КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р. Справа№ 910/895/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Чернишенко А.Г.,

від відповідача - Білобловський С.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» на рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015р.

у справі №910/895/15-г (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт»

про стягнення 32 540 709,00грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 17.03.2015р. позов задоволено повністю. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» на користь публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» 21 960 000,00 грн. заборгованості за несплаченими процентами, 5 444 876,71 грн. пені, 4 406 640,00 грн. інфляційних втрат, 729 192,33грн. 3% річних. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» в доход Державного бюджету України 73 080,00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015р. по справі №910/895/15-г та залишити позов без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015р. відновлено товариству з обмеженою відповідальністю «Еліт» строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

АТ «Брокбізнесбанк» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015р. у справі №910/895/15-г без змін, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

03.03.2009 р. між АБ «Брокбізнесбанк» (Банк) та ПП «Еліт» (Позичальник) був укладений кредитний договір № 02-09П, за умовами якого банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених договором. /а.с. 8/.

Згідно з п. 1.1.1 договору, кредит надається у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі 63 000 000,00 грн. Додатковими угодами до кредитного договору ліміт кредитної лінії неодноразово змінювався.

В подальшому додатковими угодами до кредитного договору № 02-09П сторони неодноразово вносили зміни до договору в частині розміру процентної ставки за користування кредитними коштами, строку погашення кредиту та ін.

Згідно з п. 1.12 договору в редакції додаткової угоди № 60-П від 20.11.2012 р., термін користування кредитом - до 20 листопада 2013 року включно.

Пунктом 1.1.3 договору сторони встановили, що процентна ставка за користування кредитом: 25% річних, однак, додатковою угодою № 40-П від 22.06.2010 р. встановлено, що починаючи з 27.06.2010 р. ставка за користування кредитом - 23% річних, а в редакції додаткової угоди № 56-П - починаючи з 27.09.2010 р. - 20% річних.

Положеннями п. 1.3. договору передбачено, що після надходження письмових заяв від позичальника про надання коштів в межах відкритої кредитної лінії, банк та позичальник укладають додаткові угоди про надання коштів в розрізі кредитної лінії (окремо по кожній сумі, що має надаватись). Після підписання такої додаткової угоди, Банк протягом одного банківського дня перераховує позичальнику кошти за реквізитами, вказаними в його письмовій заяві.

На підставі заяв, позичальнику надані кредитні кошти згідно з наступними додатковими угодами до кредитного договору: № 1-П від 02.04.2009 р., транш в сумі 3 500 000,00 грн.; № 2-П від 03.04.2009 р., транш в сумі 5 100 000,00 грн.; № 3-П від 06.04.2009 р., транш в сумі 5 140 000,00 грн.; № 4-П від 07.04.2009 р., транш в сумі 1 382 300,00 грн.; № 5-П від 09.04.2009 р., транш в сумі 1 342 000,00 грн.; № 6-П від 13.04.2009 р., транш в сумі 1 108 000,00 грн.; № 7-П від 15.04.2009 р., транш в сумі 2 556 000,00 грн.; № 8-П від 22.04.2009 р., транш в сумі 2 934 500,00 грн.; № 9-П від 29.04.2009 р., транш в сумі 2 129 000,00 грн.; № 10-П від 07.05.2009 р., транш в сумі 3 787 216,00 грн.; № 11-П від 14.05.2009 р., транш в сумі 1 999 766,89 грн.; № 12-П від 15.05.2009 р. транш в сумі 861 540,00 грн.; № 13-П від 18.05.2009 р., транш в сумі 2 999 379,07 грн.; № 14-П від 19.05.2009 р., транш в сумі 2 999 687,85 грн.; № 15-П від 21.05.2009 р., транш в сумі 5 364 250,00 грн.; № 16-П від 22.05.2009 р., транш в сумі 2 999 521,35 грн.; № 17-П від 28.05.2009 р., транш в сумі 1 998 484,63 грн.; № 18-П від 29.05.2009 р., транш в сумі 999 141,00 грн.; № 19-П від 05.06.2009 р., транш в сумі 995 742,64 грн.; № 20-П від 15.06.2009 р. транш в сумі 1 494 696,45 грн.; № 21-П від 17.06.2009 р., транш в сумі 4 480 000,00 грн.; № 22-П від 18.06.2009 р., транш в сумі 1 497 712,77 грн.; № 23-П від 22.06.2009 р., транш в сумі 1 344 355,43 грн.; № 26-П від 29.10.2009 р., транш в сумі 3 920 000,00 грн.; № 28-П від 26.11.2009 р., транш в сумі 1 571 690,00 грн.; № 29-П від 02.12.2009 р., транш в сумі 427 702,07 грн.; № 30-П від 08.12.2009 р., транш в сумі 104 302,05 грн.; № 31-П від 14.12.2009 р., транш в сумі 16 602,74 грн.; № 32-П від 16.12.2009 р., транш в сумі 1 193 919,34 грн.; № 33-П від 23.12.2009 р., транш в сумі 177 751,05 грн.; № 34-П від 19.01.2010 р., транш в сумі 1 140 240,56 грн.; № 36-П від 26.01.2010 р., транш в сумі 79 060,00 грн.; № 37-П від 28.01.2010 р., транш в сумі 168 727,48 грн.; № 38-П від 03.02.2010 р., транш в сумі 500 000,00 грн.; № 39-П від 13.04.2010 р., транш в сумі 136 138,03 грн. /а.с. 74-91/.

Згідно п. 4.2.1 договору, позичальник зобов'язаний здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти, використати кредит за цільовим призначенням та виконувати усі зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені договором.

Згідно з п. 2.5 договору, проценти нараховуються в межах терміну користування Кредитом, що визначений п.п. 1.1.2 договору, на суму фактичного залишку заборгованості за кредитом. Кількість днів в році та місяці приймається за календарну. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту і не враховується день повернення кредиту.

У пункті 2.6 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно з 27 по 30/31 число поточного місяця, за період з дня перерахування з позичкового рахунку позичальника грошових коштів на його поточний або інший вказаний позичальником рахунок по 26 число включно місяця, в якому надано кредит. В подальшому відсотки нараховуються щомісячно з 27 числа минулого місяця по 26 число включно поточного місяця, при повному погашенні кредиту - до дня погашення (не включно).

Умовами п. 2.7 договору передбачено, що відсотки за період з 03 березня 2009 року по 26 травня 2009 року включно повинні бути сплачені позичальником до 26 червня 2009 року. У подальшому проценти за поточний календарний місяць позичальник сплачує на рахунок, вказаний банком, щомісяця до 7 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення (у тому числі дострокового) строкової заборгованості за кредитом в повному обсязі.

Додатковими угодами № 24-П від 25.06.2009 р., № 25-П від 03.09.2009 р., № 35-П від 19.01.2010 р., № 57-П від 16.12.2010 р., сторони відтерміновували сплату відсотків за користування кредитом. /а.с. 36, 37, 97, 69/.

Додатковою угодою № 61-П від 09.01.2013 р. сторони погодили викласти п. 2.7 кредитного договору у наступній редакції: «Позичальник щомісяця, починаючи з 01.04.2013 р. направляє в погашення процентів по договору не менше 5 000,00 грн. Залишок несплачених відсотків позичальник сплачує в останній місяць користування кредитом, але не пізніше 20 листопада 2013 р.». /а.с. 73/.

Умовами п. 2.8 договору встановлено, що моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідні рахунки банку суми кредиту, процентів, комісій, неустойки, визначених цим договором.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За розрахунком позивача, заборгованість по несплаченим процентам становить 21 960 000,00 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 16.06.2014 р. № 6613/812-01 щодо погашення простроченої заборгованості. /а.с. 92/.

Доказів погашення заборгованості, як і реагування на претензію матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. 7.1 договору за порушення строків погашення заборгованості за Кредитом та/або строків сплати процентів за користування Кредитом та/або комісій Банк має право нараховувати Позичальнику неустойку в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. При розрахунку неустойки приймаються: рік - 365 днів, місяць - рівний календарній кількості днів.

Відповідно до ч. 1 статті 546, статті 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування пені, інфляційних витрат та3% річних, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

За таких обставин, позовні вимоги є документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Заперечення апелянта про підписання позовної заяви не уповноваженою особою, судом до уваги не приймається з огляду на наступне.

Відповідно до п. 17 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Постановою правління Національного банку України від 10.06.2014р. №339 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» виконавчою дирекцією фонду гарантування вкладів фізичних осіб з 11 червня 2014р. розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноваженого особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Брокбізнесбанк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Куреного Олександра Вікторовича.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 зазначеного Закону уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: виконує повноваження органів управління банку; приймає до свого відання майно (кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу та виконує функції з управління та реалізації майна банку; складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб; звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, які підлягають обов'язковому зберіганню; виконує повноваження, які визначені частиною другою статті 37 цього Закону; здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду.

Закон не передбачає заборони уповноваженій особі делегувати свої повноваження через представництво.

Відповідно до ст. 237 Цивільного кодексу України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно до ст. 246 Цивільного кодексу України довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

Крім того, відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Таким чином, позовна заява подана представником за довіреністю, підписана уповноваженою особою Фонду, яка визначена на підставі вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що є підставою для звільнення від сплати судового збору.

За наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015р. у справі №910/895/15-г.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 17.03.2015р. у справі №910/895/15-г залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/895/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді С.А. Пашкіна

Л.В. Кропивна