні права та інтереси Позивача були порушені незаконними діями Відповідача-1, а відносити становище, яке існувало до порушення прав Позивача можливо лише шляхом зобов'язання Відповідача-2 анулювати відповідні записи.

Відповідач-1 проти позову заперечив, послався на те, що надіславши повідомлення (претензію) №18.2-42 від 22.01.2015 року в розумінні ч. 2 ст.27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», в якому містилась вся необхідна інформація передбачена Законом, Банком було виконано вимоги чинного законодавства України щодо повідомлення боржника про намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, натомість ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначені правові наслідки невиконання вимоги обтяжувача.

Відповідач-2 у запереченнях на позовну заяву, зазначив, що останній жодним чином не порушував прав Позивача і діяв виключно у спосіб та у межах, прямо визначених законодавством України. До того ж, зазначив, що Відповідач-2 не є суб'єктом спірного матеріального правовідношення, відтак Відповідач-2 не може бути відповідачем по даній справі.

Розгляд справи відкладався.

Ухвалою суду від 07.04.2015р. відмовлено позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 23.04.2015р. продовжено строк розгляду справи за клопотанням відповідача-1 на підставі ст. 69 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, заслухавши пояснення представників сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Т.Л. Транс» (надалі - Заставодавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - Заставодержатель, Банк) було укладено Договір застави транспортних засобів №BKJI-2005191/S-15 (надалі - Договір).

Згідно з частиною 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком

Відповідно до п. 1.1. Договору в забезпечення виконання ТОВ «АТЛ» зобов'язань перед Заставодержателем за Договором кредитної лінії №BKJI-2005191 від 30 листопада 2010 року зі всіма змінами і доповненнями до нього, який укладений між Позичальником та Заставодержателем, Заставодавець передає Заставодержателю транспортний засіб марки Lexus, модель: LS460L, тип: легковий сєдан-В, номер шасі (кузова, рами):JTHGM46F205022279, реєстраційний номер: АА0097ЕХ, який належить Заставодаводавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ААС880476, виданого 21 червня 2011 року ВРЕР-9 УДАІ в м. Києві.

Статтею 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено порядок повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Так, якщо інше не встановлено цим Законом, обтяжувач, який має намір звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження в позасудовому порядку, зобов'язаний надіслати боржнику та іншим обтяжувачам, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, письмове повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання. Повідомлення надсилається одночасно з реєстрацією в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Повідомлення повинно містити таку інформацію:

1) зміст порушення, вчиненого боржником;

2) загальний розмір не виконаної боржником забезпеченої обтяженням вимоги;

3) опис предмета забезпечувального обтяження;

4) посилання на право іншого обтяжувача, на користь якого встановлено зареєстроване обтяження, виконати порушене зобов'язання боржника до моменту реалізації предмета обтяження або до переходу права власності на нього обтяжувачу;

5) визначення позасудового способу звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати обтяжувач;

6) вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання або передати предмет забезпечувального обтяження у володіння обтяжувачу протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження.

Судом встановлено, що Банком було направлено претензію від 22.01.2015р. вих. 18.2-42 на адресу Заставодержателя, відповідно до якої було повідомлено Позивача про наявну заборгованість ТОВ «АТЛ» по кредитному договору та попереджено про примусове звернення стягнення на предмет застави.

На підставі вищевикладеного ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було внесено реєстраційний запис до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі службової записки ПАТ «Дельта Банк», б/н від 26.01.2015 року по зміну відомостей про обтяження, про що свідчить витяг № 46167510 від 26.01.2015 року та витяг № 46167995 від 26.01.2015 року про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна змін відомостей про обтяження.

Спір у справі виник з зв'язку з тим, що на думку Позивача дії Відповідачів-1,2 щодо реєстрації звернення стягнення на предмет застави є незаконними та такими, що порушують права Позивача, виходячи з того, що надіслана Відповідачем-1 претензія вих. №18.2-42 від 22.01.2015р. не відповідає вимогам ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зокрема у вищезазначеній претензії не зазначено опис предмета забезпечувального обтяження та не визначено спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, який має намір застосувати Відповідач-1.

Суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 3 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Відповідно до обтяження в обтяжувача і боржника виникають права і обов'язки, встановлені законом та/або договором.

Згідно частини 1 ст. 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. (ч. 1 ст. 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень").

Позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження визначені ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Розділом 4 Договору передбачено підстави та порядок звернення стягнення на предмет застави обраний Банком на власний розсуд: на підставі рішення суду (п. 4.3.1 Договору); шляхом переходу до Заставодержателя права власності на предмет застави в рахунок виконання зобов'язання (п. 4.3.2 Договору); шляхом продажу Заставодержателем від свого імені предмета застави будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що в претензії від 22.01.2015р. вих. 18.2-42 Банк описав зміст порушення, вчиненого боржником та вказав розмір вимоги не виконаної боржником - неналежне виконання Позичальником кредитних зобов'язань, внаслідок чого утворилась заборгованість за Договором кредитної лінії №BKЛ-2005191 від 30.11.2010р. в розмірі 65 661 057,17 грн. До вказаної претензії доданий розрахунок заборгованості.

Повідомлення (претензія) містить також опис предмета забезпечувального обтяжування - на другій та третій сторінках претензії є перелік всіх договорів забезпечення за Договором кредитної лінії № BKЛ-2005191 від 30.11.2010р. ( всі іпотечні договори, договори застави транспортних засобів та договір поруки). Банк включив вимогу до боржника виконати порушене зобов'язання та попередив боржника про намір застосувати позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки. Вказану претензію запропонував розглянути в тридцятиденний строк та сплатити наявну заборгованість.

Таким чином, у відповідності та на виконання ст. 27 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» AT «Дельта Банк» виконав вимоги чинного законодавства України щодо письмового повідомлення боржника про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання, вказана претензія, як зазначає Позивач отримана останнім 29.01.2015р., проте відповіді на вказану претензію Позивачем не надано, по суті заявленої претензії Позивав не заперечив.

Правові наслідки невиконання вимоги обтяжувача, визначено ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», так звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження може бути припинене боржником або третьою особою шляхом виконання порушеного боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або тієї частини цього зобов'язання, виконання якої було прострочене, разом з відшкодуванням обтяжувачу витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги та/або звернення стягнення. Таке виконання може бути здійсненим у будь-який час до моменту продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження або до переходу права власності на нього до обтяжувача. У цьому разі обтяжувач не вправі вимагати від боржника або іншої особи, яка виконала зобов'язання, сплати інших сум. Якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону.

Враховуючи вищевикладене, судом не встановлено вчинення Відповідачем-1 незаконних по відношенню до Позивача дій та порушення прав Позивача.

Щодо порушення прав Позивача діями Відповідача-2, а саме дії щодо реєстрації звернення стягнення на предмет застави, суд зазначає наступне.

Реєстрація обтяжень рухомого майна в Державному реєстрі здійснюється відповідно до положень Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок) та Інструкції про порядок ведення Державного реєстру та заповнення заяв, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.07.2004 №73/5, зареєстрованим в Мін'юсті 29.07.2004 за № 942/9541 (далі - Інструкція).

Державний реєстр - єдина комп'ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження (п. 2 Порядку).

Адміністратор реєстру відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Державного реєстру, збереження та захист даних, що містяться у реєстрі

Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України № 07.07. 2006 № 57/5 „Про визначення реєстраторів Державного реєстру обтяжень рухомого майна" Реєстраторами Державного реєстру обтяжень рухомого майна є державне підприємство „Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, державні нотаріальні контори та приватні нотаріуси.

Реєстратори - суб'єкти, уповноважені держателем Державного реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Відомості, внесені до Державного реєстру, є відкритими для всіх юридичних та фізичних осіб.

Відповідно до пункту 4 Порядку, державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення реєстраторами до Державного реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису.

Статтею 43 вищевказаного Закону визначено, що реєстрація обтяжень в Державному реєстрі здійснюється на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються: відомості про обтяжувача: для юридичних осіб - резидентів - найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код; відомості про боржника: для фізичних осіб - громадян України - прізвище, ім'я та по батькові, постійне місце проживання та ідентифікаційний номер; посилання на підставу виникнення обтяження та його зміст; опис рухомого майна, що є предметом обтяження, достатній для його ідентифікації; відомості про заборону чи обмеження права боржника відчужувати предмет обтяження.

Обтяжувач у будь-який час може зареєструвати зміну відомостей про обтяження шляхом подання держателю або реєстратору Державного реєстру заяви, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів і реквізити запису, що підлягають заміні. На підставі цієї заяви держатель або реєстратор Державного реєстру вносить відповідні зміни до попереднього запису про обтяження.

Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Якщо обтяжувачем є юридична особа, підпис її уповноваженої особи скріплюється печаткою. Якщо заява подається в електронній формі, вона повинна містити електронний підпис обтяжувача.

При цьому, відповідно ч. 7 ст. 43 Закону України „Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" держателю та реєстраторам Державного реєстру забороняється вимагати від обтяжувача подання додаткових документів чи інформації, а також перевіряти достовірність і обґрунтованість відомостей, що містяться в заяві. Обтяжувач несе відповідальність згідно із законом за достовірність відомостей, що містяться в заяві.

Таким чином, пряма норма закону вказує, що відповідальність за достовірність відомостей, що містяться в заяві покладена саме на обтяжувача, а Відповідач-2 виконує дії по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах, передбачених чинним законодавством України.

При цьому, згідно з п. 3.2 Інструкції перед унесенням змін до запису Реєстратор повинен знайти необхідний запис у Державному реєстрі. Ідентифікація запису в Державному реєстрі здійснюється за його реєстраційним номером. Для запобігання помилкам та гарантії внесення змін саме до того запису застосовується контрольна сума запису.

Реєстраційний номер та контрольна сума запису надаються при реєстрації запису в Державному реєстрі обтяжень та відображаються у Витязі про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Реєстраційний номер запису в Державному реєстрі є незмінним протягом усього часу його існування, а контрольна сума перераховується після внесення кожної зміни до цього запису.

Відповідно до пункту 12 Порядку, про внесення до Державного реєстру запису про обтяження рухомого майна реєстратор видає обтяжувачу чи уповноваженій ним особі примірник витягу. Другий примірник витягу реєстратор протягом п'яти днів надсилає боржнику.

Суд вказує, що в позовній заяві не міститься жодного посилання на норми законодавства, які були порушені Відповідачем-2, натомість державне підприємство "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України, як реєстратор Державного реєстру, діяв в порядку та у відповідності до вимог чинного законодавства України.

Суду не доведено порушення прав Позивача, за необґрунтованістю та безпідставністю заявлених позовних вимог у позові слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 49, ст. ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 12.06.2015

Суддя І.І. Борисенко