КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" травня 2015 р. Справа№ 910/9130/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Хрипуна О.О.

Майданевича А.Г.

за участю представників:

від позивача: не з'явились

від відповідача: не з'явились

розглядаючи

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій"

на рішення господарського суду міста Києва

від 12.06.2014

у справі №910/9130/14 (суддя Марченко О.В.)

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут

енергетичних проектів та реконструкцій"

про стягнення 24401,71 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 (надалі - позивач, ФОП ОСОБА_2) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" (надалі - відповідач, ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій") про стягнення 24404,71 грн., з яких 23866,20 грн. основного боргу, 535,51 грн. 3% річних.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.06.2014 у справі №910/9130/14 позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2014 у справі №910/9130/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи. Позивач зазначає, зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" договір підписано виконувачем обов'язків директора - ОСОБА_3, проте вказана особа не була уповноважена відповідною довіреністю на укладення договору з позивачем, як це передбачено статутом ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій". Протоколом від 01.10.2013 №10 ОСОБА_3 звільнено з займаної посади директора у зв'язку з перевищенням службових повноважень. Крім того, апелянт стверджує, що акт приймання-передачі виконаних робіт від 19.07.2013 підписано невідомою особою, оскільки у вказаному акті підпис ОСОБА_3 не ставила.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 у справі №910/9130/14 призначено почеркознавчу та судово-технічну експертизи, проведення якої було доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, у зв'язку з чим зупинено провадження у справі №910/9130/14 до проведення судової експертизи та отримання висновку експерта.

12.12.2014 на адресу суду надійшов лист від судового експерта про необхідність надання письмового дозволу на застосування методу вологого копіювання, а також клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Київського апеляційного господарського від 13.01.2015 у справі №910/9130/14 з метою розгляду клопотання судового експерта було поновлено провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 26.01.2015 зупинено провадження у справі №910/9130/14 до проведення судової експертизи, призначеної ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 у справі №910/9130/14, та отримання висновку експерта.

03.04.2015 до Київського апеляційного господарського суду разом із матеріалами справи надійшов лист судового експерта №15819/14-32/15820/14-33 від 02.04.2015 року про повернення матеріалів справи без виконання експертизи.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/486/15 від 06.04.2015 у зв'язку з перебуванням суддів Зубець Л.П. та Мартюк А.І. на лікарняному справу №910/9130/14 справу було передано на повторний автоматичний розподіл.

Протоколом про повторний автоматичний розподіл справ між суддями від 06.04.2015 для розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" у справі №910/9130/14 було сформовано колегію у складі: Новіков М.М. (головуючий), судді - Майданевич А.Г., Хрипун О.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 у справі №910/9130/14 прийнято апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" до провадження у визначеному складі суду, поновлено провадження у справі №910/9130/14 та призначено судове засідання на 19.05.2015 року.

Позивач у судове засідання 19.05.2015 не з'явився, поважних причин неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідач у судове засідання 19.05.2015 також не з'явився, подав 19.05.2015 клопотання про перенесення судового засідання, яке мотивоване зайнятістю його представника у іншому судовому засіданні та відрядженням директора підприємства. Розглянувши дане клопотання, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення, виходячи із наступного.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Керівники підприємств та організацій, інші особи, повноваження яких визначені законодавством або установчими документами, подають господарському суду документи, що посвідчують їх посадове становище. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Відповідно до п 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника згідно з частинами першою - п'ятою статті 28 ГПК, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах (статті 32 - 34 ГПК), причому відсутність коштів для оплати послуг представника не може свідчити про поважність причини його відсутності в судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідачем до клопотання про відкладення не надано жодних доказів участі його представника у іншому судовому засіданні, а також доказів перебування директора підприємства у відрядженні.

Таким чином, саме лише посилання сторони на неможливість представника юридичної особи бути присутнім у судовому засіданні через відрядження або зайнятість у іншій справі не є перешкодою для розгляду справи по суті у конкретному судовому засіданні, оскільки учасники судового процесу не обмежуються законом у праві направити в судове засідання будь-якого іншого представника, а також забезпечити присутність у засіданні керівника або іншої посадової особи підприємства.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

02.07.2013 між ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій", як замовником, та ФОП ОСОБА_2, як виконавцем, укладено договір на виконання топографо-геодезичних робіт (надалі - договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого виконавець зобов'язується виконати з дотриманням вимог законодавства топографо-геодезичні роботи з топографічної зйомки земельної ділянки у с. Мічуріне Тельманівського району Донецької області площею 25 (двадцять п'ять) га без узгодження інженерних мереж (підземних та наземних) з їх власниками (користувачами), а замовник - оплатити та прийняти виконані роботи.

Пунктом 1.3 договору визначено, що результатом виконаних робіт є технічних звіт по топографо-геодезичних вишукуваннях у паперовому вигляді у двох примірниках та електронний файл формату *.dwg топографічного плану (система координат СК-63, система висот Балтійська).

Відповідно до пункту 2.1 договору загальна вартість робіт за договором становить 26518,00 грн. Загальна вартість робіт визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни на виконання робіт (додаток №1) на підставі кошторису (додаток №2).

Замовник у п'ятиденний строк, починаючи з дня підписання договору, зобов'язується здійснити авансовий платіж виконавцю у розмірі 10% від загальної вартості робіт, а саме 2651,80 грн. Остаточний розрахунок проводиться до 30.07.2013 (пункт 2.2 договору);

Згідно положень пункту 3.1 договору, приймання виконаних робіт за договором оформлюється актом приймання-передачі виконаних робіт.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами передбачених ним зобов'язань (пункт 9.1 договору).

З матеріалів справи вбачається, що сторонами було укладено додаток №1 до договору „Протокол погодження договірної ціни", відповідно до якого загальна вартість робіт становить 26518,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 639 ЦК України якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

У пункті другому статті 207 ЦК України зазначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, договір та додаток № 1 до договору укладені 02.07.2013 ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" в особі в.о. директора ОСОБА_3 з одного боку та ФОП ОСОБА_2 з другого боку.

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що в.о. директора ОСОБА_3 не була уповноважена на підписання договору та додатку до нього, у зв'язку з чим була звільнена з даної посади на підставі протоколу №10 від 01.10.2013 загальних зборів учасників ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій".

З цього приводу колегія суддів звертає увагу на те, що частиною 1 статті 241 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Таким чином, правочин не може бути визнаний недійсним з підстав підписання його неуповноваженою особою у випадку наявності наступного схвалення юридичною особою такого правочину.

Матеріали справи містять докази вчинення сторонами дій спрямованих на виконання положень договору.

Однак, колегія суддів зазначає що питання дійсності укладеного сторонами правочину не є предметом вирішення спору у даній справі.

У свою чергу, статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

На момент прийняття даного рішення у даній справі судом першої інстанції укладений сторонами договір був чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому судом першої інстанції правомірно не взято до уваги посилання відповідача на підписання договору неуповноваженою на те особою.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Як встановлено місцевим господарським судом, 19.07.2013 сторонами підписано та скріплено печатками юридичних осіб акт приймання-передачі виконаних робіт, з якого вбачається, що виконавець передав, а замовник прийняв два примірника технічного звіту у паперовому вигляді та електронний файл формату *.dwg топографічного плану (система координат СК-63, система висот Балтійська). Актом встановлено, що замовник за виконану роботу за договором повинен оплатити винагороду у сумі 26518 грн., з них виплачено аванс у розмірі 10 % від загальної вартості робіт, а саме 2651,80 грн.

Вказаний акт свідчить про те, що роботи, передбачені договором, були повністю та належним чином виконані ФОП ОСОБА_2 та без будь-яких застережень прийняті ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій".

Доводи ж відповідача стосовно підписання такого акта неуповноваженою особою, які також знайшли своє відображення у апеляційній скарзі, правомірно не взяті до уваги судом першої інстанції з огляду на те, що відповідний акт скріплено печаткою ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" та останнім вчинено дії стосовно виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач мав можливість належним чином довести обставину, на яку він посилається у своїй апеляційній скарзі (щодо підписання акту приймання-передачі виконаних робіт від 19.07.2013 невстановленою особою), шляхом проведення судової почеркознавчої експертизи, яка була призначена судом у даній справі.

Однак, вказана експертиза не була проведена Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз саме у зв'язку із неоплатою Товариством з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" вартості проведення вказаної експертизи.

За таких обставин, розглядаючи доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить із наявних у матеріалах справи доказів, оцінюючи їх у сукупності, та вважає недоведеною обставину підписання від імені ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" акту приймання-передачі виконаних робіт від 19.07.2013, який скріплений печаткою відповідача, невстановленою особою.

З матеріалів справи вбачається, що 04.07.2013 відповідачем було перераховано на рахунок позивача аванс у сумі 2651,80 грн., що підтверджується банківською випискою з рахунків ФОП ОСОБА_2 станом на липень 2013 року, та не заперечується відповідачем.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, частину винагороди у сумі 23866,20 грн. з вирахуванням суми авансу (26518 грн. - 2651,80 грн.) на користь позивача не сплатив.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 23866,20 грн. боргу правомірно визнані місцевим господарським судом обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на суму основного боргу здійснено нарахування 3 % річних у розмірі 535,51 грн.

Дослідивши та перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд першої інстанції встановив, що розмір 3 % річних становить суму більшу, ніж заявлено позивачем, а тому правомірно задовольнив вимогу ФОП ОСОБА_2 щодо стягнення з ТОВ „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" 3 % річних у розмірі 535,51 грн., який був заявлений позивачем, оскільки господарський суд не вправі виходити за межі позовних вимог без наявності про це відповідного клопотання заінтересованої сторони.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2014 у справі №910/9130/14 має бути залишене без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати, пов'язані із розглядом апеляційної скарги, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Дослідний Інститут енергетичних проектів та реконструкцій" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 12.06.2014 у справі №910/9130/14 залишити без змін.

Матеріали справи №910/9130/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя М.М. Новіков

Судді О.О. Хрипун

А.Г. Майданевич

Згідно з оригіналом

секретар с/з А.В.Фесенко