УХВАЛА

про залишення позовної заяви без розгляду

22.05.2015Справа № 910/7543/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Леостар"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Апогей"
пропро визнання договору недійсним
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:Галкіна А.В. - представник за довіреністю;

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Леостар" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей" про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Договір поставки №007/ДИС від 10.02.2014 р. є недійсним, оскільки не відповідає нормам чинного законодавства України, а саме: від імені позивача вказаний Договір підписано не уповноваженою на те особою.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/7543/15-г, розгляд справи призначено на 29.04.2015 р.

27.04.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву згідно змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить залишити їх без задоволення.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 29.04.2015 р. не з'явився, вимог ухвали суду від 27.03.2015 р. не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача в судове засідання 29.04.2015 р. з'явився, вимоги ухвали суду від 27.03.2015 р. виконав, проти позову заперечив та просив відмовити в його задоволенні.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.04.2015 р. у зв'язку із неявкою представника позивача та невиконанням ним вимог ухвали суду від 27.03.2015 р., розгляд справи відкладено на 22.05.2015 р.

Представник позивача, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 22.05.2015 р. вдруге не з'явився, вимог ухвал суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив.

Стосовно належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

За приписами ст. 65 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається учасникам судового процесу за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

За змістом п. 11 листа Вищого господарського суду України №01-8/123 від 15.03.2007р. "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" до повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Статтею 93 Цивільного кодексу України встановлено, що місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку.

Згідно із ч. 4 ст. 89 вказаного Кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

За змістом наявної у матеріалах справи виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" на теперішній час є: 04074, м. Київ, вул. Мостицька, 16/2.

На вказану адресу судом на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України було скеровано ухвалу від 27.03.2015 р. про порушення провадження у справі №910/7543/15-г, а також ухвалу від 29.04.2015 р. про відкладення розгляду справи з метою повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Про фактичне отримання позивачем вказаних процесуальних документів свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення №093, №107, №847.

За таких обставин, приймаючи до уваги направлення господарським судом поштової кореспонденції за адресою Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар", яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також враховуючи наявні у справі поштові повідомлення, суд дійшов висновку про належне повідомлення позивача про дату, час і місце розгляду справи.

Представник відповідача в судове засідання 22.05.2015 р. з'явився, подав додаткові документи по справі, проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши представлені позивачем в обґрунтування своїх вимог документи, господарський суд встановив.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно із ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

За змістом п. 2.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" неподання позивачем витребуваних господарським судом матеріалів, необхідних для вирішення спору, може тягнути за собою правові наслідки у вигляді залишення позову без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

У пункті 4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" викладено правову позицію про те, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду або в порядку ст. 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Наразі, поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто, незалежних від позивача обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, в тому числі, залишити позов без розгляду.

Ухвалами господарського суду міста Києва від 27.03.2015 р. та 29.04.2015 р. суд зобов'язав позивача надати оригінал Договору поставки №007/ДИС від 10.02.2014 р. для огляду в судовому засіданні; з посиланням на чинне законодавство України довести підстави для визнання Договору поставки №007/ДИС від 10.02.2014 р. недійсним; надати письмові пояснення стосовно того чи виконувались сторонами умови спірного Договору та надати відповідні докази; надати власне письмове підтвердження того, що у провадженні господарського суду або іншого органу, який в межах своєї компетенції вирішує господарський спір, немає справи зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет із тих же підстав, а також немає рішення цих органів з такого спору.

Суд зазначає, що станом на 22.05.2015 р. позивач, вказаних в ухвалах суду дій щодо надання витребуваних судом доказів, які мають значення для правильного вирішення спору, не виконав та до суду не з'являвся. Наразі, судом враховано, що позивачем не зазначено причин невиконання вимог суду в частині надання витребуваних судом документів, не представлено доказів відносно виникнення труднощів в наданні певного доказу, не заявлено відповідного клопотання про витребування доказів в порядку ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, а також не надано позивачем обґрунтованих письмових пояснень щодо неможливості прибуття у вказаний в ухвалах час до приміщення господарського суду міста Києва для повного, всебічного та об'єктивного розгляду справи по суті.

У пункті 4.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" викладено правову позицію про те, що при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 частини першої цієї статті можливо лише за наявності таких умов: додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі або, в разі оголошення перерви в судовому засіданні, - в протоколі такого засідання; витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору, тобто за їх відсутності суд позбавлений можливості вирішити спір по суті; позивач не подав документи, витребувані судом при підготовці справи до розгляду або в порядку статті 38 названого Кодексу, чи не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Наразі, поважними, з урахуванням конкретних обставин справи, вважаються причини, які за об'єктивних, тобто, незалежних від позивача обставин унеможливлювали або істотно утруднювали вчинення ним відповідних процесуальних дій; при цьому береться до уваги й те, чи вживав позивач заходів до усунення цих обставин або послаблення їх негативного впливу на виконання позивачем процесуальних обов'язків, покладених на нього судом. Відповідні докази подаються позивачем і оцінюються господарським судом за загальними правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

У разі неповідомлення позивачем таких причин суд вправі, в залежності від конкретних обставин справи, в тому числі, залишити позов без розгляду.

В даному випадку, позивач не повідомив поважних причин ненаправлення свого представника до суду для участі у судовому засіданні та неподання відповідних документів.

Одночасно, ненадання позивачем витребуваних доказів, які мають істотне значення для вирішення спору по суті та неявка позивача до суду унеможливлює всебічний, повний та об'єктивний розгляд всіх обставин судової справи та прийняття правильного, мотивованого рішення, яке повинно ґрунтуватися на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності підтверджених належними доказами, як це передбачено ст. 43 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, судом не встановлено поважних причин неявки в судове засідання та невиконання вимог суду, викладених в ухвалах господарського суду міста Києва.

Отже, виходячи з фактичних обставин справи та позиції Вищого господарського суду України, приймаючи до уваги невиконання позивачем без поважних причин вимог суду щодо надання доказів по справі та явки уповноваженого представника вказаного учасника судового процесу в судове засідання, позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, суд зазначає, що ст. 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду. Зокрема, сума судового збору підлягає поверненню у випадку, залишення позову без розгляду на підставі ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, крім випадку, коли позов залишений без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача.

Таким чином, сума сплаченого позивачем судового збору не повертається та у відповідності до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача, оскільки останній два рази поспіль в судові засідання не прибув.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Леостар" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апогей" про визнання Договору поставки № 007/ДИС від 10.02.2014 р. недійсним залишити без розгляду.

Суддя Ю.О. Підченко