ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 червня 2015 р. Справа № 918/569/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В. розглянувши справу за позовом Прокурор Зарічненського району в інтересах держави в особі Зарічненська районна рада

до відповідача 1 Відділ освіти Зарічненської районної державної адміністрації

до відповідача 2 Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернення приміщення

За участю представників сторін:

від позивача: представник Пожарський В.С., дов.№ 02-19/182 від 03.06.15р.

від відповідача 1:представник не з"явився;

від відповідача 2: представник не з"явився;

від органу прокуратури: Маринич В.В.

Статті 20,22 Господарського процесуального кодексу України сторонам роз'яснені.

Відводи з підстав визначених статтею 20 ГПК України відсутні.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Зарічненського району Рівненської області (далі Прокурор) в інтересах держави в особі Зарічненської районної ради звернувся до господарського суду Рівненської області з позовом до відділу освіти Зарічненської районної державної адміністрації (далі Відповідач-1) та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі Відповідач-2) про визнання недійсним договору від 13.10.2014 року оренди нерухомого майна, яке належить до спільної валсності територіальних громад сіл та селища Зарічненського району Рівненської області, укладеного відділом освіти Зарічненської райдержадміністрації та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1, (відповідач 2) про передачу у строкове платне користування фойє Зарічненського НВК "Загальноосвітня школа 1 ст.-гімназія" загальною площею 25 м.кв.; зобов'язання відповідача 2 звільнити та повернути фойє Зарічненської НВК "Загальноосвітня школа 1 ст.-гімназія" Зарічненської районної ради загальною площею 25 м.кв., яке розміщене за адресою: АДРЕСА_1, відділу освіти Зарічненської РДА.

До винесення рішення відповідач 1 подав суду копію угоди від 02 червня 2015 року про дострокове розірвання Договору оренди нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл та селища Зарічненського району Рівненської області від 13 жовтня 2014 року та копію акту приймання-передачі від 02 червня 2015 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги в частині визнання недійсним договору оренди підтримав повністю, а в частині зобов"язання повернення приміщення, з урахуванням угоди від 02 червня 2015 року про дострокове розірвання Договору оренди нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл та селища Зарічненського району Рівненської області від 13 жовтня 2014 року та акту приймання-передачі від 02 червня 2015 року, просив провадження у справі припинити.

Представник прокуратури підтримала представника позивача. Крім того, Прокурор посилаючись зокрема на те, що відповідно до частини 5 статті 63 Закону України «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи технологічно пов'язані з навчально-виховним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням, просила суд визнати Договір оренди недійсним.

Відповідач 1 надав суду заперечення (відзив), у якому просить суд у позові відмовити та розгляд справи провести у відсутності представника відповідача 1.

Відповідач 2 відзиву на позов суду не надав, про дату, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у матеріалах справи поштове повідомлення № 34 9. Явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Керуючись ст.75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача 1 та 2 за наявними у ній матеріалами. Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, давши належну оцінку доказам, які мають значення для справи, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

При цьому господарський суд керувався наступним.

13 жовтня 2014 року між відділом освіти Зарічненської районної державної адміністрації (Відповідач 1) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (Відповідач 2) укладено типовий договір оренди нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл та селища Зарічненського району Рівненської області.

Відповідно п.1.1 Договору: Відповідач 1 передає, а Відповідач 2 приймає в строкове платне користування фойє Зарічненського НВК "Загальноосвітня школа 1 ст.-гімназія" (далі Майно), загальною площею 25 кв.м, розміщене за адресою АДРЕСА_1, перший поверх.

Відповідно до пункту 3.3. Договору, орендна плата визначається відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 року №786 "Про методику розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу". Розмір орендної плати за місяць складає 464 грн. 41 коп.

Згідно пункту 9.1 Договору, цей Договір укладено строком на 5 років, що діє з 13 жовтня 2014 року до 12 жовтня 2019 року включно.

Як визначено пунктом 9.5 Договору, чинність цього Договору припиняється внаслідок: договір може бути розірвано за погодженням Сторін.На вимогу однієї із сторін Договір може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов"язань та з інших підстав, передбачених законодавчити актами України.

Договір засвідчений підписами повноважних представників сторін та скріплений відтисками їх печаток.

Згідно акту приймання- передачі від 23 лютого 2015 року, відповідно до умов Договору, Відповідач 1 передав, а Відповідач 2 прийняв в строкове платне користування об'єкт оренди, а саме: фойє Зарічненського НВК "Загальноосвітньої школи 1 ст.-гімназії", загальною площею 25 кв.м., на 1 поверсі, що знаходиться за адресою:АДРЕСА_1.

Відповідно до частини 5 статті 63 Закону України «Про освіту» об'єкти освіти і науки, що фінансуються з бюджету, а також підрозділи технологічно пов'язані з навчально-виховним та науковим процесом, не підлягають приватизації, перепрофілюванню або використанню не за призначенням.

Згідно частини 2 статті 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», не можуть бути об'єктами оренди об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" від 4 березня 1992 року № 2163-XII.

Згідно частини 2 статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» загальнодержавне значення мають і не підлягають приватизації - об'єкти освіти, спорту і науки, що фінансуються з державного бюджету.

У частині 2 статті 18 Закону України «Про освіту» передбачено, що навчальні заклади, засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Частиною 1 статті 61 Закону України «Про освіту» передбачено, що фінансування державних навчальних закладів здійснюється, зокрема, за рахунок коштів відповідних бюджетів.

Відповідно до частини 1 статті 63 «Про освіту»: матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності; майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Згідно частини 2 статті 44 Закону України «Про загальну середню освіту», вимоги до матеріально-технічної бази загальноосвітніх навчальних закладів визначаються відповідними будівельними і санітарно-гігієнічними нормами і правилами.

Пунктом 3.19 Державних санітарних правил і норм влаштування, утримання загальноосвітніх навчальних закладів та організації навчально-виховного процесу ДСанПіН 5.5.2.008-01, визначено, що здача в оренду території, будівель, приміщень, обладнання підприємствам, установам, організаціям іншим юридичним та фізичним особам для використання, що не пов'язано з навчально-виховним процесом, не дозволяється.

Дані норми затверджені постановою Головного державного санітарного лікаря України № 63 від 14 серпня 2001 року та розповсюджуються на загальноосвітні навчальні заклади І, І-ІІ, І-ІІІ ступенів, спеціалізовані школи І, ІІ, ІІІ ступенів, гімназії, ліцеї, колегіуми, які проектуються, будуються, реконструюються та ті, що функціонують незалежно від типу, форм власності та підпорядкованості.

Статтею 215 Цивільного кодексу України визначено, що: підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору; до договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 роз'яснення Вищого арбітражного суду України "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних з визнанням угод недійсними" N 02-5/111 від 12 березня 1999 року, вирішуючи спори про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, істотною умовою будь-якого договору є умова про його предмет.

Відповідно до статті 10 Закону про оренду істотною умовою договору оренди є об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації).

Крім того (не дивлячись на те, що згідно абзацу 5 частини 4 статті 61 Закону України «Про освіту», додатковими джерелами фінансування навчальних закладів, заснованих, в тому числі, на комунальній власності є також доходи від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання) з врахуванням наведеного та в контексті статті 61 Закону України «Про освіту» в цілому, необхідно зазначити, що нормами Закону України «Про освіту» (котрий в даному випадку є спеціальним по відношенню до даних правовідносин у цій справі) дозволяється оренда приміщень у таких навчальних закладах (об'єктах освіти), якщо останні необхідні орендареві для навчального (напр. курси іноземної мови) та наукового процессу, а не в інших підприємницьких цілях.

Відтак, з огляду на наведене, та враховуючи те, що дане приміщення (Зарічненського НВК площею 25 кв.м.) не може бути об'єктом оренди для використання його з метою розміщення буфету, суд вважає, що при укладенні Договору були порушені норми діючого законодавства, які містять пряму заборону на укладення таких договорів оренди, а відтак наявність підстав для задоволення позову Прокурора в частині визнання недійсним типового договору оренди нерухомого майна,яке належить до спільної власності територіальних громад сіл та селища Зарічненського району Рівненської області від 13 жовтня 2014 року, укладеного між Відповідачем 1та Відповідачем 2).

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору оренди. На підставі ст.80 ГПК України суд припиняє провадження у справі в частині зобов"язання повернення приміщення, у зв'язку із відсутністю предмета спору.

Керуючись статтями 49,80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Визнати недійсним типовий договір від 13.10.2014 року оренди нерухомого майна, яке належить до спільної валсності територіальних громад сіл та селища Зарічненського району Рівненської області, укладеного відділом освіти Зарічненської райдержадміністрації (34000,Рівненська область, смт.Зарічне, вул.Фестивальна,6, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, ІН НОМЕР_1), про передачу в строкове платне користування фойє Зарічненського НВК "Загальноосвітня школа 1 ст.-гімназія", загальною площею 25 м.кв..

3. Припинити провадження у справі в частині зобов"язання повернути приміщення.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний такст рішення складено 11 червня 2015 року.

Суддя Марач В.В.