номер провадження справи 6/95/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Запоріжжя

08.06.2015 Справа № 908/3125/15

За позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69093)

До Товариства з обмеженою відповідальністю „Джаз-А" (вул. Чубанова, буд. 2-А, м. Запоріжжя, 69600)

Про стягнення 12 991 грн. 09 коп.

Суддя Місюра Л.С.

За участю представників :

Від позивача: ОСОБА_2 - дов. № 583 від 04.06.2015р., ОСОБА_3 - дов. № 583 від 04.06.2015р.

Від відповідача: Штаудінгер А.В. - дов. № 4/2 від 02.04.2015р.

Розглянувши матеріали справи за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 м. Запоріжжя, до Товариства з обмеженою відповідальністю „Джаз-А" м. Запоріжжя, про стягнення 12 991 грн. 09 коп., суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за виконанні роботи, по договору № 18/12 від 18.12.2013 року, в сумі 8 000 грн., 3 % річних в сумі 334 грн. 19 коп. та інфляцію в сумі 4 656 грн. 90 коп., а також послуги адвоката в сумі 2 000 грн.

Відповідач надав суду письмові пояснення у справі вих. № 3010/20 від 05.06.2015 року, в яких вказав наступне: сума боргу в розмірі 8 000 грн. підтверджена оформленим сторонами актом звірки взаємних розрахунків станом на 25.05.2015 року. Нам сьогодні дана сума становить 6 500 грн. Відповідач заперечує проти нарахованої суми 3 % річних та індексу інфляції та надав суду свій розрахунок вказаних сум. У відповідності до п. 3.3 договору № 18/12 від 18.12.2013 року кінцевий розрахунок здійснюється замовником після підписання акту виконаних робіт та надання рахунку. Акт № ОУ-0000056 здачі - прийняття робіт датований 03.03.2014р. У відповідності до візи керівника відповідача рахунок на оплату був отриманий 05.05.2014 року. Крім того, умовами договору не встановлений строк, протягом якого замовник має сплатити вартість робіт. Враховуючи зазначене, позивачем безпідставно нараховані індекс інфляції та 3 % річних, починаючи з 04.03.2014 року. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час . Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Керуючись зазначеною нормою та враховуючи, що рахунок на оплату був наданий відповідачу 05.05.2014 року, обов'язок по сплаті вартості послуг настав 12.05.2014 року. З огляду на викладене відповідачем додаються свої розрахунки 3 % річних та інфляції, а саме: 3 % річних в розмірі 279 грн. 53 коп., інфляція - в сумі 3 363 грн. Крім того, відповідач не згоден з вимогами позивача по сплаті адвокатських послуг виходячи з наступного: у відповіді на претензію позивача відповідач запропонував розстрочити сплату боргу у відповідності до графіку, та підтвердив свою обов'язковість сплатою у перший та другий місяці, підтвердженням сплати були додані, тобто, сторони й на сьогоднішній день діють в рамках домовленостей та не потребувало судового вирішення спору. Також, до позову не були додані докази оплати адвокатських послуг, крім того, наданий на розгляд суду позов не потребує значного часу для його оформлення.

Також, відповідачем було надано суду клопотання вих. № 0806/20 від 08.06.2015р., ва якому він просить суд надати розстрочку виконання рішення суду у справі на чотири місяці заступних підстав: відповідач є компанією, що надає готельні послуги . В поточному році відбулися події, які негативно вплинули на діяльність підприємства. Загальна політична та економічна ситуація в країні не могла не вплинути й на відповідача, та призвела до сповільнення економічного розвитку, зниження попиту на послуги, зростання заборгованості контрагентів підприємства. Саме внаслідок цих обставин, 2014 рік підприємство закінчило із збитком в сумі 6 557 000 грн., перший квартал поточного року підприємство закінчило із битком в розмірі 6 786 000 грн. Підприємство має довгострокові зобов'язання перед бюджетом, працівниками та іншими кредиторами, що підтверджується наданим суду балансом підприємства. Крім того, у відповідь на претензію позивача відповідач запропонував розстрочити сплату боргу у відповідності до графіку, та підтвердив свою обов'язковість сплатою у перший та другий місяці.

Клопотання відповідача приймається судом, оскільки подано у відповідності до вимог ст. ст. 22, 83 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Розглянувши та оцінивши всі матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав:

18.12.2013 року між позивачем (підрядником за договором) та відповідачем (замовником за договором) був укладений договір № 18/12, з додатком (надалі - договір).

За умовами п. 1.1 договору позивач зобов'язався виконати власними силами та коштами, а відповідач прийняти та оплатити ремонтно - відновлювальні роботи на газовикористовуючому обладнанні відповідача, а саме: КВН-1,16 № 1 (режим роботи опалення), надалі - роботи.

Відповідно до п. 2.2 договору приймання - передача виконаних робіт здійснюється сторонами у відповідності із законодавством України, даним договором та оформленням акту виконаних підрядних робіт, які надаються позивачем відповідачу після завершення виконання робіт.

Згідно з п. 3.1 договору, вартість робіт по договору становить 17 000 грн., без ПДВ.

В п. 3.2 договору передбачено, що відповідач перераховує позивачу авансовий платіж в сумі 4 500 грн., без ПДВ.

За умовами п. 3.3 договору остаточний розрахунок в сумі 12 500 грн., без ПДВ, проводиться відповідачем після підписання акту виконаних робіт та надання рахунку позивачем.

У відповідності до умов договору позивач надав відповідачу рахунок - фактуру № СФ-0000026/12 від 26.12.2013 року на суму передплати за роботи в розмірі 4 500 грн.

Відповідачем вказаний рахунок був оплачений повністю, про що свідчить надана суду копія платіжного доручення № 47 від 06.02.2014 року на суму 4 500 грн.

На виконання умов договору позивач виконав для відповідача роботи на загальну суму 17 000 грн., без ПДВ, які були прийняті останнім без будь-яких зауважень, про що свідчить двосторонньо підписаний акт здачі - прийняття робіт (надалі послуг) № ОУ - 0000056 від 03.03.2014 року.

На оплату залишку вартості виконаних робіт позивач надав відповідачу рахунок - фактуру № СФ-0000064 від 03.03.2014 року на оплату суму 12 500 грн.

Однак, за умовами п. 3.3 договору остаточний розрахунок в сумі 12 500 грн., без ПДВ, проводиться відповідачем після підписання акту виконаних робіт та надання рахунку позивачем.

Згідно до ст. 33 ГПК України, обов'язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази додаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Позивач не представив суду доказів дати надання відповідачу рахунку-фактури № СФ-0000064 від 03.03.2014 року на оплату суму 12 500 грн.

Надана відповідачем копія зазначеного рахунку - фактури № СФ-0000064 від 03.03.2014 року на оплату суму 12 500 грн. містить відмітку про необхідність оплати від 05.05.2014 року.

Відповідач вказує, що рахунок - фактуру № СФ-0000064 від 03.03.2014 року на оплату суму 12 500 грн. був наданий йому позивачем саме 05.05.2014 року.

В судовому засіданні представники позивача вказали, що у позивача відсутні докази дати надання відповідачу рахунку - фактури № СФ-0000064 від 03.03.2014 року на оплату суму 12 500 грн.

Оскільки позивач не надав суду доказів дати надання відповідачу рахунку - фактури № СФ-0000064 від 03.03.2014 року на оплату суму 12 500 грн., то суд вважає, що вказаний рахунок - фактура був наданий відповідачу саме 05.05.2014 року.

Відповідач платіжним дорученням № 149 від 05.05.2014 року сплатив відповідачу по договору та рахунку суму 3 000 грн., а платіжним дорученням № 372 від 06.05.2015 року - суму 1 500 грн.

Сума 8 000 грн. за виконані позивачем роботи по договору не була своєчасно сплачена відповідачем.

Проте відповідач, платіжним дорученням № 416 від 05.06.2015 року сплатив позивачем за договором та рахунок суму 1 500 грн.

В судовому засіданні сторони підтвердили проведення відповідачем оплати суми 1 500 грн. після порушення провадження у справі.

Оскільки відповідач 1 500 грн. оплатив після подачі позивачем позову, провадження по справі в цій частині підлягає припиненню, відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, оскільки в цій частині відсутній предмет спору. При цьому, судовий збір від цієї суми покладається на відповідача, оскільки спір в цій частині до суду доведений з вини відповідача.

Заборгованість в сумі 6 500 грн. за виконанні позивачем роботи не була сплачена відповідачем, що визнано ним самим в письмових поясненнях вих. № 3010/20 від 05.06.2015 року.

Статтею 629 ЦК України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до статті 526 ЦК України, статті 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов'язання, відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України, припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором щодо своєчасності оплати за виконанні позивачем роботи не виконав належним чином.

Суду не було надано доказів сплати відповідачем позивачу суми 6 500 грн. по договору.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за виконанні роботи в сумі 6 500 грн. суд знаходить обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в цій сумі.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач у визначний договором термін не оплатив виконанні позивачем роботи, то весь цей час він користувався грошовими коштами позивача, та ці грошові кошти знецінилися за цей час.

Позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 04.03.2014 року по 05.05.2015 року в сумі 334 грн. 19 коп. та інфляційні витрати за період з березня 2014 року по березень 2015 року в сумі 4 656 грн. 90 коп., які нараховані на суму заборгованості 9 500 грн.

Приймаючи до уваги, що рахунок - фактура № СФ-0000064 від 03.03.2014 року на оплату суму 12 500 грн. був вручений позивачем відповідачу 05.05.2014 року, з відповідача підлягає стягненню 3 % річних за період з 06.05.2014 року по 05.05.2015 року в сумі 284 грн. 22 коп. та інфляція за період з травня 2014 року по травень 2015 року в сумі 3 908 грн. 80 коп., нараховані від суми 9 500 грн.

В частині стягнення 3 % річних в сумі 49 грн. 97 коп. та інфляції в сумі 748 грн. 10 коп. слід відмовити.

Відповідач просить суд, на підставі ст. 83 ГПК України, надати розстрочку виконання рішення у справі на чотири місяці.

Відповідно до п. 6 статті 83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення суду.

З вищевикладеного вбачається, що надання відстрочки або розстрочки виконання рішення є правом суду, а не обов'язком.

Підставою для розстрочення або відстрочки виконання рішення суду можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення суду чи роблять його виконання неможливим у термін або встановлений господарським судом способом.

Відповідно до п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року за № 9, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

При цьому, згоди сторін на вжиття зазначених заходів, не потрібно і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Приймаючи до уваги клопотання відповідача, пояснення позивача та відповідача, враховуючи усі вищевикладені обставини, в тому числі матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави, проведення відповідачем часткової оплати заборгованості, суд вважає за можливе клопотання відповідача задовольнити частково, та надати відповідачу розстрочку виконання рішення суду в частині стягнення суми основного боргу, 3% річних та інфляції на два місяці, до 08.08.2015р., з проведення оплати наступним чином: до 08.07.2015 року - суми 5 346 грн. 51 коп., до 08.08.2015 року - суми 5 346 грн. 51 коп. В іншій частині клопотання відповідача залишити без задоволення, по вказаним вище підставам.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідач адвокатські послуги в сумі 2 000 грн.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за послуги адвоката покладаються: при задоволенні позову - на відповідача, при відмові в позові - на позивача, а при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов'язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв'язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Така ж правова позиція викладена в п. 6.5 постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013р.

Позивач не надав суду доказів які підтверджують розумність та співрозмірність витрат на оплату послуг адвоката.

З огляду на викладене, суд вважає, що розумними та співрозмірними із змістом позовних вимог є витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 500 грн.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору та витрати по оплаті послуг адвоката покладаються на відповідача, пропорційно розміру задоволених та припинених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 22, 44 - 49, п. 1-1 ст. 80, ст. ст. 82 - 85 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Джаз-А" (вул. Чубанова, буд. 2-А, м. Запоріжжя, 69600; ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69093; ідентифікаційний номер № НОМЕР_1) основний борг в сумі 6 500 грн., 3% річних в сумі 284 грн. 22 коп., інфляційні витрати в сумі 3 908 грн. 80 коп., розстрочивши виконання рішення суду на 2 місяця, до 08.08.2015р., з проведення оплати наступним чином: до 08.07.2015 року - суми 5 346 грн. 51 коп., до 08.08.2015 року - суми 5 346 грн. 51 коп. Надати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Джаз-А" (вул. Чубанова, буд. 2-А, м. Запоріжжя, 69600; ) на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69093; ідентифікаційний номер № НОМЕР_1) судовий збір в сумі 1 714 грн. 63 коп. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 469 грн. 25 коп. Надати наказ.

Провадження по справі в частині стягнення основного боргу в сумі 1 500 грн. припинити.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено: 08.06.2015р.

Суддя Л.С. Місюра