ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р.Справа № 922/2269/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк Форум", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Моторс", м. Харків
про стягнення 4484054,26 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Кожанова О.О. довіреність №10/12-02 від 22.01.15 р.;

відповідача - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Банк Форум" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Моторс", в якій позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору №0005/10/25-KLI від 22.07.2010 р. у розмірі 4484054,26 грн., які складаються з: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 3853544,11 грн.; прострочена заборгованість зі сплати процентів - 630510,52 грн.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився. До господарського суду Харківської області 13 травня 2015 року повернулась ухвала від 08 квітня 2015 року про порушення провадження у справі, яка була направлена на адресу відповідача: м. Харків, вул. Матросова,20, з відміткою пошти: за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до п.3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України.

У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 811 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач був повідомлений належним чином, про дату та час розгляду справи, справа розглядається на підставі ст.75 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представника позивача господарським судом встановлено наступне.

22.07.2010 року між Публічним акціонерним товариством "БАНК ФОРУМ", (далі по тексту - позивач, кредитор або банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альфа Центр Полтава" (далі по тексту - позичальник) був укладений кредитний договір №0005/10/25-КLI (далі по тексту - кредитний договір) відповідно до якого позичальнику було відкрито відновлювальну кредитну лінію для поповнення обігових коштів з максимальним лімітом заборгованості в сумі 5000000,00 грн. (п'ять мільйонів гривень) строком по 21.07.2011 р. і сплатою 24,00% (двадцять чотири) процентів річних за користування кредитними коштами.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

23.07.2010р. та 11.11.2010р. між банком та позичальником було укладено додаткові угоди №1 та №2 відповідно. Згідно вказаних документів було змінено номера рахунків для обліку нарахованих процентів та сплати кредитних коштів. Всі суттєві умови кредитного договору були залишені без змін.

Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надавав позичальнику кредитні кошти, згідно з його заявками, що підтверджується відповідними меморіальними ордерами, які містяться у матеріалах справи.

Згідно п.2.3.кредитного договору, позичальник здійснює повернення кредиту на відкритий йому позичковий рахунок наступним чином: щомісячно з липня 2010 року по грудень 2010 року по 14000,00 грн., щомісячно з січня 2011 року по травень 2011 року по 100000,00 грн., в червні 2011 року перегляд графіку зниження ліміту кредитування. Проценти сплачуються за перший місяць користування кредитними коштами не пізніше останнього робочого дня першого місяця користування кредитними коштами включно. В подальшому проценти за користування кредитом сплачуються щомісячно період з 26 числа попереднього місяця по 25 число поточного місяця включно, не пізніше останнього робочого дня поточного місяця.

Відповідно до п. 3.3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язаний не пізніше визначеного п.1.2. кредитного договору строку повернути позивачу суму наданих кредитних коштів в повному обсязі оплачувати проценти за користування кредитними коштами.

Ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України (Кредитний договір), передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 (ст.ст.1046-1053) ЦК України.

Згідно зі ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 548 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися зокрема заставою, порукою.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 22.07.2010р. між банком та Товариством з обмеженою відповідальністю "Полтава Моторс" (далі по тексту - поручитель або відповідач) було укладено договір поруки №0005/10/25-КLI/S-1 (далі по тексту - договір поруки), відповідно до умов якого відповідач поручився перед кредитором за виконання боржником - ТОВ "Альфа Центр Полтава" зобов'язань за кредитним договором та додатковими угодами, що можуть бути укладені в майбутньому в повному обсязі.

Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, позивач вказує, що з липня 2011 року не сплачуються проценти та не здійснюється повернення кредиту у розмірах і у строки передбачені кредитним договором, що зумовило звернення позивача до суду із даною позовною заявою щодо стягнення суми боргу з поручителя за договором поруки №0005/10/25-КLI/S-1 від 22.07.2010 р.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Згідно п.3.1. договору поруки, у випадку невиконання зобов'язань по кредитному договору, боржник та поручитель відповідають перед позивачем як солідарні боржники.

Відповідно до п. 2.3 договору поруки, кредитор зобов'язаний повідомити поручителя про невиконання Боржником своїх зобов'язань.

25.12.2014 р. позивач направив відповідачу вимогу про виконання зобов'язання за вих. №16732/31 із вимогою виконати забезпечене порукою зобов'язання за кредитним договором, але відповідач не відреагував та зобов'язання не виконав.

Згідно ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно п.4.1. договору поруки порука припиняється: зокрема якщо кредитор протягом одного року від настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Відповідно 7.3. кредитного договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання уповноваженими представниками сторін та діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань.

Отже, оскільки у кредитному договорі не встановлений строк виконання зобов'язання у даному випадку належним доказом підстав для стягнення з поручителя суми боргу за кредитним договором в розумінні ч.4 ст. 559 ЦК України є пред'явлення позову до поручителя та відповідача - ТОВ "Полтава Моторс" протягом одного року від дня укладення договору поруки, а саме з 22.07.2010 р., тому строк для пред'явлення позову до поручителя сплив 22.07.2011 р.

Отже пред'явлення позивачем вимоги відповідачу 25.12.2014 р. після спливу строку для пред'явлення позову до поручителя та припинення поруки є безпідставною.

Враховуючи вищенаведене та те, що порука є припиненою позовні вимоги ПАТ "Банк Форум" до поручителя відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полтава Моторс" є безпідставними та необґрунтованими, відповідно до цього суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Такої ж правової позиції дотримується і Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка викладена у п. 2 Листа від 27.09.2012р. № 10-1393/0/4-12 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Вищий господарський суд України свою правову позицію висловив у постанові від 21.05.2012 р. по справі № 3/43/2011/5003.

Верховний суд України також визначив свою позицію у питанні застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України, про що викладено зокрема в Ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах від 07.10.2009 р., Постановах Верховного суду України від 21.05.2012р., від 23.05.2012 р.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати у даній справі покладаються на позивача, який звільнений від сплати судового збору згідно п.22 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір у даному разі не стягується.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ч.4 ст. 559 ст.ст. 1050,1054 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Повне рішення складено 05.06.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний