ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про роз'яснення

"03" червня 2015 р.Справа № 8/17-2828-2011
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.В. Таран,

Суддів: Л.В. Поліщук, Т.А. Величко,

при секретарі судового засідання Г.Є. Бєлянкіній

від позивача - О.В. Пушкарська, довіреність №283 від 12.06.2014;

від відповідача (приватного підприємства „Укрєксімтранс") - участі не брали;

від відповідача (товариства з обмеженою відповідальністю „Дейліленд Україна 2008") - участі не брали;

від відповідача (товариства з обмеженою відповідальністю „Ует Марін") - участі не брали;

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву публічного акціонерного товариства „Марфін Банк" про роз'яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011

у справі №8/17-2828-2011

за позовом: публічного акціонерного товариства „Марфін Банк"

до відповідачів:

- приватного підприємства „Укрєксімтранс";

- товариства з обмеженою відповідальністю „Дейліленд Україна 2008";

- товариства з обмеженою відповідальністю „Ует Марін"

про стягнення 185249,27 дол. США і 17860,17 грн

ВСТАНОВИВ:

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011 рішення Господарського суду Одеської області від 26.09.2011 скасовано; позовні вимоги задоволено: стягнуто з приватного підприємства "Укрєксімтранс", товариства з обмеженою відповідальністю "Дейліленд Україна 2008", товариства з обмеженою відповідальністю "Ует Марін" солідарно на користь публічного акціонерного товариства „Марфін банк" - 160 000 доларів США основної заборгованості, еквівалент якої за офіційним курсом НБУ на 04.07.2011 становить 1275600 грн; 25249,27 доларів США заборгованості по сплаті відсотків, еквівалент якої за офіційним курсом НБУ на 04.07.2011 становить 201 299,80 грн; 10 322,23 грн пені за несплату основного боргу; 7538,48 грн пені за несплату процентів, 22 421,42 грн витрат по сплаті державного мита, в тому числі за апеляційне провадження, та 236 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання вказаної постанови Господарським судом Одеської області 09.12.2011 видано відповідний наказ.

20.05.2015 до Одеського апеляційного господарського суду надійшла заява публічного акціонерного товариства „Марфін Банк" (далі- ПАТ „Марфін Банк"), в якій заявник просить роз'яснити постанову Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011.

Вказану заяву ПАТ „Марфін Банк" про роз'яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011 Одеським апеляційним господарським судом прийнято до розгляду та призначено в судове засідання на 03.06.2015 о 10:30 год.

У судовому засіданні 03.06.2015 представник ПАТ „Марфін Банк" просив задовольнити подану заяву, представники відповідачів участі не брали, хоча були належним чином сповіщені про час та місце його проведення, що підтверджується матеріалами справи (том ІІ а.с. 111), власну позицію щодо заяви позивача про роз'яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011 в письмовому вигляді не висловили.

Розглянувши заяву про роз'яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у даній справі, обговоривши її доводи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 89 Господарського процесуального кодексу України суддя за заявою сторони чи державного виконавця роз'яснює рішення, ухвалу, не змінюючи при цьому їх змісту, а також за заявою сторони або за своєю ініціативою виправляє допущені в рішенні, ухвалі описки чи арифметичні помилки, не зачіпаючи суті рішення. Про роз'яснення рішення, ухвали, а також про виправлення описок чи арифметичних помилок виноситься ухвала. Подання заяви про роз'яснення рішення суду допускається, якщо воно ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред'явлене до примусового виконання.

Роз'яснення рішення є засобом виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового рішення суду.

У пункті 18 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року №6 "Про судове рішення" зазначено, що здійснюючи роз'яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз'яснення мотивів прийняття рішення, господарський суд відмовляє в роз'ясненні рішення.

Отже, суд роз'яснює суть судового рішення, якщо воно є незрозумілим для суб'єкта, якому надано право звернення за відповідним роз'ясненням. Між тим, необхідність такого роз'яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання.

Заява публічного акціонерного товариства „Марфін Банк" мотивована тим, що заявнику незрозуміло в якій саме валюті (іноземній чи національній) має бути проведено стягнення за прийнятою Одеським апеляційним господарським судом постановою від 29.11.2011. На підтвердження викладеного в заяві позивачем надано копії постанов органів Державної виконавчої служби, із змісту яких вбачається неоднозначне розуміння резолютивної частини постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011.

Вказані доводи заяви є достатніми для роз'яснення процесуального акту суду апеляційної інстанції. При цьому колегією суддів Одеського апеляційного господарського суду враховано, що постанова, про роз'яснення резолютивної частини якої просить позивач, не виконана, що надає право останньому на звернення з відповідною заявою згідно правил частини третьої статті 89 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 Цивільного кодексу України). Частина третя статті 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 198 Господарського кодексу України грошові зобов'язання учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону.

За пунктом 3.3 статті 3 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" гривня як грошова одиниця України (національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні, приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України для проведення переказів.

Відповідно до частини першої статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 №15-93 валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України.

Положення частини другої статті 533 Цивільного кодексу України та частини другої статті 198 Господарського кодексу України містять однакові за змістом приписи про необхідність виконання грошового зобов'язання між резидентами України виключно у валюті України (валюта платежу), крім випадків отримання стороною цього зобов'язання відповідної ліцензії Національного банку України відповідно до вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (пункт 8.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14).

ПАТ „Марфін Банк" має ліцензію на право здійснення банківських операцій в іноземній валюті, а також відповідні дозволи з додатками на проведення операцій з валютними цінностями (том І а.с. 66-68).

Із матеріалів справи також вбачається, що за договором від 18.10.2005, укладеним між позивачем («банк») та приватним підприємством "Укрєксімтранс" («позичальник»), останньому банком був наданий кредит в іноземній валюті. Позивач у даній справі просив, зокрема, стягнути суму основної заборгованості по кредиту та заборгованості по відсоткам за користування ним саме в іноземній валюті.

Підставою задоволення позовних вимог слугували обставини невиконання приватним підприємством "Укрєксімтранс" прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 18.10.2005 та товариством з обмеженою відповідальністю "Дейліленд Україна 2008", товариством з обмеженою відповідальністю "Ует Марін" зобов'язань за договорами поруки від 14.05.2010, укладеними в забезпечення своєчасного та повного виконання позичальником умов кредитного договору від 18.10.2005.

Господарський суд може прийняти рішення про стягнення з відповідача суми заборгованості саме в іноземній валюті у спорах, пов'язаних із здійсненням валютних операцій у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192, частина третя статті 533 Цивільного кодексу України, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 N15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").

При цьому законом прямо не передбачено обов'язку господарського суду зазначати в резолютивній частині рішення про стягнення заборгованості в іноземній валюті еквівалент такої суми в гривнях.

Водночас у пункті 4 частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ціна позову про стягнення іноземної валюти визначається в іноземній валюті та національній валюті України відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним банком України на день подання позову.

За змістом згаданого припису пункту 4 частини першої статті 55 Господарського процесуального кодексу України у разі подання до господарського суду позову про стягнення іноземної валюти обов'язковим є зазначення еквіваленту в національній валюті України (гривнях) (пункт 3.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18).

Враховуючи викладене суд може зазначити в резолютивній частині судового рішення зі спору, пов'язаного зі стягненням суми заборгованості в іноземній валюті, також і гривневий еквівалент (за офіційним курсом Національного банку України).

Саме таку правову позицію викладено у пункті 19 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.06.2010 №01-08/369.

Статтею 53 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті. Зокрема, пунктом 3 зазначеної статті встановлено, що у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті державний виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує ці кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті державний виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби.

При здійсненні виконавчого провадження з примусового виконання постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011 державний виконавець зобов'язаний керуватися нормами цієї статті.

За таких обставин, колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду вважає, що заява ПАТ „Марфін Банк" про роз'яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011 підлягає задоволенню, а резолютивна частина цього процесуального документа-роз'ясненню з зазначенням про стягнення основної заборгованості по кредиту та заборгованості по сплаті відсотків за користування ним саме в іноземній валюті.

Керуючись статтями 86, 89, 99 Господарського процесуального кодексу України, Одеський апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву публічного акціонерного товариства „Марфін Банк" про роз'яснення постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011 задовольнити.

Не змінюючи змісту постанови Одеського апеляційного господарського суду від 29.11.2011 у справі №8/17-2828-2011, роз'яснити її резолютивну частину наступним чином: стягненню з приватного підприємства "Укрєксімтранс", товариства з обмеженою відповідальністю "Дейліленд Україна 2008", товариства з обмеженою відповідальністю "Ует Марін" солідарно на користь публічного акціонерного товариства „Марфін банк" підлягає 160000 дол. США основної заборгованості; 25249,27 дол. США заборгованості по сплаті відсотків; 10322,23 грн пені за несплату основного боргу та 7538,48 грн пені за несплату процентів.

Справу №8/17-2828-2011 повернути до Господарського суду Одеської області.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.В. Поліщук

Суддя Т.А. Величко