РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/8894/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк

України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта-Інвест»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветек Медіа Інвест»

про стягнення 79 862,43 доларів США та 190 282 877,92 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Мосійчук Я.І. - по дов. № 010-01/2344 від 11.04.2014

Будніченко О.В. - по дов. № 010-01/2345 від 11.04.2014

від відповідача Турська М.В. - по дов. № б/н від 05.09.2014

від третьої особи не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта-Інвест» про стягнення 79 862,43 доларів США та 190 282 877,92 грн., які складаються з:

52 206 412,73 грн. боргу за кредитом,

2 366 865,17 грн. боргу по процентам за користування кредитом,

115 664 486,73 грн. боргу по сплаті комісії за управління кредитною лінією,

11 273 878,14 грн. пені за прострочення погашення кредиту,

77 445,65 дол. США пені за прострочення погашення кредиту,

351 396,74 грн. пені за прострочення сплати процентів,

2 416,78 дол. США пені за прострочення сплати процентів,

8 419 838,41 грн. пені за прострочення сплати комісії за управління кредитною лінією

внаслідок неналежного виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно кредитного договору № 151313К15 від 28.10.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2015 порушено провадження у справі № 910/8894/15 та призначено справу до розгляду на 28.04.2015.

Позивачем в судовому засіданні 28.04.2015 подано клопотання про залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветек Медіа Інвест».

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8894/15 від 28.04.2015 залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветек Медіа Інвест» та у відкладено розгляд справи на 19.05.2015.

Позивач в судовому засіданні 19.05.2015 позовні вимоги підтримав повністю.

В судовому засіданні 19.05.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 28.05.2015.

Відповідач у поданому 27.05.2015 до відділу діловодства суду відзиві проти позову заперечує повністю посилаючись на те, що внаслідок внесення змін до кредитного договору щодо збільшення розміру комісії за управління кредитною лінією без згоди поручителя договір поруки в силу вимог ст. 559 Цивільного кодексу України є припиненим.

Відповідачем в судовому засіданні 28.05.2015 подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи № 910/8888/15. Клопотання мотивовано тим, що в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/8888/15 за позовом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» до ТОВ «Ветек Медіа Інвест» про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 216 547 513,18 грн. та 90 003,86 дол. США, що еквівалентно 2 097 521,87 грн. Суд прийняв до розгляду зустрічний позов ТОВ «Ветек Медіа Інвест» про визнання кредитного договору припиненим.

Позивач в судовому засіданні 28.05.2015 проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі заперечував.

В судовому засіданні 28.05.2015 на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву до 02.06.2015.

Суд розглянувши 02.06.2015 заявлене відповідачем клопотання про зупинення провадження відмовив в його задоволенні, оскільки

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Суд дійшов висновку, що спір у справі № 910/8888/15 не може вплинути на вирішення спору у даній справі, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у справі № 910/8894/15. Оскільки на час розгляду даної справи зобов'язання сторін кредитного договору № 151313К15 від 28.10.2013 не припинені, то розгляд спору у справі № 910/8888/15 не є перешкодою для вирішення даного спору. У випадку визнання припиненим кредитного договору рішення у даній справі може бути переглянуте за нововиявленими обставинами.

За таких обставин, клопотання відповідача про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Позивачем в судовому засіданні 02.06.2015 подано письмові заперечення на відзив відповідача.

Третя особа в судове засідання 02.06.2015 не з'явилась, письмових пояснень з приводу заявлених позивачем позовних вимог не подала.

В судовому засіданні 02.06.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.10.2013 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ветек Медіа Інвест» (Позичальник, третя особа) та Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» (Банк, позивач) було укладено кредитний договір № 151313К15 (далі - кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1 договору Банк надає Позичальникові кредит шляхом відкриття відновлюваної мультивалютної кредитної лінії на умовах цього договору, а Позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі встановлені цим договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

До кредитного договору були укладені додаткові договори: № 151313К15-1 від 13.01.2014, № 151313К15-2 від 21.07.2014, № 151313К15-3 від 21.07.2014 та № 151313К15-1 від 11.08.2014.

Згідно з п. 3.2.1. кредитного договору ліміт кредитної лінії встановлено: екв. 160 000 000,00 дол. США, при цьому сума основного боргу за кредитом за курсом Національного банку України на будь-яку дату не може перевищувати 1 295 440 000,00 грн. (із можливим відхиленням до 5% у зв'язку зі зміною курсів валют).

Згідно з п. 3.3.2. кредитного договору Банк надає Позичальникові кредит відповідно до Графіка надання та погашення кредиту.

Свої зобов'язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується випискою по особовому рахунку, копія якої міститься в матеріалах справи.

Відповідно до п. 3.2.2. кредитного договору встановлено кінцевий термін погашення кредиту - 27.10.2022.

За умовами п. 3.2.4. кредитного договору за користування кредитом встановлено фіксовану процентну ставку у такому розмірі: 18,1% річних для заборгованості в гривні та 10,1% для заборгованості у доларах США.

В пункті 3.2.5. кредитного договору визначені розміри комісій, які має сплачувати Позичальник, зокрема комісія за управління кредитною лінією встановлена в розмірі 0,031% від ліміту кредитної лінії має сплачуватись щомісяця.

Відповідно до п. 4.1.2. кредитного договору комісія за управління нараховується з дати укладання договору до дати повного виконання зобов'язань Позичальником за основним боргом за кредитом, але не більше 90 днів (включно) з дати кінцевого терміну погашення кредиту, визначеного договором, у разі невиконання Позичальником зобов'язань за основним боргом за договором.

Відповідно до п. 3.4.1. кредитного договору Позичальник зобов'язаний погасити повністю кредит у валюті кредиту відповідно до заборгованості на рахунок, вказаний у п. 3.8 цього договору в строк, зазначений у пп. 3.2.2 цього договору, здійснюючи чергові платежі з погашення згідно з Графіком надання та погашення Кредиту за рахунок будь-яких грошових надходжень Позичальника.

Згідно з п. 3.5.1. кредитного договору Позичальник сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього договору, у валюті кредиту відповідно до заборгованості, такі проценти за користування кредитом нараховуються щомісяця, в останній банківський день місяця, на суму фактичної заборгованості за кредитом із розрахунку фактичної кількості днів періоду нарахування процентів за користування кредитом на основі банківського року у валюті кредиту відповідно до заборгованості і підлягають сплаті з 1 по 10 число кожного місяця (у січні та травні - до 15 числа) на рахунок, зазначений у п. 3.8 цього договору. Протягом цього періоду сплачуються проценти за користування кредитом за попередній місяць. Проценти за користування кредитом за останній період нарахування процентів за користування кредитом підлягають сплаті не пізніше наступного банківського дня після погашення основного боргу за кредитом.

Відповідно до п. 3.7.1. кредитного договору будь-який з платежів Позичальника по погашенню кредиту, сплаті процентів за користування кредитом здійснюються у валюті кредиту відповідно до заборгованості, а інші платежі за цим договором - у національній валюті.

Згідно з п. 5.1.2. кредитного договору Позичальник зобов'язався своєчасно та у повному обсязі погашати Банку заборгованість за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом, комісії та інші платежі за цим договором.

Відповідно до п. 6.1.1. кредитного якщо Позичальник не сплатив Банку у строк/термін визначені цим договором платежі з погашення кредиту, проценти за користування кредитом, комісії та інші належні до сплати згідно з цим договором або не виконав будь-які інші та/або зобов'язання за цим договором така подія тлумачиться як подія невиконання зобов'язань.

За умовами п. 5.1.21. кредитного договору Позичальник зобов'язаний забезпечувати продовження строків розміщення вкладів, майнові права за якими оформлені/можуть бути оформлені в заставу з метою забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за договором, та внесення змін до таких договорів застави у встановлені відповідними договорами строки (в тому числі шляхом сприяння у вчиненні таких дій майновими Поручителями), а в разі неможливості вчинення відповідних правочинів в такі ж строки оформити інше забезпечення, яке задовольнить Банк.

Відповідно до п. 5.1.22. кредитного договору Позичальник зобов'язаний забезпечувати в разі оформлення в забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за договором цінних паперів, термін погашення яких наступає раніше терміну погашення кредиту, оформлення іншого забезпечення, яке задовольнить Банк, до настання терміну погашення відповідних цінних паперів.

Відповідно до п. 3.6.7. кредитного договору у разі повного/частково невиконання Позичальником/майновим Поручителем вимог визначених п.п. 5.1.21-5.1.11 договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового погашення частини кредиту в сумі, що дорівнює заставній вартості відповідного забезпечення, а Позичальника зобов'язаний здійснити таке дострокове погашення протягом строку, зазначеного у вимозі Банку.

У зв'язку із невиконанням Позичальником своїх зобов'язань, передбачених умовами п. 5.1.21. кредитного договору Банк, керуючись умовами п. 3.6.7. п. 5.1.28. кредитного договору, що передбачать право Банку вимагати від Позичальника дострокового погашення частини кредиту в сумі, що дорівнює заставній вартості відповідного забезпечення, висунув Позичальнику вимогу (лист № 195-01/6409 від 30.09.2014) щодо дострокового погашення частини кредиту у сумі, що дорівнює 50 000 000,00 дол. СІІІА протягом двох банківських днів з дати направлення вимоги.

В свою чергу, Позичальник відповідно до умов п. 3.6.7. кредитного договору взяв на себе зобов'язання здійснити таке дострокове погашення частини кредиту протягом строку, зазначеного у вимозі Банку. Погашення частини кредиту у сумі, що дорівнює 50 000 000,00 дол. СІІІА відбулось з порушенням строків, визначених у вимозі Банку.

Також, у зв'язку із невиконанням Позичальником своїх зобов'язань, передбачених умовами п. 5.1.22. кредитного договору Банк, керуючись умовами п. 3.6.7. та п. 5.1.28. кредитного договору, що передбачать право Банку вимагати від Позичальника дострокового погашення частини кредиту в сумі, що дорівнює заставній вартості відповідного забезпечення, висунув Позичальнику вимогу (лист № 195-00/6570 від 08.10.2014) щодо дострокового погашення частини кредиту у сумі, що дорівнює 54 600 000,00 дол. США протягом двох банківських днів з дати направлення вимоги.

Однак, в порушення умов п. 3.6.7. кредитного договору Позичальник не здійснив дострокового погашення в повному обсязі частини кредиту у сумі та строки, що визначені уданій вимозі Банку.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання з виконання умов п.п. п. 5.1.21., 5.1.22. кредитного договору не виконав.

Також матеріалами справи підтверджується порушення зобов'язання щодо погашення кредиту, сплаті процентів за користування кредитними коштами, сплаті комісії за управління кредитною лінією в передбачені кредитним договором строки, а відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить: 52 206 412,73 грн. боргу за кредитом, 2 366 865,17 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 115 664 486,73 грн. боргу по сплаті комісії за управління кредитною лінією.

Згідно з п. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Пунктом 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 7 ст. 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

29.11.2013 між Банком, Позичальником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта-Інвест» (Поручитель) укладено договір поруки № 151313Р24 (далі - договір поруки), відповідно до умов якого Поручитель зобов'язався перед Банком солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язання за кредитним договором.

Згідно з п. 3.2. договору поруки у випадку невиконання Позичальником основного зобов'язання Банк має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників.

Відповідно до п. 4.1.1. договору поруки Банк має право вимагати від Поручителя задоволення у повному обсязі всіх грошових вимог, що випливають з основного зобов'язання у випадку, якщо Позичальника не виконає грошове зобов'язання передбачене кредитним договором, протягом двадцяти днів з моменту отримання Поручителем письмового повідомлення кредитора про факт такого невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості, що складається з: 52 206 412,73 грн. боргу за кредитом, 2 366 865,17 грн. боргу по процентам за користування кредитом, 115 664 486,73 грн. боргу по сплаті комісії за управління кредитною лінією є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що Позичальник, в порушення умов кредитного договору, у визначені строки оплату по погашенню кредиту, сплаті процентів та комісії не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст.ст. 546, 547 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, в тому числі неустойкою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 Цивільного кодексу України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Сторони можуть домовитись про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом зокрема сплата неустойки.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафних санкцій надано сторонам частиною 4 статті 231 Господарського кодексу України.

Так, розмір штрафних санкцій відповідно до частини 4 статті 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Пунктом 7.2. кредитного договору передбачено, що у разі невиконання зобов'язань згідно з п.п. 3.4.1., 3.5.1, статтею 4 цього договору Позичальник сплачує Банку пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежі із розрахунку фактичної кількості прострочених днів у розмірі, зазначеному у п. 3.2. цього договору, і підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ, встановленим на день сплати на рахунок, зазначений у п.п. (б) п. 3.8. цього договору.

Згідно з п. 3.2.6. кредитного договору розмір пені за прострочення Позичальником платежів за цим договором: подвійна облікова ставка Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

В зв'язку з тим, що взяті на себе зобов'язання по сплаті кредиту, процентів та комісії не виконав, він повинен сплатити позивачу, пеню розмір якої, за розрахунками позивача станом на 26.03.2015 становить:

11 273 878,14 грн. пені за прострочення погашення кредиту,

77 445,65 дол. США пені за прострочення погашення кредиту,

351 396,74 грн. пені за прострочення сплати процентів,

2 416,78 дол. США пені за прострочення сплати процентів,

8 419 838,41 грн. пені за прострочення сплати комісії за управління кредитною лінією.

Разом з цим, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем пені в доларах за прострочення наданого кредиту в доларах та за прострочення нарахованих за його користування процентів є неправомірним, оскільки за умовами кредитного договору у валюті кредиту сплачується лише кредит та проценти (п. 3.7.1.), тоді як пеня підлягає сплаті у національній валюті України за офіційним курсом НБУ (п. 7.2.).

Згідно офіційного курсу валют Національного Банку України курс за 100 доларів США становив 2350,0799 грн.

Суд здійснивши перерахунок розміру пені в доларах США на курс гривні станом на 26.03.2015 приходить до висновку, що стягненню підлягає 1 820 034,65 грн. пені за прострочення погашення кредиту (еквівалент - 77 445,65 дол. США) та 56 796,26 грн. пені за прострочення сплати процентів (еквівалент - 2 416,78 дол. США).

Таким чином, вимоги в частині стягнення пені в загальному розмірі 21 921 944,20 грн. обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Заперечення відповідача у відзиві на приймаються судом до уваги, оскільки за умовами договору поруки відповідач зобов'язався відповідати за зобов'язання Позичальника за кредитним договором з всіма змінами та доповненнями, які укладені та будуть укладені між Банком та Позичальником.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Судовий збір, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Дельта-Інвест» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24, поверх 8, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Горького, 127, ) заборгованість за кредитним договором № 151313К15 від 28.10.2013, яка складається з: 52 206 412 (п'ятдесят два мільйона двісті шість тисяч чотириста дванадцять) грн. 73 коп. боргу за кредитом, 2 366 865 (два мільйона триста шістдесят шість тисяч вісімсот шістдесят п'ять) грн. 17 коп. боргу по процентам за користування кредитом, 115 664 486 (сто п'ятнадцять мільйонів шістсот шістдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят шість) грн. 73 коп. боргу по сплаті комісії за управління кредитною лінією, 11 273 878 (одинадцять мільйонів двісті сімдесят три тисячі вісімсот сімдесят вісім) грн. 14 коп. пені за прострочення погашення кредиту, 1 820 034 (один мільйон вісімсот двадцять тисяч тридцять чотири) грн. 65 коп. пені за прострочення погашення кредиту (еквівалент - 77 445,65 дол. США), 351 396 (триста п'ятдесят одна тисяча триста дев'яносто шість) грн. 74 коп. пені за прострочення сплати процентів, 56 796 (п'ятдесят шість тисяч сімсот дев'яносто шість) грн. 26 коп. пені за прострочення сплати процентів (еквівалент 2 416,78 дол. США), 8 419 838 (вісім мільйонів чотириста дев'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять вісім) грн. 41 коп. пені за прострочення сплати комісії за управління кредитною лінією, 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 09.06.2015.

СуддяВ.В.Сівакова