ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 р. Справа №917/558/15

за позовом Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс", вул.Миру, 3, м.Полтава, 36022

до 1. Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк", вул. Андріївська, 4, м.Київ, 04070

2. Приватного орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина", с.Попівка, Миргородський район, Полтавська область, 37633

про визнання договору поруки припиненим

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін:

від позивача: Пащенко В.В.

від відповідача:1. не з"явився

2. не з"явився.

У судовому засіданні 04.06.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про визнання договору поруки від 18.04.2013р. №DNI-22-483/13 та додаткові угоди до нього, укладені між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс" припиненими.

Представник позивача позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також в письмових поясненнях від 27.05.2015р. наполягає на тому, що додатковою угодою № 1 від 11.10.2013р. до Кредитного договору№DNI-22-482/13 від 18.04.2013р. Відповідачі збільшили обсяг відповідальності позивача, як поручителя за договором поруки №DNI-22-483/13 від 18.04.2013р., без його згоди, що потягло припинення вказаного договору поруки з 11.10.2013р.

Відповідач 1 проти позову заперечує, з підстав, викладених у відзиві на позов від 12.05.2015р. вхід. №6808.

Відповідач 2 позов визнає, з підстав, викладених у відзиві на позов від 02.06.2015р. вхід. №8110

Розглянувши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши і оцінивши подані сторонами докази, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, в їх сукупності, заслухавши представника позивача, суд, встановив:

18 квітня 2013 року між Приватним орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина"(далі-Позичальник) (Відповідач-2) та Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк"(далі-Банк) (Відповідач-1) був укладений Кредитний договір № №DNI-22-482/13(далі-Кредитний договір).

Відповідно до пункту 1.1 Кредитного договору, Банк зобов'язався надати Позичальнику кредит у розмірі 5 500 000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Кредитним договором.

Пунктом 1.2 Кредитного договору передбачено, що кредит надається Позичальнику у вигляді поновлювальної кредитної лінії з щоденним лімітом кредитування відповідно до наведеного в договорі графіку.

На отримання кредиту у формі кредиту, а не кредитної лінії ПБП "Фенікс плюс" надав згоду протоколом №05/04/2013-01 від 5 квітня 2013 року.

Відповідно до ст.347 ГК України кредити розрізняються за строками користування (короткострокові - до одного року, середньострокові - до трьох років, довгострокові - понад три роки); способом забезпечення; ступенем ризику; методами надання; строками погашення; іншими умовами надання, користування або погашення.

За методами надання кредити визначаються як такі що видаються:

а) у разовому порядку;

б) відповідно до відкритої кредитної лінії;

в) гарантійні (із заздалегідь обумовленою датою надання,

за потребою, із стягненням комісії за зобов'язання).

Таким чином, кредит що надається у разовому порядку та у вигляді кредитної лінії є різними видами кредитного зобов'язання.

Відповідно до ст.348 ГК України банк здійснює контроль за виконанням умов кредитного договору, цільовим використанням, своєчасним і повним погашенням позички в порядку, встановленому законодавством. У разі якщо позичальник не виконує своїх зобов'язань, передбачених кредитним договором, банк має право зупинити подальшу видачу кредиту відповідно до договору.

Згідно п. 3.1. Кредитного договору, Кредитний договір укладено з відкладальною умовою. Обов'язок Банку надати Кредит виникає виключно з моменту настання всіх умов, наведених у пп. 3.1.1-3.1.11 Кредитного договору.

Згідно з пунктом 4.1 Кредитного договору, надання кредиту відбувається за цільовим призначенням, обумовленим договором, на підставі Заяви на отримання кредитних коштів шляхом перерахування кредитних коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, відкритий в Банку, з наступним виконанням розрахунковий документів Позичальника. Кредит надається в строк не пізніше 2-х банківських днів з дати отримання Банком відповідної заяви на отримання кредитних коштів або в інший більший термін, вказаний у відповідній заяві на отримання кредитних коштів.

Як встановлено пп. 5 п.4.2 ст. 4 Кредитного договору, Банк виконує Заяву на отримання кредитних коштів за умови, якщо настали всі з умов надання кредиту, передбачені ст. 3 цього Договору.

Датою надання кредиту вважається дата списання коштів з позичкового рахунку Позичальника (п. 4.4 Кредитного договору).

Відповідно до наданої виписки кредит виданий 19.04.2013 року в сумі 2500000 доларів США. Тобто, на момент видачі кредитних коштів у сумі 2500000,00 доларів США відкладальні умови визначені п.3 Кредитного договору були виконані в обсязі достатньому для видачі кредиту у визначені банком сумі.

В подальшому кредит надавався 26.04.2013 в сумі 252721,00 доларів США, 27.05.2013 в сумі 1000000,00 доларів США, 31 травня 2013 року в сумі 149000,00 доларів США, 19 червня 2013 року в сумі 734000 доларів США, 26 червня 2013 року в сумі 471000,00 доларів США, 29 липня 2013 року 160000,00 доларів США. Згоду на отримання перелічених сум ПБП "Фенікс-плюс" не надавало. Дана обставина жодною із сторін спору не спростована.

Як вбачається із наданих ПАТ ПУМБ заяв, останні надавалися ПОСП "Батьківщина" до банку в електронному вигляді з проставленням електронного цифрового підпису.

ПОСП "Батьківщина" у своїх запереченнях на позов зазначило, що при видачі наступних траншів технічно не могло надавати банку додаткові документи визначені п.3 Кредитного договору з огляду на значну різницю і місцезнаходженні відділення банку-кредитодавця та самого підприємства.

Однак згідно наявних відміток, заяви ПОСП "Батьківщина" від 26.04.13, 27.05.2013, 31.05.2013, 19.06.2013, 26.06.2013, 29.07.2013 виконувалися Відповідачем1 у день подання в електронному вигляді, однак жодних доказів отримання ним додаткових документів визначених п.3 Кредитного договору ПАТ ПУМБ не надав.

Доказів отримання згоди Позивача на отримання траншів від 26.04.2013 в сумі 252721,00 доларів США, 27.05.2013 в сумі 1000000,00 доларів США, 31 травня 2013 року в сумі 149000,00 доларів США, 19 червня 2013 року в сумі 734000 доларів США, 26 червня 2013 року в сумі 471000,00 доларів США, 29 липня 2013 року 160000,00 доларів США , що прямо суперечить підпункту "з" (з) п.8.1.1 Статуту ПОСП "Батьківщина".

Як вбачається з преамбули Кредитного договору та додаткових угод до нього Відповідач1 ознайомлений із Статутом Відповідача2, а тому посилання на недостатню поінформованість сторін Кредитного договору про повноваження директора ПОСП "Батьківщина" судом не приймаються.

Таким чином, знаючи про обмеження у повноваженнях директора Відповідача 2 обидва відповідачі свідомо вчинили протиправні дій внаслідок яких господарське зобов'язання Позивача збільшилось.

Пунктом 6.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повернути кредит та виконати боргові зобов'язання за кредитом в повному обсязі, відповідно до графіків, наведених в підпунктах пункту 6.1 Кредитного договору (залежно від того чи буде прийняте Банком рішення, відповідно до п. 1.4, 1.4.1.-1.4.5 Кредитного договору, про продовження кредитування на наступний період користування кредитом). Зокрема, в перший рік кредитування Позичальник зобов'язаний був повернути всю суму заборгованості, яка перевищує 4500000,00 доларів США11.10.2013р., суму заборгованості, яка перевищує 3000000,00 доларів США11.11.2013р.,суму заборгованості, яка перевищує 1500000,00 доларів США11.12.2013р.,суму заборгованості, яка перевищує 500000,00 доларів США11.02.2014р., всю суму фактичної заборгованості - 11.03.2014р.

18.04.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Перший Український Міжнародний Банк" (далі-Кредитор) (Відповідач-1) та Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс" (далі-Поручитель) (Позивач) був укладений Договір поруки №DNI-22-483/13, відповідно до пункту 1.1 якого Поручитель поручився перед Кредитором за виконання Боржником (Приватно-орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина") зобов'язань, вказаних в ст. 2 Договору.

Згідно пункту 2.1 та підпунктів до нього Договору поруки №DNI-22-483/13, порукою за ним забезпечується виконання зобов'язань Боржника перед Кредитором за Кредитним договором №DNI-22-482/13 від 18.04.2013 року, з усіма змінами та доповненнями до нього, а саме повернення кредиту в розмірі еквівалентному 5 500 000,00 доларів США частинами та в строки, наведених у графіках, що відповідають графікам повернення кредиту, передбачені п. 6.1 Кредитного договору.

11 жовтня 2013 року між Приватним орендним сільськогосподарським підприємством "Батьківщина" (далі-Позичальник) (Відповідач-2) та Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" (далі-Банк) (Відповідач-1) було укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, якою було внесено зміни до Кредитного договору.

Додатковою угодою № 1 від 11.10.2013р. до Кредитного договору п 6.1., який регулює строк повернення кредитних коштів, було викладено в новій редакції, зокрема: в перший рік кредитування Позичальник зобов'язаний був повернути всю суму заборгованості, яка перевищує 3766721,00 доларів США до 11.12.2013р., суму заборгованості, яка перевищує 2766721,00 доларів США до 11.02.2014р., всю суму фактичної заборгованості - до 11.03.2014р. Умови договору щодо часткового повернення кредитних коштів до 11.10.2013р., до 11.11.2013р. були виключені.

Таким чином, графік повернення кредитних коштів було змінено в бік продовження строків користування кредитними коштами шляхом зменшення сум, що мали бути повернутими до 11.12.2013 року, та до 11.02.2014р.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Суд враховує роз'яснення, викладене у абзаці четвертому п.п. 4.1.6.п.п. 4.1. п. 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів", згідно якого збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни забезпеченого порукою зобов'язання суди повинні розуміти як: підвищення розміру процентів або встановлення нових умов щодо порядку зміни розміру процентної ставки, що призведе до її збільшення; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти; установлення або збільшення розміру неустойки; розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним тощо.

Таким чином, Додатковою угодою № 1 від 11.10.2013р. до Кредитного договору було збільшено обсяг відповідальності Позивача, як поручителя, оскільки відстрочення виконання основного зобов'язання у п. 6.1. Кредитного договору призвело до збільшення періоду, за який нараховуються проценти.

Доказів погодження з поручителем Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс", який одночасно є засновником ПОСП "Батьківщина" змін основного зобов'язання - Кредитного договору №DNI-22-482/13 від 18.04.2013р., що були внесені Додатковою угодою № 1 від 11.10.2013р. до Кредитного договору, Відповідачі не надали.

З аналізу ч. 1 ст. 559 ЦК України вбачається, що моментом припинення поруки є набрання чинності змін забезпеченого зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок яких збільшився обсяг його відповідальності.

Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди № 1 від 11.10.2013 р. до Кредитного договору, ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання.

Отже, Договір поруки №DNI-22-483/13 від 18.04.2013р. припинив свою дію 11.10.2013р.

Посилання представника Відповідача-1 про те, що Поручитель в подальшому погодив такі зміни, не приймаються судом з наступних підстав.

Додатковою угодою № 2 від 11.12.2013р. до Кредитного договору Відповідач-1 та Відповідач-2 знову змінили п. 6.1. Кредитного договору, виклавшиграфіки повернення кредиту в новій редакції, зокрема: в перший рік кредитування Позичальник зобов'язаний був повернути всю суму заборгованості, яка перевищує 4500000,00 доларів США 11.10.2014р., суму заборгованості, яка перевищує 3000000,00 доларів США 11.11.2014р., суму заборгованості, яка перевищує 1500000,00 доларів США 11.12.2014р., суму заборгованості, яка перевищує 500000,00 доларів США 11.02.2015р., всю суму фактичної заборгованості - 11.03.2015р.

Додатковою угодою № 1 від 11.12.2013р. до Договору поруки №DNI-22-483/13 від 18.04.2013р. (далі - Договір поруки) Позивач, як Поручитель, та Відповідач-1, як Кредитор, внесли зміни до Договору поруки, виклавши його окремі положення в новій редакції. Зокрема, в п. 2.1.1.1. ст. 1 Договору поруки наведено новий графік повернення кредиту, що відповідає графіку повернення кредиту, передбачені п. 6.1 Кредитного договору в редакції Додатковою угодою № 2 від 11.12.2013р. до Кредитного договору.

Як встановлено п. 2.1. Додаткової угоди № 1 від 11.12.2013р. до Договору поруки, ця Додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання, тобто з 11.12.2013р.

Тобто змін, що були внесені до основного зобов'язання Додатковою угодою № 1 від 11.10.2013р. до Кредитного договору, Позивач, як поручитель, не погоджував. Положення Кредитного договору в редакції Додаткової угоди № 1 від 11.10.2013р. проіснували з 11.10.2013р. по 11.12.2013р. За цей період здійснювалося нарахування процентів, які збільшили обсяг відповідальності поручителя без його згоди.

Як зазначалось Відповідачем-2 та не спростовано Відповідачем-1, всі умови надання кредиту не були виконанні. Тому видача кредитних коштів всупереч п. 3.1., п. 4.2. Кредитного договору також може розцінюватись як збільшення обсягу прав поручителя.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ст.34 ГПК України).

Частиною 1 ст.43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

За викладеного, застосовуючи основні конституційні засади судочинства, принцип верховенства права, виходячи з фактичних обставин справи, з'ясування природи дійсних правовідносин між сторонами у даному спорі та чинного законодавства України, яке повинно застосовуватися до них при вирішенні спору, господарський суд дійшов довисновку про задоволення позовних вимог.

Судовий збір розподіляється між сторонами відповідно до ст.49 ГПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити.

2. Визнати договір поруки від 18.04.2013р. №DNI-22-483/13, укладений між Публічним акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" та Приватним багатопрофільним підприємством "Фенікс-Плюс" припиненим.

3. Стягнути в рівних частинах з Публічного акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" (вул. Андріївська, 4, м.Київ, 04070, ) та Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства "Батьківщина" (с.Попівка, Миргородський район, Полтавська область, 37633, ) на користь Приватного багатопрофільного підприємства "Фенікс-Плюс" (вул.Миру, 3, м.Полтава, 36022, ) 1218,00 грн. судового збору.

Видати наказ з набранням цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 09.06.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.