ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2015 р.Справа № 922/2623/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровой Т.О.

розглянувши справу

за позовом Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", м. Київ в особі Харківської філії НАК "Украгролізинг", м. Харків
до Фермерського господарства "Веселе", с. Прудянка
про стягнення 29839,17 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Карпова М.А.

відповідача - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Фермерського господарства "Веселе" (надалі - відповідач), в якому просило суд стягнути з відповідача на свою користь суму основної заборгованості в розмірі 26 388,66 грн., пеню в сумі 1 169 грн., 3 % річних в розмірі 58,45 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань за договором прямого лізингу від 01.07.2009 року № 20-09-201 в частині повноти та своєчасності здійснення лізингових платежів за передане в користування майно.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29.04.2015 року за позовною заявою порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 12.05.2015 року о 12:00 год.

08 травня 2015 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій заявник просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму основної заборгованості в розмірі 26 388,66 грн., пеню - 2 121,52 грн., 3 % річних в розмірі 106,08 грн., а також судовий збір в сумі 1 827 грн.

Дана заява розглянута судом та ухвалою суду від 12.05.2015 року заява прийнята до розгляду та розгляд справи продовжений з її урахуванням. Ухвалою суду від 12.05.2015 року розгляд справи був відкладений до 10.06.2015 року до 12:30 год.

09.06.2015 року до суду від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути з відповідача на свою користь суму основної заборгованості в розмірі 26 388,66 грн., пеню - 3 333,82 грн. за період з 19.03.2015 року по 03.06.2015 року, 3 % річних в розмірі 166,69 грн. за період з 19.03.2015 року по 03.06.2015 року, а також судовий збір у розмірі 1 827,00 грн.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї документи, вислухавши представника позивача, а також враховуючи те, що, відповідно до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог, а до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви, приймає надану заяву до провадження та продовжує розгляд справи з її урахуванням.

В судовому засіданні 10.06.2015 року позивач підтримав позову у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні 10.06.2015 року не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві та повідомленнями про вручення відповідних поштових відправлень.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, та суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

01 липня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна компанія "Украгролізинг", назву змінено на Державне публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" згідно постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року N 951, (далі - Позивач/Лізингодавець), та Фермерським господарством "Веселе", (далі - Відповідач/Лізингоодержувач), (разом - Сторони), було укладено договір прямого лізингу №20-09-201 бпл/629, (далі - Договір), згідно якого Позивач передав Відповідачу у користування техніку - зернозбиральний комбайн КЗС-9-1 "Славутич", зав. №891, (далі - Майно, Техніка), вартістю 730 000 (сімсот тридцять тисяч) грн. строком на 7 (сім) років, а останній зобов'язався сплачувати за це лізингові платежі на умовах Договору.

Факт отримання техніки Відповідачем підтверджується актом приймання-передачі сільськогосподарської техніки №37 від 18.09.2009 року.

10.10.2011 року та 03.11.2014 року Сторонами були укладені додаткові договори щодо внесення змін до договору прямого лізингу, останні домовились внести зміни щодо реквізитів Лізингодавця.

Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Договору Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю чергові лізингові платежі з моменту підписання акта приймання-передачі техніки розмірами згідно графіку сплати лізингових платежів. Черговість сплати лізингових платежів кратна трьом місяцям. Термін сплати кожного лізингового платежу встановлюється числом дати підписання акта. Перший лізинговий платіж сплачується через три місяці з дати підписання акта, подальші платежі - через кожні три місяці.

Отже, враховуючи те, що акт приймання-передачі був підписаний Сторонами 18.09.2009 року, Відповідач повинен був сплатити черговий платіж в сумі 26 338 (двадцять шість тисяч триста тридцять вісім) грн. 66 коп. згідно графіку сплати лізингових платежів не пізніше 18.03.2015 року (через кожні три місяці з дати підписання акта приймання-передачі).

Відповідно до п.3.4.3. Договору Лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов Договору.

Проте, всупереч умовам Договору Фермерським господарством "Веселе" не сплачено черговий лізинговий платіж в сумі 26 338 (двадцять шість тисяч триста тридцять вісім) грн. 66 коп., що й стало підставою для звернення Позивача до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати лізингового платежу на суму 26338,66 грн.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.1. Договору за порушення строків сплати лізингових платежів Лізингоодержувач за кожний календарний день прострочення від несплаченої суми сплачує Лізингодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивачем розрахунок пені здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, та суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 1333,82 грн. за період з 19.03.2015 року по 03.06.2015 року.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 166,69 грн. 3% річних за період з 19.03.2015 року по 03.06.2015 року.

Відповідно до статті 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 166,69 грн. 3% річних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 26338,66 грн. заборгованості, 3333,82 грн. пені, 166,69 грн. 3% річних обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625, 806 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства "Веселе" (62320, Харківська область, Дергачівський район, с. Прудянка, вул. Горького, 12-А, ) на користь Державного публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Украгролізинг" (01601, м. Київ, вул. Мечникова, 16-А, ) - 26 338,66 грн. заборгованості, 3333,82 грн. пені, 166,69 грн. 3% річних та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 11.06.2015 р.

Суддя С.Ч. Жельне