КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. Справа№ 910/4495/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Коршун Н.М.

при секретарі Шмиговській А.М.

за участю представників:

від позивача - Андрєєв А.Г. (довіреність б/н від 15.01.2015 р.)

від відповідача1 - Вілько Н.Г. (довіреність №4 від 02.01.2015 р.)

від відповідача2 - Ігнатенко М.В. (довіреність б/н від 10.03.2015 р.)

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюко»

на рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 р.

у справі №910/4495/15-г (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюко»

до 1. Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна»

2. Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк»

про внесення змін до договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ньюко» звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» та Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про внесення змін до п. 18.3.3 договору страхування №300106133 від 22.05.2008 р. шляхом викладення пункту 18.3.3 в наступній редакції: «При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором термін шляхом перерахування суми страхового відшкодування або її частини на рахунок вигодонабувача в рахунок погашення заборгованості позичальника по кредитним договорам з вигодонабувачем, зазначеним у п.3.3 цього Договору. При цьому виплата страхового відшкодування на рахунок вигодонабувача здійснюється у розмірі, що не перевищує межі відповідальності страхувальника як майнового поручителя позичальника, станом на дату виплати страховиком страхового відшкодування вигодонабувачу. Частина страхового відшкодування, що залишилась, виплачується страхувальнику/власнику».

Рішенням господарського суду міста Києва від 15.04.2015 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Представник позивача в судовому засіданні повністю підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив її задовольнити, рішення скасувати, позов задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Представник відповідача 2 в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні, рішення залишити без змін.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

21.06.2007 р. між ПП «Софт Транс» та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк») було укладено договір про надання кредиту №CR 07-310/29/1.

21.06.2007 р. між ПП «Софт Транс» та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступник ПАТ «ОТП Банк») було укладено договір про надання кредитної лінії № CR 07-313/29-1.

22.06.2007 р. між ТОВ «Ньюко» (іпотекодавець за договором) та ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» (іпотекодержатель), укладений іпотечний договір №PL07-324/29-1, за умовами якого в іпотеку передано нежитлове приміщення торговельно-побутового центру, загальною площею 5773,4 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Середня 83ж.

Іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником кожного і всіх боргових зобов'язань за кредитними договорами у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитних договорах, з усіма змінами і доповненнями до них (п. 2.1 іпотечного договору).

Відповідно до п. 4.3 договору, іпотекодавець забезпечує страхування предмета іпотек, згідно з умовами кредитних договорів.

22.05.2008 р. між ЗАТ «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (страховик за договором) та ТОВ «Ньюко» (страхувальник за договором) та ЗАТ «ОТП Банк» (вигодонабувач за договором) укладений договір страхування № 300106133, за умовами якого, страховик бере на себе зобов'язання при настанні страхового випадку відшкодувати страхувальнику заподіяний матеріальний збиток відповідно до умов договору та в межах страхової суми, а страхувальник - сплачувати страхову премію у визначеному розмірі та в узгоджені сторонами цього договору строки (п. 1.1).

Предметом цього договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном, а саме: будівлі вартістю 30321896,15 грн. власником якого є страхувальник. Застраховане майно передано в іпотеку вигодонабувачу відповідно до договору іпотеки №PL 07-324/29-1 від 22.06.2007, укладеного з метою виконання зобов'язань ПП «Софт Транс» (п. 3.1-3.3).

Відповідно до п. 18.2.1 договору страхування, страхувальник має право отримати страхове відшкодування при настанні страхового випадку за письмовим погодженням із вигодонабувачем.

Згідно п. 18.3.3 договору страхування, при настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором строк шляхом перерахування суми страхового відшкодування або її частини на рахунок вигодонабувача в рахунок погашення фактичної заборгованості позичальника по кредитному договору з вигодонабувачем, зазначеним в п. 3.3 цього договору. При цьому, під «фактичною заборгованістю» за кредитним договором розуміється вся сума заборгованості позичальника перед вигодонабувачем станом на дату виплати страховиком страхового відшкодування вигодонабувачу. Частина страхового відшкодування, що залишилась, виплачується страхувальнику/власнику. Інший порядок виплати страхового відшкодування можливий тільки за письмової згоди вигодонабувача. Ознакою узгодження порядку сплати страхового відшкодування є лист вигодонабувача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування, якщо іпотечним договором цей обов'язок не покладено на іпотекодержателя. У разі наступної іпотеки страхування предмета іпотеки не є обов'язковим. Договір страхування укладається на користь іпотекодержателя, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика. У разі набуття прав за іпотечним договором новим іпотекодержателем він також набуває право вимоги до страховика.

У разі настання страхового випадку щодо предмета іпотеки іпотекодержатель має переважне право на задоволення своєї вимоги за основним зобов'язанням із суми страхового відшкодування. Після задоволення вимоги іпотекодержателя, що має вищий пріоритет, з суми страхового відшкодування будь-яке перевищення суми страхового відшкодування над розміром вимоги іпотекодержателя, що має вищий пріоритет, підлягає розподілу між іпотекодержателями, що мають нижчий пріоритет, та іншими кредиторами боржника відповідно до пріоритету та розміру їх зареєстрованих прав чи вимог і іпотекодавцем в останню чергу (ч. 1, 2 ст. 8 Закону України «Про іпотеку»).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням господарського суду Одеської області від 13.05.2014 р. у справі №5017/2445/2012 позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «Ньюко» задоволено повністю та стягнуто на користь банку заборгованість за договором про надання кредиту №CR07-310/29-1 від 21.06.2007 р. у сумі 10617743,92 дол. США та за договором про надання кредиту №CR 07-313/29-1 від 21.06.2007 р. в сумі 7437149,09 дол. США, за рахунок реалізації майна за договором іпотеки № 07-324/29-1 від 22.06.2007, а саме нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83-Ж, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною реалізації, визначеною Одеським науковим дослідним інститутом судових експертиз, в розмірі 22862664,00 грн. з урахуванням ПДВ, та 64380,00 грн. судового збору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 23.09.2014 р. зазначене рішення скасовано частково, позов задоволено частково та стягнуто на користь банку заборгованість за договором про надання кредиту №CR 07-310/29-1 від 21.06.2007 р. в сумі 9386529,04 дол. США та за договором про надання кредиту №CR 07-313/29-1 від 21.06.2007 р. у сумі 6181384,80 дол. США, за рахунок реалізації майна за іпотечним договором № 07-324/29-1 від 22.06.2007, а саме нерухомого майна, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83-Ж, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною реалізації, визначеною Одеським науковим дослідним інститутом судових експертиз, в розмірі 22862664,00 грн. з урахуванням ПДВ та 55495,56 грн. судового збору. В решті позову відмовлено.

Позивач повідомив, що 11.07.2008 р. на застрахованому об'єкті сталась пожежа, про що складений акт від 25.07.2008 р. Крім того, позивач зазначив про перебування на розгляді у господарському суді справи про стягнення з ПАТ «АСК «Інго Україна» страхового відшкодування за вказаним страховим випадком.

Позивач вважає, що дати закінчення дії договору страхування договором не встановлено, визначено лише період страхування, закінчення якого не свідчить про припинення дії договору у повному обсязі, в тому числі щодо обов'язку виплатити страхове відшкодування, з огляду на положення п. 11 договору страхування.

Крім того, позивач зазначає про істотне порушення його прав, адже фактично позбавляє його законного права у разі настання страхового випадку отримати страхове відшкодування за умови попереднього задоволення банком його вимог саме до майнового поручителя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Тобто, за умови існування п. 18.3.3 договору в теперішній редакції, виникає становище за яким майновий поручитель після звернення стягнення на його майно шляхом продажу з публічних торгів повинен відповідати за зобов'язаннями позичальника ще й сумою страхового відшкодування за пошкодження реалізованого майна. Отже, пунктом 18.3.3 договору фактично встановлено додаткову відповідальність майнового поручителя.

Позивач зазначає, що банк отримуючи як суму від реалізації предмета іпотеки так і суму страхового відшкодування за нього, задовольняє свої вимоги в подвійному розмірі, тобто він отримує як страхове відшкодування, так і вартість предмета іпотеки.

Позивач просить суд внести зміни до п.18.3.3 договору страхування №300106133 від 22.05.2008 р., шляхом викладення пункту 18.3.3 в наступній редакції: «При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений цим договором термін шляхом перерахування суми страхового відшкодування або її частини на рахунок вигодонабувача в рахунок погашення заборгованості позичальника по кредитним договорам з вигодо набувачем, зазначеним у п. 3.3 цього договору. При цьому виплата страхового відшкодування на рахунок вигодонабувача здійснюється у розмірі, що не перевищує межі відповідальності страхувальника як майнового поручителя позичальника, станом на дату виплати страховиком страхового відшкодування вигодонабувачу. Частина страхового відшкодування, що залишилась, виплачується страхувальнику/власнику».

Позивач звернувся до відповідачів з пропозицією про зміну умов зазначеного договору, у відповідь на яку, відповідачі не погодились на запропоновану позивачем зміну, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Відповідачі заперечують проти позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, зокрема, з тих підстав, що спірний договір страхування припинив свою дію ще в червні 2009 року, а позивач звернувся з пропозицією у 2014 році, тобто після припинення його дії. Крім того, відповідачі наголосили на тому, що п. 18.3.3 договору страхування в редакції укладеного сторонами договору не порушує права позивача, та не створює можливості подвійного задоволення банком своїх вимог за рахунок отримання страхового відшкодування та за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання (ст. 652 ЦК України).

Нормами ст.ст. 525, 526 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 188 ГК України, сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Договір страхування повинен містити: назву документа; назву та адресу страховика; прізвище, ім'я, по батькові або назву страхувальника та застрахованої особи, їх адреси та дати народження; прізвище, ім'я, по батькові, дату народження або назву вигодонабувача та його адресу; зазначення предмета договору страхування; розмір страхової суми за договором страхування іншим, ніж договір страхування життя; розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат за договором страхування життя; перелік страхових випадків; розміри страхових внесків (платежів, премій) і строки їх сплати; страховий тариф (страховий тариф не визначається для страхових випадків, для яких не встановлюється страхова сума); строк дії договору; порядок зміни і припинення дії договору; умови здійснення страхової виплати; причини відмови у страховій виплаті; права та обов'язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору; інші умови за згодою сторін; підписи сторін.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України).

В розділі 11 договору страхування сторони погодили строк його дії: період страхування: з 22 червня 2008 року по 21 червня 2009 року (всього 365 днів).

Тобто встановлений в п. 11.1 договору страхування період страхування і є тим відрізком часу протягом якого сторони мають право здійснити свої права та виконати обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про страхування», дія договору страхування припиняється та втрачає чинність за згодою сторін, а також у разі закінчення строку дії.

Таким чином, обгрунтованим є твердження відповідача 1 щодо припинення дії договору страхування 21.06.2009 р.

Позивач звернувся з пропозицією до відповідачів про зміну п. 18.3.3 договору страхування у грудні 2014 року, тобто після припинення дії цього договору.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 985 ЦК України, страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Вигодонабувачем за договором страхування є відповідач 2.

Страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування (ст. 3 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до п. 6.1 договору, страховим випадком є пожежа, в тому числі пожежа в результаті підпалу, вибуху або іншої події.

Відповідач 1 підтвердив про надходження до нього повідомлення позивача про подію, що має ознаки страхового випадку - пожежу, яка сталась 11.07.2008 р. за адресою: м. Одеса, вул. Середня, 83 Ж.

Отже, враховуючи вищевикладене, на момент звернення позивача з пропозицією про зміну умов договору страхування, строк дії договору страхування закінчився, а діючим законодавством не передбачена можливість зміни вигодонабувача за договором страхування після настання страхового випадку.

Редакція п. 18.3.3 договору страхування не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права позивача, не створює можливості для подвійного задоволення банком своїх вимог за рахунок отримання страхового відшкодування за договором страхування та коштів в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, адже вартість пошкодженого майна в результаті страхового випадку (пожежі) предмету іпотеки, зменшилась, що в результаті призводить до зменшення його вартості, яку банк міг отримати в результаті звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку відсутності пошкоджень предмета іпотеки, які виникли в результаті страхового випадку.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про внесення змін до договору страхування №300106133 від 22.05.2008 р. та викладення його в новій редакції є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем, в порушення зазначеної норми, належним чином апеляційну скаргу не обґрунтовано, доказів та підстав для скасування рішення суду першої інстанції апеляційному суду не наведено.

З огляду на викладене, посилання скаржника на порушення норм матеріального права та неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду та не підтверджуються наявними матеріалами справи.

Тому колегія суддів вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 р. у даній справі є таким, що відповідає нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам та матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, п. 1 ч. 1 ст. 103, ст. 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ньюко» залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 15.04.2015 р. у справі №910/4495/15-г залишити без змін.

Справу №910/4495/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді С.Я. Дикунська

Н.М. Коршун