ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

04 червня 2015 року Справа № 910/23598/14

Вищий господарський суд України у складі: суддя Селіваненко В.П. - головуючий, судді Палій В.В. (доповідач) і Харченко В.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРОВОЗЗЗ", м. Київ,

на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014

та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015

зі справи № 910/23598/14

за позовом приватної організації "Українська ліга авторських і суміжних прав", м. Київ,

до товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРОВОЗЗЗ" (далі - Товариство), м. Київ,

про стягнення 20 428,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2014 зі справи № 910/23598/14, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015, позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача 17 731,58 грн. основного боргу з урахуванням індексу інфляції, 1140,01 грн. пені, 709,19 грн. -3% річних, 1751,20 грн. судового збору.

Товариство 08.05.2015 (згідно з поштовим штемпелем на конверті) звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою від 08.05.2015 б/н, у якій просить скасувати судові рішення попередніх інстанцій зі справи № 910/23598/14 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову. До касаційної скарги Товариством додано клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження даних судових актів.

За результатами розгляду матеріалів касаційної скарги Вищий господарський суд України дійшов висновку про необхідність її повернення з огляду на таке.

До касаційної скарги на порушення вимог частини четвертої статті 111 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" (далі - Закон № 3674) ставку судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлено: 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат (станом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду).

Згідно з підпунктом 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону № 3674 ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 70 відсотків ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, а у разі подання позовної заяви майнового характеру - 50 відсотків ставки, обчисленої виходячи з оспорюваної суми.

До касаційної скарги додано квитанцію від 07.05.2015 № 0.0.382200826.1 про сплату судового збору в сумі 913,00 грн.

Водночас, вимагаючи скасування судових рішень попередніх інстанцій у справі № 910/23598/14 Товариство згідно Закону № 3674 мало сплатити судовий збір у сумі 913,50 грн., що становить 50% від сплаченого судового збору в сумі 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1 827,00 грн.) за подання позову майнового характеру, чого ним зроблено не було.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Крім того, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду Вищим господарським судом України, оскільки остання подана з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження, а клопотання про його відновлення не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до статті 110 ГПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання судовим рішенням апеляційного господарського суду законної сили.

У відповідності до статті 105 ГПК України постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття (тобто, з 31.03.2015).

Згідно з приписами частини третьої статті 105, статей 51, 110 ГПК України останнім днем для подання касаційної скарги в даному випадку було 20.04.2015.

Товариством касаційну скаргу було подано 08.05.2015 (згідно з поштовим штемпелем на конверті), тобто поза межами встановленого статтею 110 ГПК України двадцятиденного строку подання касаційної скарги.

Згідно з частиною першою статті 53 ГПК України господарський суд, зокрема, за заявою сторони може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і відновити пропущений строк.

Отже, закон пов'язує можливість відновлення пропущеного процесуального строку з обов'язковою наявністю поважних причин такого пропуску.

В обґрунтування поданого клопотання про відновлення пропущеного строку для подання касаційної скарги Товариство посилається на те, що в судовому засіданні апеляційної інстанції 31.03.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови, а з повним текстом постанови суду апеляційної інстанції Товариство було ознайомлено значно пізніше.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей розгляду справи в апеляційній інстанції. Постанова апеляційного господарського суду за правилами статті 85 ГПК України оголошується в судовому засіданні після закінчення апеляційного розгляду справи. Проте, правила статті 85 ГПК України щодо набрання постановою законної сили в апеляційній інстанції не застосовуються.

Діюче процесуальне законодавство не допускає довільного, не обмеженого у часі перегляду судових рішень.

Строки, протягом яких особи, що приймають участь у справі, мають право подати касаційну скаргу, встановлені статтею 110 ГПК України. При цьому зацікавлені особи на свій розсуд вирішують, скористатися їм правом на оскарження чи ні. В межах цих строків вони повинні визначитися з волевиявленням на звернення до суду.

Норми ГПК України, встановлюючи строки для подачі скарг, тим самим визначають баланс між принципом правової визначеності, забезпечуючи стабільність правовідношень у сфері підприємницької та іншої економічної діяльності, з однієї сторони, і правом на справедливий судовий розгляд, який передбачає можливість виправлення судових помилок, з іншої.

По відношенню до особи, яка не реалізувала право на подачу касаційної скарги у визначений строк з поважних причин, викликаних об'єктивними і не залежними від заявника обставинами, застосовуються правила статті 53 ГПК України.

Стаття 53 ГПК України передбачає оцінку господарським судом касаційної інстанції при вирішенні питання про відновлення строку обґрунтованості доводів скаржника.

Згідно з відміткою на зворотній стороні постанови суду апеляційної інстанції від 31.03.2015, її копії направлені сторонам у справі 09.04.2015 (тобто з пропуском триденного строку для направлення з дня її прийняття, який встановлений приписами статті 105 ГПК України), проте Товариством касаційну скаргу подано лише через місяць після направлення копій постанови сторонам у справі. Наведені скаржником причини пропуску не свідчать про відсутність об'єктивної можливості для оскарження у інший (адекватний) строк. Тому у задоволенні клопотання про відновлення строку слід відмовити.

Сплачений Товариством з касаційної скарги судовий збір у сумі 913,00 грн. (квитанція від 07.05.2015 № 0.0.382200826.1) підлягає поверненню з державного бюджету відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону № 3674.

Керуючись статтею 53, пунктами 4, 5 частини першої статті 1113 ГПК України, Вищий господарський суд України,

УХВАЛИВ:

1. Відхилити клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРОВОЗЗЗ" про відновлення пропущеного процесуального строку для подання касаційної скарги у справі № 910/23598/14.

2. Касаційну скаргу на рішення господарського суду господарського суду міста Києва від 22.12.2014 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 зі справи № 910/23598/14 повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ПАРОВОЗЗЗ".

3. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю "ПАРОВОЗЗЗ" (02121, м. Київ, вул. Декабристів, 3, ) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого згідно з квитанцією від 07.05.2015 № 0.0.382200826.

Суддя В. Селіваненко

Суддя В. Палій

Суддя В. Харченко