ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року Справа № 917/1788/14
Вищий господарський суд України в складі колегії суддів:

Чернова Є.В. - головуючого,
Корнілової Ж.О. - доповідача,
Кривди Д.С.,
розглянувши касаційну скаргу
заступника прокурора Харківської області
на постановуХарківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015
у справі№ 917/1788/14 Господарського суду Полтавської області
за позовомСільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ніка"
доТовариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Добробут"

про визнання договору дійсним та визнання права власності,
за участю від прокуратури: Суходольський С.М., та від представників сторін
від позивача: Сластьоненко П.В. (довіреність від 21.03.2014 № 200),
від відповідача: не з'явились,

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ніка" у серпні 2014 року звернулось до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірми "Добробут" про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у 2003 році СГТОВ "ХТЗ" придбало у ВАТ "Василівське" нерухоме майно, про що укладено:

- договір купівлі-продажу майна від 10.02.2003 № 2-2003, укладений між ВАТ "Васильківське" (продавець) та СГТОВ "ХТЗ" (покупець) про купівлю нерухомого майна по вул. Леніна, 29, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області, а саме: зерносховище, загальною площею 1083,10 кв.м; автовагова, загальною площею 28,10 кв.м; зерносклад, загальною площею 532,60 кв.м; зерносклад, загальною площею 344,90 кв.м; хоз.сарай, загальною площею 20,00 кв.м; корн.траншея, загальною площею 349,10 кв.м; хоз.сарай, загальною площею 122,20 кв.м; критий тік, загальною площею 1008,20 кв.м; критий тік, загальною площею 244,60 кв.м; погріб вхідний, загальною площею 74,00 кв.м; навіс; хоз.сарай, загальною площею 15,00 кв.м; вбиральня, загальною площею 1,10 кв.м; огорожа;

- договір купівлі-продажу від 20.03.2003 № 1-2003, укладений між ВАТ "Васильківське" (продавець) та СГТОВ "ХТЗ" (покупець) про купівлю нерухомого майна по вул. Леніна, 30, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області, а саме: гараж, загальною площею 301,10 кв.м; гараж, загальною площею 277, 60 кв.м; майстерня, загальною площею 411, 50 кв.м; котельня, загальною площею 15, 90 кв.м; вбиральня, загальною площею 2, 60 кв.м; гараж, загальною площею 23,20 кв.м; гараж, загальною площею 44, 90 кв.м; склад, загальною площею 581, 80 кв.м; склад, загальною площею 136, 00 кв.м; огорожа;

- договір купівлі-продажу майна від 01.04.2003 № 5-2003, укладений між ВАТ "Васильківське" (продавець) та СГТОВ "ХТЗ" (покупець) про купівлю нерухомого майна - нежитлову будівлю, загальною площею 729,50 кв.м по вул. Леніна, 18, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області.

ТОВ "Астра - Київ" стало власником СГТОВ "ХТЗ". Здійснюючи реогрганізацію ТОВ "Астра - Київ", учасниками даного товариства прийнято рішення про приєднання до ДП "Агрофірма "Софіївська" - СТОВ "ХТЗ", із припиненням даного товариства, про що складено протокол від 12.06.2007 № 15/2007, здійснено інші дії.

Здійснюючи реорганізацію ДП "Агрофірма "Софіївська", учасниками даного товариства прийнято рішення про приєднання підприємства до - ТОВ "Агрофірма "Добробут", із припиненням діяльності ДП "Агрофірма "Софіївська", про що складено протоколи від 23.12.2008 № 34/2008, від 18.04.2009 № 8/2009.

Реалізуючи своє право власника нерухомого майна, між ТОВ "Агрофірма "Добробут" та СТОВ "Ніка" 01.02.2013 укладено договір купівлі-продажу вказаного нерухомого майна, умовами договору, зокрема, передбачено його нотаріальне посвідчення, щоб давало підставу позивачу його за собою зареєструвати в установленому порядку.

Вказаний договір нотаріально не посвідчений, оскільки ТОВ "Агрофірма "Добробут" ухиляється від нотаріального посвідчення договору.

Являючись фактичним власником нерухомого майна по вул. Леніна, 29, села Василівка, позивач на даній території господарської діяльності 27.06.2013 отримав декларацію про початок виконання будівельних робіт комплексу доробки та зберігання зерна, та здійснює його будівництво (операторна, приймальне відділення, зерноочисне відділення, ваги, башта, колодязь, сушка, тощо), що включає в себе ремонт та модернізацію купленого майна, яке завершується 21.12.2013, що підтверджується затвердженою декларацією про готовність об'єкта до експлуатації.

Позивач просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна за адресою: вул. Леніна, 18, 29, 30, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області, укладеного 01.02.2013, між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Добробут" та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка" дійсним.

Визнати за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка" право власності на нерухоме майно:

по вул. Леніна, 29, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області (комплекс доробки та зберігання зерна), до якого входять: зерносховище механізоване №1, площею 1161 кв.м, 1977 р.п., літера А; складське приміщення, площею 551,5 кв.м, 1977 р.п., літера Б; вагова з лабораторією, площею 104 кв.м, 1982 р.п., літера В; ваги автомобільні, площею 384 кв.м, 1982 р.п., літера В1; вбиральня, площею 3,7 кв.м, 1982 р.п., літера Г; операторна, площею 17,1 кв.м, вересень 2013, літера Д; приймальне відділення, площею 545,20 кв.м, вересень 2013, літера Е; зерноочисне відділення, площею 674,30 кв.м, вересень 2013, літера Ж; відділення вентильованих бункерів, площею 632 кв.м, вересень 2013, літера К; відділення видачі зерна на автотранспорт, площею 740 кв.м, вересень 2013, літера Л; ваги автомобільні, вересень 2013, літера 1; норійна башта, вересень 2013, літера 2; дренажний колодязь, вересень 2013, літера 3; відділення тимчасового зберігання вологого зерна, вересень 2013, літера 4; норій на башта, вересень 2013, літера 5; сушильне відділення, вересень 2013, літера 6; норій на башта, вересень 2013, літера 7; норійна башта, вересень 2013, літера 8; норійна башта, вересень 2013, літера 9; тверде покриття, 1977 р.п., літера №1; огорожа, 1977 р.п., літера №2; огорожа, 1977 р.п., літера № 3;

по вул. Леніна, 30, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області (нежитлові будівлі), до якого входять: гараж, загальною площею 301,10 кв.м, літера Б; гараж, загальною площею 277,60 кв.м, літера В; майстерня, загальною площею 411,50 кв.м, літера Г; котельня, загальною площею 15,90 кв.м, літера Д; гараж, загальною площею 23,20 кв.м, літера Ж; гараж, загальною площею 44,90 кв.м; літера И; склад, загальною площею 136,00 кв.м, літера К; склад (гараж), загальною площею 581,80 кв.м, літера М; вбиральня, загальною площею 2,60 кв.м, літера У; огорожа (металева сітка, цегляний та дощаний забор), літера № 1-6;

по вул. Леніна, 18, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області, будівля (контора), загальною площею 765, 772 кв.м, літери А-І, А-ІІ.

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 26.09.2014 у справі № 917/1788/14 (суддя Кльопов І.Г.) позовні вимоги повністю задоволено. Визнано договір купівлі - продажу нерухомого майна від 01.02.2013, укладений між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка" та Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Добробут", дійсним. Визнати за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка" право власності на нерухоме майно:

- по вул. Леніна, 29, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області (комплекс доробки та зберігання зерна), до якого входять: зерносховище механізоване №1, площею 1161 кв. м, 1977 р.п., літера А; складське приміщення, площею 551,5 кв.м, 1977 р.п., літера Б; вагова з лабораторією, площею 104 кв.м, 1982 р.п., літера В; ваги автомобільні, площею 384 кв.м, 1982 р.п., літера В1; вбиральня, площею 3,7 кв.м, 1982 р.п., літера Г; операторна, площею 17,1 кв.м, вересень 2013, літера Д; приймальне відділення, площею 545,20 кв.м, вересень 2013, літера Е; зерноочисне відділення, площею 674,30 кв.м, вересень 2013, літера Ж; відділення вентильованих бункерів, площею 632 кв.м, вересень 2013, літера К; відділення видачі зерна на автотранспорт, площею 740 кв.м, вересень 2013, літера Л; ваги автомобільні, вересень 2013, літера 1; норійна башта, вересень 2013, літера 2; дренажний колодязь, вересень 2013, літера 3; відділення тимчасового зберігання вологого зерна, вересень 2013, літера 4; норій на башта, вересень 2013, літера 5; сушильне відділення, вересень 2013, літера 6; норій на башта, вересень 2013, літера 7; норійна башта, вересень 2013, літера 8; норійна башта, вересень 2013, літера 9; тверде покриття, 1977 р.п., літера № 1; огорожа, 1977 р.п., літера № 2; огорожа, 1977 р.п., літера № 3;

- по вул. Леніна, 30, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області(нежитлові будівлі), до якого входять: гараж, загальною площею 301,10 кв.м, літера Б; гараж, загальною площею 277,60 кв.м, літера В; майстерня, загальною площею 411,50 кв.м, літера Г; котельня, загальною площею 15,90 кв.м, літера Д; гараж, загальною площею 23,20 кв.м, літера Ж; гараж, загальною площею 44,90 кв.м; літера И; склад, загальною площею 136,00 кв.м, літера К; склад (гараж), загальною площею 581,80 кв.м, літера М; вбиральня, загальною площею 2,60 кв.м, літера У; огорожа (металева сітка, цегляний та дощаний забор), літера № 1-6;

- по вул. Леніна, 18, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області, будівля (контора), загальною площею 765, 772 кв.м, літери А-І, А-ІІ.

Рішення мотивоване тим, що передбачені статтею 220 Цивільного кодексу України умови для визнання договору купівлі-продажу дійсним мають місце. Являючись фактичним власником нерухомого майна по вул. Леніна, 29, села Василівка, позивач на даній території господарської діяльності 27.06.2013 отримує декларацію про початок виконання будівельних робіт комплексу доробки та зберігання зерна, та здійснює його будівництво (операторна, приймальне відділення, зерноочисне відділення, ваги, башта, колодязь, сушка, тощо), що включає в себе ремонт та модернізацію купленого майна, яке завершується 21.12.2013, про що затверджено декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі № 917/1788/14 (у складі колегії суддів: Черленяк М.І. - головуючого, Ільїн О.В., Хачатрян В.С.) рішення Господарського суду Полтавської області від 26.09.2014 у справі № 917/1788/14 залишено без змін.

Постанова мотивована тим, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення договору. Являючись фактичним власником нерухомого майна по вул. Леніна, 29, села Василівка, позивач на даній території господарської діяльності 27.06.2013 отримав декларацію про початок виконання будівельних робіт комплексу доробки та зберігання зерна, та здійснює його будівництво (операторна, приймальне відділення, зерноочисне відділення, ваги, башта, колодязь, сушка, тощо), що включає в себе ремонт та модернізацію купленого майна, яке завершується 21.12.2013, про що затверджено декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Не погоджуючись з постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі № 917/1788/14 Господарського суду Полтавської області, заступник прокурора Харківської області звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 26.09.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі № 917/1788/14 Господарського суду Полтавської області, і прийняти нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі заявник посилається на порушення та неправильне застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Розпорядженням секретаря четвертої судової палати Бондар С.В. від 05.06.2015 № 05-05/735 у зв'язку з відпусткою судді Чернова Є.В., сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Овечкіна В.Е. - головуючого, Корнілової Ж.О. - доповідача, Цвігун В.Л., для вирішення питання про прийняття до провадження або повернення касаційної скарги заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі № 917/1788/14.

Розпорядженням секретаря четвертої судової палати Вищого господарського суду України Бондаря С.В. від 15.06.2015 № 05-05/770 у зв'язку з відпусткою суддів Овечкіна В.Е., Цвігун В.Л., сформовано колегію суддів Вищого господарського суду України у складі: Чернова Є.В. - головуючого, Корнілової Ж.О. - доповідача, Кривди Д.С., для розгляду касаційної скарги заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі № 917/1788/14.

Заслухавши суддю-доповідача Корнілову Ж.О., обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши прокурора, представника позивача, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма "Добробут" (продавець) та Сільськогосподарським Товариством з обмеженою відповідальністю "Ніка" (покупець) 01.02.2013 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, розташованого за адресою: вул. Леніна, 18, 29 та 30, с. Василівка, Чутівського району, Полтавської області.

Відповідно до пункту 1 договору, продавець продав та передав покупцю, а покупець купив та прийняв від продавця нерухоме майно, що складається з нерухомого майна по вул. Леніна, 29, с. Василівка, Чутівського району, Полтавської області, а саме: зерносховище механізоване №1, площею 1161 кв.м, 1977 р.п., літера А; складське приміщення, площею 551,5 кв.м, 1977 р.п., літера Б; вагова з лабораторією, площею 104 кв.м, 1982 р.п., літера В; ваги автомобільні, площею 384 кв.м, 1982 р.п., літера В1; вбиральня, площею 3,7 кв.м, 1982 р.п., літера Г; операторна, площею 17,1 кв.м, вересень 2013, літера Д; приймальне відділення, площею 545,20 кв.м, вересень 2013, літера Е; зерноочисне відділення, площею 674,30 кв.м, вересень 2013, літера Ж; відділення вентильованих бункерів, площею 632 кв.м, вересень 2013, літ К; відділення видачі зерна на автотранспорт, площею 740 кв.м, вересень 2013, літера Л; ваги автомобільні, вересень 2013, літера !; норійна башта, вересень 2013, літера 2; дренажний колодязь, вересень 2013, літера 3; відділення тимчасового зберігання вологого зерна, вересень 2013, літера 4; норійна башта, вересень 2013, літера 5; сушильне відділення, вересень 2013, літера 6; норійна башта, вересень 2013, літера 7; норійна башта, вересень 2013, літера 8; норійна башта, вересень 2013, літера 9; тверде покриття, 1977 р.п., літера №1; огорожа, 1977 р.п., літера № 2; огорожа, 1977 р.п., літера - № 3;

по вул. Леніна, 30, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області (нежитлові будівлі), до якого входять: гараж, загальною площею 301,10 кв.м., літера Б; гараж, загальною площею 277,60 кв.м, літера В; майстерня, загальною площею 411,50 кв.м, літера Г; котельня, загальною площею 15,90 кв.м, літера Д; гараж, загальною площею 23,20 кв.м, літера Ж; гараж, загальною площею 44,90 кв.м, літера И; склад, загальною площею 136,00 кв.м, літера К; склад (гараж), загальною площею 581,80 кв.м, літера М; вбиральня, загальною площею 2,60 кв.м, літера У; огорожа (металева сітка, цегляний та дощаний забор), літера № 1-6;

по вул. Леніна, 18, села Василівка, Чутівського району, Полтавської області, будівля (контора), загальною площею 765,772 кв.м, літери А-І, А-ІІ.

Відповідно до пункту 3 договору, вартість майна складає 40027,20 грн.

Пунктом 7 договору встановлено, що за домовленістю сторін, продаж нежитлового приміщення вчинено за 40027,20 грн., які продавець одержав у повному обсязі від покупця до моменту підписання договору. Фінансових або будь-яких інших претензій щодо проведеного розрахунку сторони одна до одної не мають.

Крім цього, умовами договору, зокрема, передбачено його нотаріальне посвідчення, що дає підставу позивачу його за собою зареєструвати в установленому порядку.

Судами встановлено, що являючись фактичним власником нерухомого майна по вул. Леніна, 29, села Василівка, позивач на даній території господарської діяльності отримав 27.06.2013 декларацію про початок виконання будівельних робіт комплексу доробки та зберігання зерна, та здійснює його будівництво (операторна, приймальне відділення, зерноочисне відділення, ваги, башта, колодязь, сушка, тощо), що включає в себе також ремонт та модернізацію купленого майна, яке завершується 21.12.2013, про що затверджено декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

Суди дійшли до передчасного висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої та апеляційної інстанцій застосували до правовідносин про визнання договору дійсним статтю 220 Цивільного кодексу України та до правовідносин про визнання права власності статтю 328 Цивільного кодексу України дійшли до передчасного висновку про задоволення позову.

Відповідно до статті 657 Цивільного кодексу України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Частиною 3 статті 640 Цивільного кодексу України встановлено, що договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Згідно з частиною 1 статті 210 Цивільного кодексу України, правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Правовий аналіз вказаних норм дає підстави зробити висновок, що положення статті 220 Цивільного кодексу України не поширюються на правочини, які підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210, 640 Цивільного кодексу України пов'язує з державною реєстрацією, тому вони є неукладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Така позиція зазначена у пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" та постановах Верховного Суду України від 18.04.2011 у справі № 2-17/604-2009, Вищого господарського суду України від 06.11.2014 у справі № 902/859/13 та від 27.11.2014 у справі № 4/3-пд-11.

Залишаючи без змін рішення Господарського суду Полтавської області від 26.09.2014 у справі № 917/1788/14, суд апеляційної інстанції дійшов до передчасного висновку, що позивач є фактичним власником спірного нерухомого майна, а отже, правомірно виконав його ремонт та модернізацію, що підтверджується затвердженою декларацією про готовність об'єкта до експлуатації.

Визнаючи право власності на нерухоме майно, суд першої та апеляційної інстанцій встановили, що частину майна добудовано після укладення договору купівлі-продажу від 01.02.2013, що підтверджується декларацією про початок виконання будівельних робіт від 27.06.2013 та декларацією про готовність об'єкта до експлуатації від 21.12.2013.

Відповідно до статті 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється шляхом реєстрації поданої декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката, залежно від категорії складності об'єктів. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Згідно з частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Крім цього, судами не враховано вимоги статті 392 Цивільного кодексу України, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Судами не встановлено: чи звертався позивач до Державної реєстраційної служби України для реєстрації права власності об'єкта нерухомості?, чи оспорює відповідач право власності на об'єкт нерухомого майна?, чи не визнає відповідач право власності на об'єкт нерухомого майна?

Враховуючи положення статті 392 Цивільного кодексу України, якою передбачено захист прав існуючого власника, право власності якого не визнається або оспорюється іншою особою, в той час як позивач у спорі про визнання права власності на нерухоме майно звертається до суду з метою набуття права власності на таке майно, тобто визнання в судовому порядку права власності на річ за загальним правилом є способом захисту наявного цивільного права, а не підставою для його виникнення.

Колегія суддів касаційної інстанції зазначає, що звертаючись до суду позивач самостійно обирає спосіб захисту, передбачений частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статтею 20 Господарського кодексу України.

Обраний спосіб захисту має вирішувати питання про захист порушеного права та охоронюваного законом інтересу учасників господарських правовідносин, тобто ним мають усуватись перешкоди, які виникли на шляху здійснення особою, яка звернулася з позовом, свого права.

Судами не встановлено чи порушується у позивача суб'єктивне право або охоронювані законом інтереси, який би захищався поданням позову про визнання договору дійсним та визнання права власності.

Аналіз наведених доводів у їх сукупності свідчить про неповне з'ясування судами фактичних обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору, і про порушення вимог статті 43 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного та об'єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

Таким чином, рішення та постанова підлягають скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи суду першої інстанції слід взяти до уваги викладене, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об'єктивного встановлення обставин справи, прав та обов'язків сторін, і відповідно до вимог чинного законодавства вирішити спір.

Згідно з частиною 1 статті 11112 Господарського процесуального кодексу України, вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду.

Керуючись статями 1115, 1117, 1119-11112 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу заступника прокурора Харківської області на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі № 917/1788/14 Господарського суду Полтавської області частково задовольнити.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 26.09.2014 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 у справі № 917/1788/14 Господарського суду Полтавської області скасувати, а справу передати на новий розгляд до Господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддяЧернов Є.В.
Судді:Корнілова Ж.О.
Кривда Д.С.