ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р. Справа № 909/1094/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Марко Р.І.

суддів Кордюк Г.Т.

Костів Т.С.

при секретарі судового засідання Греділь М.І.

з участю представників:

від позивача: не з"явився

від відповідача: Вуйців В.В. (адвокат, свідоцтво НОМЕР_1 від 10.10.2002р.)

від третьої особи: не з"явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, б/н від 25.02.2015р. (вх. № 01-05/1017/15 від 04.03.2015р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 25.11.2014р.

у справі № 909/1094/14, суддя Фанда О.М.

за позовом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, м. Івано-Франківськ

до відповідача Фізичної особи - підприємця ОСОБА_3, м. Івано-Франківськ

за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонд комунальної власності територіальної громади м.Івано-Франківськ

про зобов'язання відповідача звільнити орендовані приміщення та повернути їх позивачу по акту приймання-передачі.

В С Т А Н О В И В:

25.11.2014 року господарським судом Івано-Франківської області винесено рішення у справі № 909/1094/14 за позовом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до відповідача фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача звільнити орендовані приміщення та повернути їх позивачу по акту приймання-передачі, яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням господарського суду Івано-Франківської області в фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 звернулася до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема скаржник вважає, що в основу рішення покладено висновок суду, який не відповідає фактичним обставинам справи та рішенню господарського суду Івано-Франківської області від 18.03.2014р. у справі № 909/1498/13. Окрім того, скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що місцевим господарським судом дано неналежну правову оцінку правовідносинам, які виникли між сторонами згідно договору оренди нежитлових приміщень від 01.04.2004р. № ДО-2205.

Також скаржник вказує в апеляційній скарзі, що суд розглянув справу за відсутності представника відповідача, який знаходився на стаціонарному лікуванні.

05.03.2015 року ухвалою Львівського апеляційного господарського суду подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття апеляційної скарги до провадження, розгляд справи призначено на 30.03.2015 року.

В порядку ст.77 ГПК України, ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 30.03.2015 року, 27.04.2015 року та від 12.05.2015 року розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав, викладених у даних ухвалах.

Представник скаржника в судові засідання з"явився, підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі, надав пояснення, що виникли в процесі розгляду спору, просив вимоги апеляційної скарги задоволити, рішення місцевого господарського суду в даній справі скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Позивач, явку повноважного представника в судові засідання не забезпечив, надав відзив на апеляційну скаргу, в якій проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим, стверджує, що доводи викладені в апеляційній скарзі, не стосуються предмету спору по даній справі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача явку повноважного представника в судові засідання не забезпечила, надала пояснення щодо доводів апеляційної скарги, вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.3.9.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Зважаючи на те, що ухвалами суду про призначення справи до розгляду та про відкладення розгляду справи явку представників сторін в судове засідання не визначено обов'язковою, сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, відтак, не були позбавлені конституційного права на захист охоронюваних законом інтересів, а у справі міститься достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду вирішила апеляційну скаргу розглянути за відсутності представників позивач та третьої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 85 та ч. 1 ст. 99 ГПК України у судовому засіданні 25.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини постанови Львівського апеляційного господарського суду.

Суд, заслухавши пояснення скаржника, який підтримав свою позицію, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та пояснення на апеляційну скаргу, дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається із матеріалів справи, 01.04.2004 року між виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради та підприємцем ОСОБА_3 укладено договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 (із змінами та доповненнями), відповідно до умов якого позивач зобов"язався передати відповідно до акту приймання-передачі, а відповідач, відповідно прийняти в строкове платне користування нежитлові приміщення площею 20,10 кв. м., які розташовані на першому поверсі в будинку по АДРЕСА_1 та перебувають на балансі ЖЕО-9 та відповідно до пунктів 3.4 та 4.3.3 своєчасно (до 20 числа місяця, що слідує за звітним) сплачувати орендодавцю орендну плату за надані в оренду нежитлові приміщення.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 18.03.14 у справі 909/1498/13, яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 18.06.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 01.10.2014р. договір оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 р. розірвано.

07.07.2014р. позивач звернувся до відповідача з претензійним листом №1172/01-15/48-в, в якому викладена вимога про звільнення та повернення орендованих приміщень відповідно до умов договору. Дану вимогу позивача відповідач залишив без задоволення.

Вищенаведене стало підставою для звернення виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про зобов"язання останньої звільнити нежитлові приміщення площею 20,10 кв.м, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1

Згідно ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно норм ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до вимог передбачених ст.ст. 2, 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" правовою підставою користування комунальним майном є договір оренди.

Згідно ч.1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ч.2 ст.795 вказаного кодексу повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Правові наслідки припинення договору оренди визначені також в ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", де встановлено, що у разі припинення, розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він (орендар) зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Пунктом 2.4 договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 року визначено, що після закінчення дії цього договору, у тому числі у разі припинення в порядку ст.782 Цивільного кодексу України, або у випадку іншого розірвання договору, включаючи розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин (ст. 652 Цивільного кодексу України), набранням законної сили рішення суду про визнання цього договору недійсним, неукладеним або про застосування наслідків нікчемної угоди, орендар повертає орендодавцеві приміщення у погоджений сторонами термін, але не пізніше як протягом 20-ти календарних днів із дня припинення дії договору, в тому числі, у разі недосягнення між сторонами цього договору угоди щодо строків повернення приміщень. Передача приміщень від орендаря до орендодавця після припинення або розірвання цього договору здійснюється за Актом приймання-передачі приміщень, що підписується повноваженими представниками орендаря та орендодавця.

Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 18.03.2014 року по справі 909/1498/13 про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 року, набрало законної сили 18.06.2014 року.

Згідно ч.2 ст. 35 ГПК України факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

З врахуванням норм чинного законодавства та умов вищезазначеного договору, обов"язок у відповідача по справі щодо повернення орендованого ним майна - нежитлові приміщення площею 20,10 кв. м., які розташовані на першому поверсі в будинку за адресою АДРЕСА_1 виник 18.06.14 року (з моменту набрання рішенням законної сили).

Із врахуванням зазначеного, колегія суддів погоджуючись із висновками суду першої інстанції вважає, що вимога позивача щодо звільнення відповідачем орендованих приміщень та повернення їх позивачу по акту приймання-передачі є обгрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Щодо тверджень скаржника, яким він обгрунтовує свою апеляційну скаргу, то колегія суддів вважає за необхіде зазначити, що такі доводи не стосуються предмету спору по даній справі і були предметом дослідження у справі № 909/1498/13 за позовом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору оренди нежитлових приміщень №ДО-2205 від 01.04.2004 року.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ст. 43 ГПК України).

Відповідно до чинного законодавства рішення суду є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Оскаржуване рішення зазначеним вимогам відповідає.

Враховуючи наведене, висновки суду першої інстанції відповідають закону та прийняті при повному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, у зв'язку з чим діючи в межах повноважень передбачених ст. 103 ГПК України, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст. ст. 99, 101, 103, 105, ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. В задоволенні вимог апеляційної скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, б/н від 25.02.2015р. (вх. № 01-05/1017/15 від 04.03.2015р.) відмовити.

2. Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 23.11.2014 року у справі № 909/1094/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Матеріали даної справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 28.05.2015 року

Головуючий-суддя Марко Р.І.

Суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Костів Т.С.