КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/1754/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яковлєва М.Л.

суддів: Авдеєва П.В.

Куксова В.В.

секретар судового засідання - Пугачова А.С.,

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 02.06.2015 року по справі № 910/1754/15-г (в матеріалах справи)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 21.04.2015 року) по справі № 910/1754/15-г (суддя - Ващенко Т.М.)

За позовом Заступника прокурора міста Києва

до Київської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Олфа"

2. Відкрите акціонерне товариство "Київхімволокно"

про визнання незаконним та скасування рішення

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 10.12.2014 р. № 612/612 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Олфа" земельної ділянки для реконструкції нежитлового приміщення з надбудовою та прибудовою під торгово-офісний комплекс зі складськими приміщеннями на вулиці Магнітогорській, 1 у Деснянському районі м. Києва".

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року у справі № 910/1754/15-г у позові відмовлено повністю.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, прокурор звернувся з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду та просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Апеляційну скаргу скаржник мотивує тим, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду обставинам справи.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва по справі № 910/1754/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Яковлєва М.Л., суддів Авдеєв П.В., Куксов В.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.05.2015 року по справі № 910/1754/15-г прийнято апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва до провадження і призначено перегляд рішення на 02.06.2015 року.

Відкритим акціонерним товариством "Київхімволокно" на підставі ст. 96 ГПК України надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому третя особа-2 просить у задоволенні апеляційної скарги прокурора на рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року у справі № 910/1754/15-г відмовити повністю, а рішення залишити без змін.

02.06.2015 року від товариства з обмеженою відповідальністю "Олфа" надійшли письмові пояснення в яких останній просив у задоволенні апеляційної скарги прокурора на рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року у справі № 910/1754/15-г відмовити повністю, а рішення залишити без змін.

Представник прокуратури був присутнім в судовому засіданні та надавав свої пояснення, якими підтримав доводи, що викладені в апеляційній скарзі та просив апеляційну скаргу задовольнити, а рішення господарського суду міста Києва скасувати повністю та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокуратури - без задоволення.

Представник третьої особи-1 в судовому засіданні надавав свої пояснення та просив рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року залишити без змін, а апеляційну скаргу прокуратури - без задоволення.

Представник третьої особи-2 в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Враховуючи викладене, а також наявність в матеріалах справи всіх необхідних для перегляду рішення доказів, апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутністю представника третьої особи-2.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, виступ представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року по справі № 910/1754/15-г - слід залишити без змін, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Слід зазначити, що відповідно ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються, зокрема, Цивільним кодексом України, Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Стаття 14 Конституції України встановила, що право власності на землю гарантується. Останнє набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

В статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України.

Відповідно до ст.ст. 142-144 Конституції України до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи самоврядування в межах їх повноважень шляхом прийняття рішень, які є обов'язковими до виконання на відповідній території.

Ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання відповідно до закону щодо регулювання земельних відносин.

Пунктом 12 Перехідних положень Земельного кодексу України передбачено, що до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів відповідні органи виконавчої влади.

У ст. 12 Земельного кодексу України встановлено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; г) вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; ґ) викуп земельних ділянок для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; д) організація землеустрою; е) координація діяльності місцевих органів земельних ресурсів; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; з) підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; и) встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; і) інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; ї) внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти в формі рішень.

Відповідно до частини 1 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров'я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об'єкти, визначені відповідно до закону як об'єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Частиною 5 статті 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 року передбачено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об'єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об'єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об'єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Згідно з ч. 5 ст. 16 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб'єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ст. 116 Земельного кодексу України).

Статтею 3 Земельного кодексу України передбачено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань регулювання земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні у порядку, передбаченому ст. 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні».

Рішенням Київської міської ради від 10.12.2014 року № 612/612 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Олфа" земельної ділянки для реконструкції нежитлового приміщення з надбудовою та прибудовою під торгово-офісний комплекс зі складськими приміщеннями на вул. Магнітогорській, 1 у Деснянському районі м. Києва" затверджено проект землеустрою та передано ТОВ "Олфа" у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,1347 га за адресою та з цільовим призначенням, вказаним у рішенні (а.с. 18-19).

Однак, не погоджуючись з зазначеним рішенням заступник прокурора міста Києва звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення Київської міської ради від 10.12.2014 р. № 612/612 "Про передачу товариству з обмеженою відповідальністю "Олфа" земельної ділянки для реконструкції нежитлового приміщення з надбудовою та прибудовою під торгово-офісний комплекс зі складськими приміщеннями на вулиці Магнітогорській, 1 у Деснянському районі м. Києва".

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Київської міської ради від 10.12.2014 року № 612/612 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передано ТОВ "Олфа" (а.с. 115-199), у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 0,1347 (кадастровий номер :62:068:0111) та для реконструкції нежитлового приміщення з надбудовою та прибудовою під торгово-офісний комплекс зі складськими приміщеннями на вул. Магнітогорській, 1 у Деснянському районі м. Києва із земель комунальної власності територіальної громади міста Києва у зв'язку з переходом права власності на майно (договір купівлі-продажу нежитлового приміщення від 16.11.2005 року № 2055).

Механізм оформлення земельних ділянок в м. Києві регламентовано, зокрема, Земельним кодексом України, рішенням Київської міської ради від 28 лютого 2013 року № 63/9120 "Про Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок у користування або у власність із земель комунальної власності в місті Києві" (надалі - Тимчасовий порядок), а також Регламентом Київради, що затверджений рішенням Київради від 14.07.2011 року № 383/5770 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; Формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Частиною 2 цієї статті визначено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186 1 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. Магнітогорській, 1 у Деснянському районі м. Києва погоджено у відповідності до статті 186 1 цього Кодексу, зокрема проект містить позитивні висновки викладені в листах Департаменту містобудування та архітектури від 31.10.2014 року № 10641/0/12-1/19- 14, Головного управління Держземагентства у м. Києві від 31.10.2014 року № 19-26-0.3- 5916/2-14.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Статтею 124 Земельного кодексу України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

З огляду на вищевикладене, твердження прокуратури, що оспорювана земельна ділянка мала відчужуватись шляхом проведення земельних торгів, не знайшли свого правового підтвердження.

Щодо обов'язковості продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них на конкурентних засадах (земельних торгах), то вона встановлена статтею 134 Земельного кодексу України.

Однак, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі: розташування на земельних ділянках об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб.

Оскільки, третя особа-1 у справі має належним чином зареєстроване нерухоме майно на цій земельній ділянці, то проведення земельних торгів не вимагається.

Колегією суддів було встановлено, що ВАТ "Київхімволокно" не переоформило право користування на вказану частину земельної ділянки в розумінні Земельного кодексу України, у зв'язку з чим посилання прокурора на порушення Київською міською радою вимог ст. 141 Земельного кодексу України є помилковими.

Крім того, 21 вересня 2000 року ВАТ "Київхімволокно" та ТОВ "Леон" було укладено договір купівлі-продажу нерухомості (нежитлового приміщення на біржі), відповідно умовами якого визначалися правовідносини щодо передачі права власності на об'єкт нерухомості площею 648,9 кв. м. за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1, яке в подальшому визначається власністю ТОВ "ОЛФА", що виникає у останнього на підставі Договору купівлі продажу від 16.11.2005 року.

Після чого 15.06.2010 року ВАТ "Київхімволокно" звернулось до Київської міської ради з заявою № 1/647, в якій просило припинити право постійного користування та надавало згоду на вилучення земельної ділянки площею 0,1324 га на користь ТОВ "Олфа" у зв'язку з викупом нерухомості за адресою: м. Києва, Деснянський район, вул. Магнітогорській, 1.

Таким чином, враховуючи норму ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України, при наявності у ТОВ "Олфа" належним чином зареєстрованого нерухомого майна на земельній ділянці, що підтверджується Договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 16.11.2005 року, проведення обов'язкових земельних торгів не вимагається.

Згідно ч. 2 ст. 377 Цивільного кодексу України, якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

Таким чином, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Магнітогорська, 1 у Деснянському районі м. Києва, ТОВ "Олфа" погоджено у відповідності до статті 186 1 цього Кодексу, з Головним управлінням містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (висновок від 25.07.2012 р. № 9555/0/18-3/09-12), Головним управлінням культурної спадщини (висновок від 20.07.2012 р. № 4523) та Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (висновок від 25.07.2012 р. № 05-8827).

Підстави припинення права користування земельною ділянкою визначаються статтею 141 Земельного кодексу України. Так, зокрема, однією із підстав припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (пункт "е" частини першої статті 141 ЗК України)

Таким чином, уклавши договір купівлі-продажу нерухомості від 16.11.2005 року ВАТ "Київхімволокно" припинило право користування земельною ділянкою, зазначеною в рішенні Київської міської ради від 10.12.2014 року № 612/612.

З огляду на вище викладене, суд першої інстанції прийшов вірного висновку про те, що товариством з обмеженою відповідальністю "Олфа" дотримано встановленого законом порядку погодження проекту землеустрою відповідними органами, а сам проект відведення правомірно було затверджено оспорюваним рішення Київської міської ради № 612/612 від 10.12.2014 року.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов'язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв'язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

Прокурор в обгрунтування своєї правової позиції посилається на те, що рішення Київської міської ради від 10.12.2014 року № 612/612 прийнято всупереч нормам чинного законодавства України.

Відповідно до п. 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключно компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад.

Відповідно до положень частини першої статті 59 Закону України " Про місцеве самоврядування в Україні", рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

У відповідності до частини першої статті 124 Земельного кодексу України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки. Аналогічна за змістом норма міститься в статті 16 Закону України " Про оренду землі ".

Згідно з приписами статті 74 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними та фізичними особами.

Статтею 24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" встановлено: якщо протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстровано з вини заявника, державна реєстрація земельної ділянки скасовується.

Однак, ВАТ "Київхімволокно" не здійснило дії щодо оформлення (реєстрації) права користування на вказану частину земельної ділянки, а тому не може вважатись особою, яка має право на користування цією ділянкою.

Що не можна сказати про ТОВ "Олфа", яке на даний час, здійснює оформлення (реєстрацію) права користування вказаної земельної ділянки та сплачує податок на землю, розмір якого набагато нижчий за розмір орендної плати, що буде сплачуватись до бюджету після укладення договору оренди землі з Київрадою.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що підстави для визнання рішення Київської міської ради № 612/612 від 10.12.2014 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню відсутні, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити в повному обсязі.

Внаслідок цього, доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими та не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого суду.

За правилами ст. 4-7 ГПК України, судове рішення приймається колегіально за результатами обговорення усіх обставин справи.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та подати до суду відповідні докази.

Як встановлено ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Виходячи з викладеного вище, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року у справі № 910/1754/15-г - залишається без змін.

З огляду на вищезазначене, керуючись ст. ст. 4-7, 33, 43, 99, 101-103, 105 ГПК України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року (оформленого відповідно до ст. 84 ГПК України 21.04.2015 року) по справі № 910/1754/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 16.04.2015 року у справі № 910/1754/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1754/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 107 ГПК України.

Постанова Київського апеляційного господарського суду за наслідками перегляду відповідно до ст. 105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя М.Л. Яковлєв

Судді П.В. Авдеєв

В.В. Куксов