ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"27" травня 2015 р. Справа № 908/422/13-г

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гончар Т. В., суддя Гребенюк Н. В.

при секретарі Томіній І.В.

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1, дов. б/н від 14.05.2015 р.

відповідача - не з"явився

третьої особи - ОСОБА_2, договір б/н від 27.02.2014 р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу третьої особи-ФОП ОСОБА_3 (вх. №2084 З/3) на рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.14 року у справі № 908/422/13-г

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, смт Приазовське Приазовського району Запорізької області,

до Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області, смт Приазовське Приазовського району Запорізької області,

третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець ОСОБА_3, смт Приазовське Приазовського району Запорізької області

про визнання права власності на будівлю

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 26.02.2013 року у справі №908/422/13-г (суддя Азізбекян Т.А.) позов задоволено - на підставі ч.ч.3,5 ст.376 та ст.392 ЦК України визнано за позивачем право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме на споруджену позивачем будівлю закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1" загальною площею 62,65м2, яка знаходиться по АДРЕСА_1.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 не погодилася з рішенням місцевого господарського суду, подала до Донецького апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати це рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційну скаргу з урахуванням додаткових письмових пояснень обгрунтовує тим, що спірне судове рішення впливає на її права як єдиного належного користувача земельної ділянки, на якій розташована будівля закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1", що, на думку апелянта, підтверджується договором оренди земельної ділянки від 03.09.1999р. , судовими рішеннями у господарських справах №908/1628/13 та №5009/3588/12, а також постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2013 у адміністративній справі №0870/7395/12 (за участю фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Приазовської селищної ради та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.).

При цьому, вказує на те, що закусочна «ІНФОРМАЦІЯ_1», побудована гр.ОСОБА_4, в розумінні чинного законодавства є об'єктом самочинного будівництва, а отримана та зареєстрована Декларація є тільки підставою для оформлення права власності на прийнятий в експлуатацію об'єкт. При цьому, третя особа як єдиний належний користувач земельної ділянки по АДРЕСА_1 не надавала згоди на визнання за ОСОБА_4 права власності на будівлю закусочної «ІНФОРМАЦІЯ_1» і, більш того, категорично заперечувала проти визнання цього права.

Ухвалою Донецького апеляційного господарського суду від 14.05.2014 року було залучено до участі у справі Фізичну особу-підприємця ОСОБА_3 як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, на стороні відповідача .

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 28.05.2014 рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2013 року у справі №908/422/13-г скасовано та прийнято нове рішення про відмову в позові з тих мотивів, що рішення суду першої інстанції зачіпає права незалученої до участі у справі фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, як єдиного користувача земельної ділянки, на якій розташовано спірний об'єкт нерухомості.

Постановою Вищого господарського суду від 17.03.2015 року постанову Донецького апеляційного господарського суду від 28.05.2014 у справі №908/422/13-г скасовано з передачею справи на новий розгляд до Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року апеляційну скаргу третьої особи було прийнято до провадження та призначено її до розгляду на 20.05.2015 року на 11:00 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.05.2015 року розгляд справи було відкладено на 27.05.2015 року на 17:00 год.

20.05.2015 року третя особа через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду подала письмові пояснення по справі (вх.№7920 від 20.05.2015 року)

20.05.2015 року позивач через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду подав клопотання про припинення провадження у справі (вх.№7917 від 20.05.2015 року), в якому просив апеляційний господарський суд припинити провадження за апеляційною скаргою третьої особи-ФОП ОСОБА_3 на рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.14 року у справі № 908/422/13-г.

27.05.2015 року позивач через канцелярію Харківського апеляційного господарського суду подав заперечення на пояснення ФОП ОСОБА_3 від 20.05.2015 року (вх.№8361 від 27.05.2015 року).

Представник третьої особи в судових засіданнях 20.05.2015 року та 27.05.2015 року підтримав апеляційну скаргу.

Позивач у запереченнях на пояснення ФОП ОСОБА_3 від 20.05.2015 року та у клопотанні про припинення провадження у справі, а також його представник у судових засіданнях 20.05.2015 року та 27.05.2015 року проти доводів апеляційної скарги заперечує, просить суд припинити провадження за апеляційною скаргою третьої особи-ФОП ОСОБА_3 на рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.14 року у справі № 908/422/13-г.

Свою правову позицію обгрунтовує тим, що судовими рішеннями у справах № 908/1628/13, № 5009/3588/12 та № 0870/7395/12, на які посилається ФОП ОСОБА_3, не встановлено фактів спорудження позивачем спірного об'єкта нерухомості саме на орендованій третьою особою земельній ділянці як таких, що мають преюдиціальне значення, тобто не підлягають доведенню при розгляді даної справи.

При цьому, жодними іншими наявними доказами у справі не підтверджено, що будівля закусочної «ІНФОРМАЦІЯ_1» розміщена саме на орендованій ФОП ОСОБА_3 земельній ділянці за Договором оренди від 03.09.1999 року площею 0,12 га.

Також зазначає, що постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2013 року не є носієм преюдиціальних обставин, так як вказане рішення містить не обставини, які стосуються справи №908/422/13-г, а оціночні судження (висновки) адміністративного суду про правомірне користування третьої особи орендованою земельною ділянкою.

Крім того, зазначає, що в мотивувальній та резолютивній частині оскаржуваного рішення не міститься жодних висновків про права та обов'язки ФОП ОСОБА_3

Таким чином, за висновком позивача, ФОП ОСОБА_3 не довела факту того, що оскаржуване рішення стосується її прав та законних інтересів, у зв"язку з чим вона не може вважатися суб'єктом апеляційного оскарження.

Представник відповідача в судове засідання 20.05.2015 року не з"явився, 20.05.2015 року відповідач телеграмою подав до Харківського апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи, у зв"язку з неможливістю з"явитися в судове засідання та необхідністю надати додаткові пояснення по справі.

Колегія суддів, розглянувши дане клопотання, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, оскільки відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин та не зазначено з урахуванням вимог статті 77 ГПК України, яким чином нез"явлення представника відповідача унеможливить розгляд даної справи.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі, додаткових поясненнях до апеляційної скарги, відзиві на апеляційну скаргу, запереченнях на пояснення третьої особи доводи апелянта та позивача, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дійшла висновку про припинення апеляційного провадження, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.01.2012р. між Приазовською селищною радою, орендодавцем, та ПП ОСОБА_4 Хамзатом Рамзановичем, орендарем, підписано договір оренди земельної ділянки №33 (тимчасовий), за умовами п.п.1,2,3 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для розміщення закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1", яка знаходиться по АДРЕСА_1 Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0096га. На земельній ділянці знаходяться об'єкти нерухомого майна - споруда закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1". 24.01.2012р. договір зареєстровано в Приазовській селищній раді, про що у Книзі реєстрації договорів оренди вчинено реєстраційний запис №33.

Як свідчить декларація про готовність об'єкта до експлуатації (будівля закусочної по АДРЕСА_1), позивачем у ІІІ кварталі 2009р. було зведено одноповерхову будівлю закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1", загальною площею 62,65м2, основна площа будівлі 52,72м2, функціональне призначення будівлі: громадське харчування. Декларація про готовність об'єкта до експлуатації зареєстрована 28.03.2012р. №ЗП202/2041 Інспекцією державного архітектурного контролю у Запорізькій області. За висновком Мелітопольського відділу Запорізької філії інституту НДУ "Проектреконструкція" від 30.01.2012р. будівля повністю відповідає вимогам надійності та безпечної експлуатації.

Згідно зі ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частинами 3 та 5 ст.376 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Стаття 392 Цивільного кодексу України надає право власнику майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

В обґрунтування того, що відповідач не визнає його права власності, позивач надав рішення Приазовської селищної ради від 29.12.2012 №10 "Про розгляд заяви ОСОБА_4.", згідно якого ОСОБА_4 було відмовлено в оформлені права власності на будівлю кафе "ІНФОРМАЦІЯ_1", розташовану по АДРЕСА_1, та рекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності на цю будівлю.

Підставою для відмови стало посилання відповідача на п.8.1 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації та інших речових прав на нерухоме майно від 07.02.2002 №7/5, згідно якого оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно: органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна за наявністю документа, що посвідчує право на земельну ділянку та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Крім того, 03.09.1999р. між Приазовською селищною радою, орендодавецем, та приватним підприємцем ОСОБА_3, орендарем, підписано договір оренди земельної ділянки, згідно з розділом 1 якого орендодавець передав в оренду земельну ділянку загальною площею 0,12га із земель загального користування, розташовану у АДРЕСА_1 поблизу автотраси Ростов-Одеса, біля джерела "Гук". Зазначена земельна ділянка передавалася в оренду для благоустрою, реконструкції дренажу, розміщення торгівельних місць.

В розділі 2 договору зазначено, що його укладено на 20 років та він набирає чинності з моменту його реєстрації в Приазовському районному відділі земельних ресурсів. Вказаний договір зареєстрований у Приазовському районному відділі земельних ресурсів, про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі здійснено запис 03.09.1999р. за №1.

Також, з матеріалів справи вбачяється, що у відповідності до вимог п.2 розділу VII Закону України «Про державний земельний кадастр» ПП ОСОБА_3 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної' ділянки площею 0,12 га в АДРЕСА_1, поблизу автошляху Ростов-Одеса, біля джерела «Гук»- для отримання кадастрового номеру.

Технічна документація виготовлена для визначення кадастрового номеру у відповідності до вимог Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої' наказом Держкомзему України від 18.05.2010 № 376, зареєстрованої в Мінюсті України 16 червня 2010 року за № 393/17686, вона погоджена з Приазовською селищною радою та суміжним землекористувачем - гр. ОСОБА_5

Однак, у присвоєнні кадастрового номеру земельної ділянки гр. ОСОБА_3 було відмовлено у зв'язку з тим, що згідно з відповіддю відділу Держкомзему у Приазовському районі від 23.07.2012 року виявлено перетин з земельною ділянкою НОМЕР_1- АДРЕСА_1, площа перетину 97 кв. м. Даною земельною ділянкою фактично"користується гр. ОСОБА_4 під розміщення кафе «Саиталат» на підставі укладеного тимчасового договору оренди №33.

Також між Приазовською селищною радою Приазовського району та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 розглядався спір про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.09.1999р. Постановою Донецького апеляційного господарського суду по справі №908/1628/13 від 13.08.2013, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 02.12.2013, відмовлено у задоволенні позовних вимог Приазовської селищної ради про розірвання договору оренди земельної ділянки від 03.09.1999р.

Крім того, господарським судом Запорізької області розглядався спір за позовом прокурора Приазовського району Запорізької області в інтересах держави в особі Приазовської селищної ради до приватного підприємця ОСОБА_6 (за участю третіх осіб: Відділу Держкомзему у Приазовському районі, приватного підприємця ОСОБА_5, приватного нотаріуса Приазовського районного нотаріального округу ОСОБА_7В.) про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 03.09.1999р. Рішенням господарського суду Запорізької області від 01.11.2012 у справі №5009/3588/12, залишеним без змін постановою Донецького апеляційного господарського суду від 18.12.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 26.03.2013, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Як встановлено під час розгляду двох вищезазначених справ, на земельній ділянці, яку орендує заявник апеляційної скарги, позивач побудував будівлю закусочної.

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.2013 в порядку ст.91 ГПК України. За приписами вказаної норми апеляційну скаргу мають право подати не лише сторони у справі, але й особи, які не брали участі у справі, але щодо яких суд вирішив питання про їх права та обов'язки.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги фізична особа-підприємець ОСОБА_3 посилалася на вплив судового рішення від 26.02.2013 на її права як єдиного належного користувача земельної ділянки, на якій розташована будівля закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1", що, на думку апелянта, підтверджується договором оренди земельної ділянки від 03.09.1999р., судовими рішеннями у господарських справах №908/1628/13 та №5009/3588/12, а також постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2013 у адміністративній справі №0870/7395/12 (за участю фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Приазовської селищної ради та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4.).

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав та обов'язків цієї особи, тобто має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб.

В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Відповідно до частин 3,5 статті 376 Цивільного кодексу України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Отже, передумовою для визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва на підставі ч.3 ст.376 Цивільного кодексу України є надання земельної ділянки у встановленому порядку позивачу під уже збудоване ним нерухоме майно.

Обов'язковими передумовами для визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва на підставі ч. 5 ст. 376 ЦК України є, по-перше, наявність у позивача статусу законного власника (користувача) земельної ділянки, на якій самочинно збудовано об'єкт, а по-друге, це не повинно порушувати прав інших осіб.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний об'єкт нерухомості споруджено заявником на земельній ділянці площею 0,0096га, яка передана йому в оренду відповідачем на підставі рішення Приазовської селищної ради, доказів визнання недійсним або скасування якого з матеріалів справи не вбачається та відповідачем і третьою особою не доведено.

Крім того, спірна будівля введена в експлуатацію у встановленому порядку, що підтверджується декларацією №ЗП202/2041 про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованою 28.03.2012р. Інспекцією державного архітектурного контролю у Запорізькій області, тобто з дотриманням вимог п.2 ч.2 ст.331 ЦК України, згідно з якими у разі, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Вказані обставини свідчать про наявність підстав для визнання права власності на об'єкт самочинного будівництва в розумінні ч.3 ст.376 ЦК України.

Не можуть братися до уваги посилання третьої особи на те, що під час розгляду справ №908/1628/13 та №5009/3588/12 встановлено, що на земельній ділянці, яку орендує заявник апеляційної скарги, позивач побудував будівлю закусочної, що, в свою чергу, зачіпає права третьої особи як землекористувача, зважаючи на таке

Згідно з ч.3 ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Фактично судовими рішеннями у справах №908/1628/13 та №5009/3588/12 (позивач не був їх учасником) не встановлювалися преюдиціальні обставини знаходження будівлі закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1" на орендованій третьою особою земельній ділянці, оскільки про таку обставину у наведених рішеннях не вказується.

Разом з цим, як вбачається з належним чином засвідченої копії постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2013 у адміністративній справі №0870/7395/12 (за участю фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, відділу Держкомзему У Приазовському районі Запорізької області, Приазовської селищної ради та фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 - а.с.37-41 том 2), вказаною постановою задоволено позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 та визнано неправомірними дії відділу Держкомзему у Приазовському районі Запорізької області щодо визначення та присвоєння кадастрового номеру НОМЕР_1 земельній ділянці по АДРЕСА_1 яка орендується фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 на підставі тимчасового договору оренди №33 від 01.01.2012.

Цією постановою, яка набрала законної сили та доказів скасування якої матеріали справи не містять, з посиланням на судові рішення у господарських справах №5009/3588/12 та №5009/3272/12 зазначено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_3 на підставі договору оренди від 03.09.1999р. правомірно користується земельною ділянкою площею 0,12га, розташованою по АДРЕСА_1, поряд з автодорогою Ростов-Одеса, поблизу джерела "Гук".

Проте, посилання третьої особи на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 11.02.2013 як на джерело преюдиціальних обставин не можуть братися до уваги, так як в абзацах 1,3,5 п.2.6 постанови Пленуму ВГСУ від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Не надається преюдиціального значення також обставинам, зазначеним у скасованих судових рішеннях (а в разі часткового скасування таких рішень - у скасованих їх частинах).

Таким чином, не можна ототожнювати факти в розумінні ст.35 ГПК України та вміщені у вказаній постанові оціночні судження (висновки) адміністративного суду про правомірне користування третьої особи орендованою земельною ділянкою. Тим більше, що позивач не оспорює та не заперечує права фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 як землекористувача.

Окрім цього, в обґрунтування своїх висновків Запорізький окружний адміністративний суд частково послався на рішення господарського суду Запорізької області від 31.10.2012 та постанову Донецького апеляційного господарського суду від 17.12.2012 у справі №5009/3272/13, які скасовані постановою Вищого господарського суду України від 28.03.2013, а тому зазначені у цих рішеннях обставини не мають преюдиціального значення.

Отже, вищевказаними судовими рішеннями у справах №908/1628/13, №5009/3588/12 та №0870/7395/12 не встановлено фактів спорудження позивачем спірного об'єкта нерухомості саме на орендованій третьою особою земельній ділянці як таких, що мають преюдиціальне значення, тобто не підлягають доведенню при розгляді даної справи. Про вказане зазначалося у постанові Вищого господарського суду України від 17.03.2015 року у справі №908/422/13-г.

Отже заявником апеляційної скарги не доведено порушення прав фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 як орендаря земельної ділянки, на якій розташовано спірний об'єкт нерухомості.

Окрім цього, статтею 152 Земельного кодексу України встановлені способи захисту прав на земельні ділянки, а саме:

1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом:

а) визнання прав;

б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав;

в) визнання угоди недійсною;

г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування;

ґ) відшкодування заподіяних збитків;

д) застосування інших, передбачених законом, способів.

При цьому, третьою особою не доведено, яким чином за наявності нескасованого рішення органу місцевого самоврядування, яким позивачу надано спірну земельну ділянку в оренду та при невикористанні ОСОБА_3 інших способів захисту її прав як землекористувача, встановлених статтею 152 Земельного кодексу України, рішення у даній справі про визнання за позивачем права власності на спірний об"єкт нерухомості стосується прав та законних інтересів заявника скарги.

Таким чином, заявником апеляційної скарги не доведено належними доказами того, що визнання права власності на самочинно споруджену будівлю закусочної "ІНФОРМАЦІЯ_1" якимось чином порушує права третьої особи як землекористувача, тобто не доведено наявності зв"язку прав та законних інтересів ФОП ОСОБА_3 із предметом позову у цій справі.

У п.5.2 постанови Пленуму ВГСУ від 17.05.2011 №7 "Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що у розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважала, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов'язки, апеляційний господарський суд, прийнявши апеляційну скаргу до провадження (якщо вона не підлягала поверненню з передбачених ГПК України підстав), повинен з'ясувати наявність правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі.

Якщо при цьому буде встановлено, що права такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою припиняє апеляційне провадження на підставі п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 22, 33, 43, 86, п.1 ч.1 ст.80 ГПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Провадження по апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_3 на рішення господарського суду Запорізької області від 26.02.14 року у справі № 908/422/13-г припинити.

Головуючий суддя Слободін М.М.

Суддя Гончар Т. В.

Суддя Гребенюк Н. В.