РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.05.2015Справа №910/6331/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто"
про стягнення 3637,02 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився
від відповідача не з'явився

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 14 травня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Приватне акціонерне товариство Страхова компанія "АХА Страхування" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 3637,02 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/6331/15-г та призначено справу до розгляду на 30.04.2015 року.

16.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист на виконання вимог ухвали суду від 19.03.2015 року.

Представники сторін в судове засідання 30.04.2015 року не з'явилися, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2015 року розгляд справи було відкладено на 14.05.2015 року.

У судове засідання 14.05.2015 року представники сторін не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, про що свідчать підписи уповноважених осіб позивача та відповідач на рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Розглянувши подані матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2013 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховик) та Жишко А.Л. (страхувальник) було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 2334292/05АВ-Л, відповідно до умов якого страховик зобов'язувався відшкодувати збитки, що могли настати у зв'язку з пошкодженням або знищенням автомобіля марки "КІА Cerato", державний номер АА 6437 ЕС.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2013 року у м. Києві по вул. Житомирській сталася дорожньо - транспортна пригода (надалі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки "КІА Cerato", державний номер АА 6437 ЕС, яким керував Жишко А.Л. та автомобіля марки "Mitsubishi Outlender", державний номер АА 9895 АТ, яким керував Зоря О.В.

Між водіями застрахованих автомобілів було досягнуто згоди та вирішено підписати європротокол (двостороннє повідомлення про ДТП) від 26.09.2013 року, згідно якого водій Зоря О.В. визнав свою вину у ДТП, що також підтверджується схемою ДТП та зазначено у вказаному повідомленні.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Mitsubishi Outlender", державний номер АА 9895 АТ, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1477234 від 20.05.2013 року.

Внаслідок вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль марки "КІА Cerato", державний номер АА 6437 ЕС отримав механічні пошкодження.

Позивач, враховуючи умови страхування, визначив розмір страхового відшкодування в сумі 2 860,46 грн., про що склав страховий акт № 1.001.13.14011/VESKO035810 від 09.10.2013 року та розрахунок суми страхового відшкодування.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 2334292/05АВ-Л від 14.06.2013 року, позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс Корея моторс" (з призначенням платежу: страхове відшкодування згідно акту № 1.001.13.14011/VESKO035810 від 09.10.2013 року) в сумі 2 860,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 63936 від 11.10.2013 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

Зважаючи на вищенаведене, 14.04.2013 року позивач, звернувся до відповідача з регресною вимогою за вих. № СУ/35810/3 від 08.04.2013 року на суму 2 860,46 грн.

Проте, відповідач жодним чином не відреагував на зазначену регресну вимогу, на момент подання позовної заяви, відповідачем страхове відшкодування на користь позивача сплачене не було.

Приймаючи до уваги ліміт відповідальності відповідача та розмір франшизи, які передбачені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АЕ/1477234 від 20.05.2013 року, позивач просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 2 860,46 грн., 338,24 грн. пені, 400,46 грн. інфляційних нарахувань, 37,86 грн. три проценти річних.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, передбаченим статтею 22 Господарського процесуального кодексу України, на подання відзиву на позов, жодних заперечень на спростування наведених позивачем обставин суду не надав.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи підтверджується, що транспортним засобом "Mitsubishi Outlender", державний номер АА 9895 АТ, яким керував Зоря О.В., спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди застрахованому позивачем автомобілю марки "КІА Cerato", державний номер АА 6437 ЕС.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 124 КУпАП зазначається, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники дорожньо-транспортної пригоди скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до статті 33.2. Закону України "Про обов'язкову цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів" вказано, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи МВС України про її настання.

Виходячи з вищезазначеного, сторони з дотримання вимог законодавства, в передбаченому порядку здійснили дану процедуру та скористалися своїм правом складання Повідомлення про ДТП (Європротокол) про що свідчать підписи обох водіїв - учасників спірної ДТП на європротоколі від 26.09.2013 року (належним чином засвідчена копія міститься в матеріалах справи).

За таких обставин вина водія, який керував автомобілем "Mitsubishi Outlender", державний номер АА 9895 АТ, встановлена повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколом) від 26.09.2013 року.

Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки "Mitsubishi Outlender", державний номер АА 9895 АТ, за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП, була застрахована Публічним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" на підставі полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1477234 від 20.05.2013 року. Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0,00 грн., строк дії полісу з 20.05.2013 року до 19.05.2014 року.

Згідно з пунктом 36.4. Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

Як вже було зазначено судом, страхове відшкодування позивачем було сплачено на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автосервіс Корея моторс" (з призначенням платежу: страхове відшкодування згідно акту № 1.001.13.14011/VESKO035810 від 09.10.2013 року) в розмірі 2 860,46 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 63936 від 11.10.2013 року

Таким чином, відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля марки "КІА Cerato", державний номер АА 6437 ЕС відповідно до положень Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1477234 від 20.05.2013 року, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 2334292/05АВ-Л, відповідно року, перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Враховуючи визначені полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/1477234 від 20.05.2013 року розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу, суд приходить до висновку, що відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати у розмірі 2 860,46 грн.

Приймаючи до уваги те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем у розмірі 2 860,46 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем, в порядку статей 4-3, 33 Господарського процесуального кодексу України не спростований, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА Страхування" про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" 2 860,46 грн. страхового відшкодування в порядку регресу підлягають задоволенню у повному обсязі.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 338,24 грн. пені, 400,46 грн. інфляційних нарахувань, 37,86 грн. три проценти річних.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Таким чином, способи відшкодування шкоди обирає потерпілий.

У даному випадку, відшкодування позивачу в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування має здійснюватися в грошовому виразі, оскільки позивач обрав саме грошовий спосіб відшкодування шкоди.

При цьому, грошове зобов'язання у деліктних (регресних) правовідносинах не є окремим видом зобов'язання, а є способом виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до відповідача з регресною вимогою за вих. № СУ/35810/3 від 08.04.2013 року.

Відповідач коштів у встановлений строк не перерахував, в результаті чого з боку відповідача є прострочення строку виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з викладеним, положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України щодо стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих на суму страхового відшкодування, що підлягає до виплати позивачу в порядку регресу, застосовуються в разі порушення як договірних так і позадоговірних грошових зобов'язань.

Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 10.09.2014 року по 17.02.2015 року, є арифметично вірними, у зв'язку з чим, позовні вимоги про стягнення 400,46 грн. інфляційних нарахувань, 37,86 грн. три проценти річних підлягають задоволенню.

Позивачем, заявлено до стягнення пеню у розмірі 338,24 грн., нараховану на підставі статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Згідно з пунктом 36.5. статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Проте, вищевказані норми не розповсюджується на правовідносини між сторонами у даній справі, оскільки останні (сторони) є страховиками, а у вищевказаній нормі чітко йдеться про виплату пені саме страхувальнику (потерпілої особи) або вигодонабувачу, а тому посилання на вищевказану норму є помилковими.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 26.09.2012 року у справі № 4/17-3520-2011.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 338,24 грн. задоволенню не підлягають.

Витрати з судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА Страхування" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Гарант-Авто" (01042, м. Київ, провулок Новопечерський, 19/3, ) на користь Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "АХА Страхування" (04070, м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ) 2 860 (дві тисячі вісімсот шістдесят) грн., 46 коп. страхового відшкодування, 400 (чотириста) грн. 46 коп. інфляційних нарахувань, 37 (тридцять сім) грн. 86 коп. три проценти річних, 1 657 (одну тисячу шістсот п'ятдесят сім) грн. 09 коп. судового збору.

3. В іншій частині позову - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено 19.05.2015 року

Суддя С.В. Стасюк