РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015Справа №910/6982/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Метресурс"
до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно - страхова компанія"
про стягнення 286 468,03 грн.

Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Руднєв О.О. (дов. № 12 від 01.03.2015 року)
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 26 травня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Метресурс" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно - страхова компанія" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 286 468,03 грн., в тому числі 266 890,00 грн. страхового відшкодування, 19 578,03 грн. неустойки, а також просить стягнути з відповідача 250 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором добровільного страхування майна юридичних осіб № АТ.ДМ11-41.10976 від 12.08.2013 року, укладеного між сторонами у справі щодо виплати страхового відшкодування згідно з умовами даного Договору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/6982/15-г та призначено справу до розгляду на 30.04.2015 року.

15.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли документи по справі.

29.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 30.04.2015 року не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 30.04.2015 року представник позивача не заперечив проти поданого клопотання про відкладення розгляду справи, подав клопотання про продовження строків розгляду спору та документи на виконання вимог ухвали суду.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Розглянувши подане позивачем 30.04.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 30.04.2015 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 26.05.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 26.05.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

В судове засідання 26.05.2015 року представник відповідача не з'явився, проте через відділ діловодства суду надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, ґрунтуючись на умовах договору та наявних в його розпорядженні документах, які не давали підстав для визнання заявленої позивачем події страховим випадком.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

12.08.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Українська охоронно - страхова компанія" (страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метресурс" (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування майна юридичних осіб № АТ.ДМ11-41.10976 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору за цим договором страхування, який складено на умовах Правил страхування ДМ11-41 (далі - Правила), страховик приймає на себе обов'язок у разі настання страхового випадку сплатити страхувальнику страхове відшкодування в межах страхової суми за шкоду, пов'язану з пошкодженням, знищенням або втратою застрахованого майна, яке належить страхувальнику на праві власності, та знаходиться за адресами:м. Тернопіль, вул. Поліська, 6; м. Запоріжжя, вул. Доківська, 15; м. Дніпропетровськ, вул. Адміральська, 81; м. Івано-Франківськ, с. Микитинці, вул. Юності, 25-д, а страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж у визначені строки та виконувати умови цього Договору та Правил.

Згідно з пунктом 1.2. Договору предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону України і пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, зазначеним в Додатку(ах) № № 1-5, які є невід'ємною частиною цього Договору страхування. Страхуванню підлягає майно у межах страхових сум, зазначених в Додатку(ах) № № 1-5.

Пунктом 2 Договору встановлено перелік страхових випадків.

Зокрема, пунктом 2.1.8 Договору сторони погодили, що страховим випадком є протиправні дії третіх осіб:

а)крадіжка зі зломом, грабіж, розбій, вандалізм, хуліганство, підпал та (або) спроба їх вчинення, інші дії, які кваліфіковані компетентними органами згідно з законом України як злочин;

б)крадіжка, грабіж, розбій, вандалізм, хуліганство, підпал та (або) спроба їх вчинення, інші дії, які мають ознаки злочину, але компетентними органами згідно з законом України щодо даних дій винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи.

Відповідно до пункту 3.1. Договору загальна страхова сума за цим Договором становить 1 280 000,00 грн.

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що безумовна франшиза - 1000,00 грн. за кожним страховим випадком, що настав. Сума страхового відшкодування збитків зменшується на суму безумовної франшизи, визначеної на момент укладення Договору страхування за кожним страховим випадком.

Позивач зазначає, що 23.03.2014 року настав страховий випадок, а саме, зі складу Товариства з обмеженою відповідальністю "Метресурс", що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Доківська, 15, невідомими особами була вчинена крадіжка лому кольорових металів: лому міді в кількості 5 800 кг. на суму 261 002, 90 грн., та лому латуні в кількості 203 кг. на суму 5 887,10 грн., а всього на загальну суму 266 890,00 грн.

Вказані кольорові метали належали позивачу на праві власності, що підтверджується картками складського обліку матеріалів № 05, № 08; товарно-транспортною накладною від 17.03.2014 року № 17/03-1, рахунком-фактурою від 17.03.2014 року, паспортом про походження лому від 17.03.2014 року, витратною накладною від 16.03.2014 року, актом приймання брухту та відходів кольорових металів від 17.03.2014 року, посвідченням радіаційного контролю від 17.03.2014 року; посвідченням про вибухобезпечність лому від 17.03.2014 року.

Зазначені кольорові метали зберігались на складі, що орендується у Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмет-2007», та знаходились під охороною працівників Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в Запорізькій області.

Відповідно до пункту 6.1.2. Договору у випадку пограбування (або спроби пограбування) майна, знищення чи пошкодження його в результаті крадіжки із зломом негайно заявити про це в органи міліції, при пожежі - в органи пожежного нагляду, в разі вибуху чи аварії - у відповідні органи аварійних служб.

Пунктом 6.1.3. Договору сторони погодили, що протягом 48 годин (не враховуючи вихідних та святкових днів) з моменту, коли йому стало відомо про подію, письмово повідомити про те, що трапилось, страховику з докладним переліком обставин знищення, пошкодження чи пограбування застрахованого майна.

Відповідно до положень Договору, позивач 23.03.2014 року повідомив органи міліції. Дане повідомлення було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001290 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 185 Кримінального кодексу України.

Відповідачу були направлені відповідні заяви від 23.03.2014 року та 24.03.2014 року про настання страхового випадку, пакет документів, передбачених Договором.

В липні 2014 року позивач отримав від відповідача лист від 16.07.2014 року № 6377, в якому відповідач, посилаючись на постанову слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 20.06.2014 року про закриття вищезазначеного кримінального провадження у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення, не вважає дану подію страховим випадком та відмовив у виплаті страхового відшкодування (копії листа та повідомлення додаються).

В подальшому вказана постанова слідчого, а також аналогічна постанова слідчого від 21.10.2014 року скасовані постановою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 17.02.2015 року, що підтверджено листом від 19.02.2015 року № 131-264-14 (належним чином засвідчена копія наявна в матеріалах справи).

Позивач звернувся до відповідача з листом-претензією № 44 від 17.07.2014 року. У зазначеному листі позивач пропонував відповідачу прийняти рішення про виплату страхового відшкодування та виплатити страхувальнику страхове відшкодування за страховим випадком від 23.03.2014 року.

Зазначений лист-претензія залишена відповідачем без відповіді.

Позивач вважає, що відповідач не виконує належним чином умови Договору страхування і ухиляється від виплати страхового відшкодування.

У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що відповідачем прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, ґрунтуючись на умовах договору та наявних в його розпорядженні документах, які не давали підстав для визнання заявленої позивачем події страховим випадком.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно з частиною 1 статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

23.03.2014 року та 24.03.2014 року позивач звернувся до відповідача з заявами про настання страхового випадку.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що Рішення про виплату або про відмову є виплаті страхового відшкодування приймається страховиком в строк, не більший ніж 30 календарних днів з дня отримання усіх документів відповідно до пунктів 7.1-7.2 цього Договору і відомостей про обставини настання випадку, що має ознаки страхового випадку..

Листом від 16.07.2014 року № 6377 відповідач, посилаючись на постанову слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 20.06.2014 року про закриття кримінального провадження у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення, повідомив позивача про те, що не вважає дану подію страховим випадком та відмовив у виплаті страхового відшкодування.

Розділом 9 Договору передбачені причини (підстави) відмови у страховій виплаті.

Як вбачається з листа страховика від 16.07.2014 року № 6377, жодна з причин (підстав) не підпадають під підставу відмови у виплаті страхового відшкодування

З матеріалів справи вбачається, що постанова слідчого СВ Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 20.06.2014 року про закриття кримінального провадження скасована постановою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя від 17.02.2015 року, що підтверджується листом від 19.02.2015 року № 131-264-14.

Згідно з частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статей 627, 629 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У пункті 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

При дослідженні матеріалів справи, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування.

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що безумовна франшиза - 1000,00 грн. за кожним страховим випадком, що настав. Сума страхового відшкодування збитків зменшується на суму безумовної франшизи, визначеної на момент укладення Договору страхування за кожним страховим випадком.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог до відповідача в сумі 265 890,00 грн. ( 266 890 - 1000,00 грн. франшизи), відповідно до розрахунку суду.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 19 578,03 грн. неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з частиною 3 статті 549 Цивільного кодексу України пенею визнається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги в частині стягнення пені у розмірі 19 504,67 грн. за період з 17.07.2014 року по 05.02.2015 року.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 250 000,00 грн. витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 44 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 6.3. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21.02.2013 № 7, витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У разі неподання відповідних документів у господарського суду відсутні підстави для покладення на іншу сторону зазначених сум.

Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в даній справі, позивач надав суду Договір про юридичне обслуговування від 23.03.2014 року, укладений між Фізичною особою - підприємцем Балаяном Станіславом Вячеславовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метресурс", акт прийому-передачі виконаних робіт від 01.10.2014 року на суму 250 000,00 грн., підписаний Фізичною особою - підприємцем Балаяном Станіславом Вячеславовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю "Метресурс", копії платіжних доручень, отримувачем платежу у яких зазначено Фізичну особу - підприємця Балаяна Станіслава Вячеславовича

За змістом частини третьої статті 48 та частини п'ятої статті Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі. Аналогічну правову позицію викладено у Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 року № 6-рп/2013 у справі № 1-4/2013.

Судом не береться до уваги наданий позивачем Договір про надання правової допомоги від 08.04.2015 року, укладений між адвокатом Руднєвим О.О. та Фізичною особою - підприємцем Балаяном Станіславом Вячеславовичем, оскільки в платіжних дорученнях, які надані позивачем на доказ понесення витрат на правову допомогу, отримувачем зазначено Фізичну особу - підприємця Балаяна Станіслава Вячеславовича. Крім того, послуги оплачено згідно рахунку від 01.10.2014 року, а договір укладено 08.04.2015 року.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 250 000,00 витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають.

Відшкодування судового збору відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на сторін пропорційно задоволеним позовним вимогам, визначеному чинним законодавством.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Метресурс" задовольнити частково.

2.Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно - страхова компанія" (03056, м. Київ, вул. Борщагівська, 145, ідентифікаційний код 23734213) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Метресурс" (69600, м. Запоріжжя, вул. Доківська, буд. 15, ідентифікаційний код 32194167) 265 890 (двісті шістдесят п'ять тисяч вісімсот дев'яносто) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 19 504 (дев'ятнадцять тисяч п'ятсот чотири) грн. 67 коп. неустойки, 5 707 (п'ять тисяч сімсот сім) грн. 89 коп. судового збору.

3.В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.06.2015

Суддя С.В. Стасюк