ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2015 р.Справа № 922/1672/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

при секретарі судового засідання Березкіній А.Д.

розглянувши справу

за позовом Заступника прокурора Харківської області, м. Харків в інтересах держави в особі позивача-1: Державної екологічної інспекції у Харківській області, м. Харків позивача - 2: Харківської міської ради, м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", м. Харків
про стягнення 60 368 004,29 грн.
за участю представників сторін:

прокурора - Хряк О.О., посвідчення №028256 від 15.08.2014 р.

представника 1-го позивача - Полухіна А.В., довіреність № 5196/01-25/09-14 від 01.10.2014р.

представника 2-го позивача - Берро Н.А., довіреність №08-11/1604/2-15 від 09.04.2015 р.

представника відповідача - Тюменцева В.Ю., довіреність № 85/1212 від 22.12.2014 р, Санжаревського Є.М., довіреність № 85/1217 від 30.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Харківській області (1-го позивача) та Харківської міської ради (2-го позивача) про стягнення з відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" на користь держави шкоду, заподіяну внаслідок самовільного використання водних ресурсів без спеціального дозволу на користування надрами у розмірі 60 368 004,29 грн.

Позов обґрунтовано, зокрема тим, що у ході проведеної перевірки Державною екологічною інспекцією у Харківській області виявлено порушення відповідачем вимог ст.ст. 16, 19, 21, 23 Закону України "Про надра", а саме, відповідачем для власних виробничих потреб в період з 13.09.2012 року по 20.10.2013 року здійснювалось видобування підземних вод за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, чим заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу у розмірі 60 368 004,29 грн., яка розрахована з урахуванням приписів, передбачених "Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства щодо охорони та раціонального використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України № 389 від 20.07.2009 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 березня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 27 квітня 2015 року о 10:30 годині. Цією ж ухвалою суду витребувано у сторін додаткові докази та зобов`язано сторони направити в судове засідання своїх повноважних представників.

10 квітня 2015 року на виконання ухвали господарського суду Харківської області від 26.03.2015р. до суду від 1-го позивача надійшли письмові пояснення (вх. №14306) та додаткові документи, зазначені у додатку, які судом долучено до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 квітня 2015 року продовжено строк розгляду спору поза межами двох місячного строку на 15 днів та відкладено розгляд справи на 02 червня 2015 р. о 12:00 год.

2-ий позивач надав до суду 02.06.2015 р. відзив (вх.22209), в якому повідомляє про порушення відповідачем діючого законодавства щодо охорони та раціонального використання водних ресурсів, проте зазначає, що остаточна правова позиція буде ним визначена після надання сторонами усіх доказів, за результатами розгляду яких буде встановлено правомірність заявлених прокурором позовних вимог, або відсутність в діях відповідача вини.

02.06.2015 р. відповідач надав письмовий відзив (вх.22148), в якому проти позову заперечує, посилаючись зокрема на відсутність його вини в несвоєчасному отриманні спеціального дозволу на користування надрами та на підтвердження зазначених обставин надав згідно додатку додаткові докази, які судом долучені до матеріалів справи.

В судовому засіданні 02 червня 2015 року було оголошено перерву до 09:40 год. 04 червня 2015 року для надання можливості представнику відповідача надати суду докази звернення до відповідних органів для отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Відповідач 04 червня 2015 року надав до суду додаткові письмові пояснення (вх. 22946), в яких зазначає, про завчасне звернення до державних органів з метою отримання відповідного дозволу на користування надрами та надав додаткові докази до пояснень, які долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04 червня 2015 року було оголошено перерву до 14:00 год. 04 червня 2015 року для надання можливості представнику відповідача надати суду докази звернення до відповідних дозвільних органів для отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Після перерви відповідач надав клопотання (вх.№22945) про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, яке задоволено судом, а надані документи долучені до матеріалів справи.

2-ий позивач 04 червня 2015 року надав клопотання про залучення до участі у справі в якості 3-їх осіб - Держгірпромнагляд та Міністерство екології та природних ресурсів (вх. №22872) та пояснив, що залучення зазначених осіб необхідно для об'єктивного з'ясування обставин справи. Крім того, в судовому засіданні пояснив, що зазначених 3-х осіб слід залучити до участі у справі на стороні позивачів, як таких, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору.

Прокурор та 1-ий позивач підтримали клопотання 2-го позивача.

Представники відповідачів в судовому засіданні не заперечували проти клопотання 2-го позивача, проте вважають що такі дії не можливо здійснити в межах строку встановленого ст. 69 ГПК України.

Суд, розглянувши клопотання 2-го позивача про залучення до участі у справі в якості 3-їх осіб - Держгірпромнагляд та Міністерство екології та природних ресурсів, відмовляє в його задоволенні виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора. Якщо господарський суд при прийнятті позовної заяви, вчиненні дій по підготовці справи до розгляду або під час розгляду справи встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права і обов'язки осіб, що не є стороною у справі, господарський суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити або допустити до участі у справі.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Суд, розглянувши матеріали справи вважає, що рішення по справі не вплине на права або обов'язки Держгірпромнагляд та Міністерство екології та природних ресурсів, 2-им позивачем не доведено, що зазначені особи перебувають з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін. Таким чином, заявлене 2-им відповідачем клопотання не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні 04.06.2015р. прокурор підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представники 1-го позивача та 2-го позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги.

Представники відповідача заперечували проти позову з підстав викладених у відзиві та зазначають, що здійснили всі необхідні дії щодо отримання дозволу на спеціальне користування надрами, проте дозвіл було отримано несвоєчасно не з їх вини.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення учасників судового процесу, судом встановлено наступне.

1-м позивачем згідно з ст. 20 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та наказом від 24.03.2014р. № 431/01-04 проведено планову перевірку Публічного акціонерного товариства "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" (далі - АТ "ХТЗ"), в межах якої встановлено порушення вимог ст. ст. 16, 19, 21, 23 Кодексу України "Про надра", що зафіксовано актом перевірки № 431/01-04 /08-09 від 25.03.2014р., який отримав в.о. генерального директора АТ "ХТЗ".

У ході проведеної 1-им позивачем перевірки встановлено, що основним видом діяльності відповідача є виробництво машин і устаткування для сільського та лісового господарства.

Водопостачання на виробничі та господарські потреби відповідача здійснюється з 34-х артезіанських свердловин, що розташовуються на ділянці надр, де розташований Немишлянський водозабір.

У ході перевірки відповідачем представлено дозвіл на спеціальне користування надрами від 21.10.2013р. № 5858, дійсний 20 років. Попередній дозвіл на користування надрами від 12.09.2006р. № 2854, терміном дії якого був продовжений до 12.09.2012р.

Таким чином, відповідач в період з 13.09.2012р. по 20.10.2013р. без спеціального дозволу на користування надрами здійснювався забір підземних вод.

За цей період забрано зі свердловини підземної води об'ємом 1129007 м. куб. Обсяг забраної води підтверджується журналом первинного обліку водоспоживання за встановленою формою ПОД-11 АТ "ХТЗ".

З урахуванням приписів, передбачених "Методикою розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства щодо охорони та раціонального використання водних ресурсів", затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього середовища та ядерної безпеки України № 389 від 20.07.2009, 1-им позивачем нарахована шкода внаслідок самовільного використання підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами, яка становить 60 368 004,29 грн. та пред'явлена претензія № 1 від 06.01.2015.

Вищевказаний розрахунок шкоди, заподіяної державі внаслідок самовільного використання водних ресурсів без спеціального дозволу на користування надрами, разом з вказаною претензією, були надіслані за адресою відповідача. Однак, вищевказану шкоду, заподіяну внаслідок самовільного використання підземних вод без спеціального дозволу на користування надрами, добровільно не відшкодовано.

Також, за наслідками виявлених порушень природоохоронного законодавства державним інспектором Державної екологічної інспекції у Харківські області, були складені протокол про адміністративне правопорушення № 000743 від 28 квітня 2014 року та постанова про накладення адміністративного стягнення № 08-26-28 від 28 квітня 2014 року, згідно якої заступника головного інженера ПАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" Аніщенко В.С. було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 47 КУпАП (порушення права державної власності на надра) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. Даний штраф був сплачений у добровільному порядку, згідно з квитанцією № 11 від 05.05.2014.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог учасників судового процесу, користуючись принципом об'єктивної істини, принципами добросовісності, розумності та справедливості суд вважає, що у задоволені позову слід відмовити, виходячи з наступного.

В пункті 4.5.2. роз'яснення Вищого господарського суду України від 27 червня 2001 року № 02-5/744 "Про деякі питання практики вирішення спорів, пов'язаних із застосуванням законодавства про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями, внесеними роз'ясненням президії Вищого господарського суду України від 31 травня 2002 року № 04-5/609 рекомендаціями президії Вищого господарського суду України від 18 листопада 2003 року N 04-5/1429, від 25 березня 2009 року N 04-06/44) вказано, що використання природних ресурсів без відповідного дозволу є самовільним.

Так, згідно зі ст.14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" в порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату дня здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Відповідно до Водного Кодексу України підземні води належать до державного водного фонду України, а згідно з Кодексом України про надра, вони є частиною надр.

Відповідно до ст.1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Статтями 2 та 3 цього Кодексу встановлено, що його завданням є регулювання гірничих відносин з метою забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян. Гірничі відносини в Україні регулюються Конституцією України, Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища", цим Кодексом та іншими актами законодавства України, що видаються відповідно до них. Земельні, лісові та одні відносини регулюються відповідним законодавством України.

Спеціальне використання надр на праві надрокористування передбачає відповідно до ст.19 Кодексу України про надра отримання спеціального дозволу (ліцензії) на використання надр. Відповідно до ст.21 Кодексу України про надра видобування підземних вод здійснюється на підставі спеціальних дозволів.

Прісні підземні води є корисними копалинами загальнодержавного значення відповідно до Переліку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 12.12.1994р. №827.

Однак, в порушення вказаних вимог законодавства відповідач без спеціального дозволу здійснив самовільний забір води з підземних джерел з застосуванням технічних засобів.

У відповідності із ст.ст. 47, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 110, 111 Водного кодексу України за порушення при користуванні природними ресурсами настає відповідальність, у т.ч. цивільна. Збиток, заподіяний порушенням природоохоронного законодавства, підлягає компенсації в повному обсязі без застосування норм зниження.

Відповідно до ст.56 Кодексу України про надра, основними вимогами в галузі охорони надр є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами.

Статтею 65 цього ж Кодексу регламентовано, що порушення законодавства про надра тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову і кримінальну відповідальність згідно з законодавством України. Відповідальність за порушення законодавства про надра несуть особи, винні, у тому числі в самовільному користуванні надрами.

Згідно зі ст.67 вказаного Кодексу підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень законодавства про надра, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 Цивільного кодексу України.

Так, частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, стаття 1166 ЦК України встановлює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань. У деліктних зобов'язаннях діє принцип відповідальності за вину. Тобто, деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявністю вини заподіювача шкоди.

Зобов'язанням із заподіяння шкоди є цивільно-правове зобов'язання, за якого потерпілий має право вимагати від особи, що заподіяла шкоду, цілковитого відшкодування протиправно заподіяної шкоди.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 ЦК України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом спору є стягнення збитків, які завдані державі, розмір відшкодування яких розраховано 1-м позивачем відповідно до п. 9.1. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 р.

Відповідач під час розгляду справи не заперечував проти обставин користування надрами без спеціального дозволу, проте заперечував проти наявності вини з огляду на своєчасні дії по отриманню такого дозволу та порушення строків дозвільними органами.

Також, відповідач не заперечував проти застосування презумпції вини порушника, проте наголосив на необхідності врахування зазначених ним у відзиві обставин та наданих доказів, що свідчать про відсутність вини відповідача у здійсненні користування надрами без спеціального дозволу у період з 13.09.2012 р. по 20.10.2013 р.

Відповідно до п. 9. Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 615 від 30.05.2011 р., надання надр у користування, за винятком надання надр на умовах угод про розподіл продукції, погоджується заявником з Мінприроди - на всі види користування надрами; Держгірпромнаглядом - на геологічне вивчення з дослідно-промисловою розробкою та видобування, а також для цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин, і для створення геологічних територій та об'єктів, що мають важливе наукове, культурне, рекреаційно-оздоровче значення (наукові полігони, геологічні заповідники, заказники, пам'ятки природи, лікувальні, оздоровчі заклади тощо); Радою міністрів Автономної Республіки Крим, відповідними обласними, Київською і Севастопольською міськими радами - на користування ділянками надр з метою геологічного вивчення, розробки родовищ корисних копалин загальнодержавного значення, а також для цілей, не пов'язаних з видобуванням корисних копалин. Для звернення до наведених органів суб'єкт господарювання має попередньо звернутися до інших дозвільних органів, які надають погодження, без яких звернення до наступної ланки дозвільних органів є неможливим. Зокрема зазначеними дозвільними органами є Державна комісія запасів, санітарно-епідеміологічна служба, ДНВП "Геоінформ України".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" дозвільними органами є органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру.

Документами дозвільного характеру вважаються дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ, який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" основними принципами державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності є, зокрема, встановлення єдиних вимог до порядку видачі документів дозвільного характеру.

Частиною 1 ст. 4 цього Закону визначено, що виключно законами, які регулюють відносини, пов'язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються: строк видачі або надання письмового повідомлення про відмову у видачі документа дозвільного характеру; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформленні, видачі дубліката, анулюванні документа дозвільного характеру.

Згідно ч. 1 ст. 41 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання встановлюється Кабінетом Міністрів України. Порядок видачі документів дозвільного характеру або відмови в їх видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання, видача або відмова у видачі яких законами України віднесена до повноважень органів місцевого самоврядування, встановлюється їх рішенням за погодженням з територіальними (місцевими) органами центральних органів виконавчої влади, що здійснюють регулювання у відповідній сфері, та територіальними органами уповноваженого органу, а у випадках, передбачених законом, - на підставі типових порядків, затверджених Кабінетом Міністрів України. Такі порядки мають передбачати, зокрема, вичерпний перелік документів, які суб'єкту господарювання необхідно подати для одержання документа дозвільного характеру.

Представницький орган місцевого самоврядування розглядає та приймає на пленарних засіданнях рішення щодо видачі, переоформлення, видачі дублікатів, анулювання або відмови у видачі документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності протягом місяця з дня одержання від суб'єкта господарювання відповідної заяви.

23.08.2012 р. відповідачем подано до ДНВП "Геоінформ України" перелік робіт з геологічного вивчення надр, який зареєстровано 29.08.2012 р. за № У 12 243/1.

Так, за завданням відповідача ТОВ "Укргеоінвест Консалтінг" протягом 2012 р. розроблено геолого-економічну оцінку експлуатаційних запасів питних підземних вод Немишлянського родовища у м. Харків, яку надано на затвердження до Державної комісії запасів (ДКЗ) листом відповідача № 72-89/1 від 31.07.2012 р.

Листом ДКЗ № 954/09 від 11.09.2012 р. відповідача повідомлено про завершення робіт з державної експертизи водозабору питних вод та розгляду і затвердженню експлуатаційних запасів водозабору на пленарному засіданні, що відбудеться у період з 17 по 20 вересня 2012 р.

08.10.2012 р. відповідачем отримано протокол засідання колегії Державної комісії по запасах корисних копалин № 2729 від 14.09.2012 р., яким апробовані станом на 01.08.2012 р. балансові експлуатаційні запаси питних підземних вод у кількості 6 500 куб.м./добу. З означеного протоколу також випливає, що відповідачем попередньо отримано погодження Харківської міської СЕС про погодження використання підземних вод для господарсько-питних-цілей після попередньої обробки (п. 1.6.).

За наслідком затвердження ДКЗ запасів питних підземних вод, відповідачем отримано ресурсну довідку ДНВП "Геоінформ України" № 04/304-4463 від 31.10.2012 р. про залишкові запаси корисної копалини станом на 01.01.2012 р.

Після отримання ресурсної довідки про залишкові запаси корисної копалини станом на 01.01.2012 р. відповідач звернувся за погодженням на можливість отримання спеціального дозволу на користування надрами до Держгірпромнагляду. Про погодження Держгірпромнагляду відповідача було повідомлено листом № 9655/0/3-12/6/12 від 06.11.2012 р.

Майже одночасно з цим відповідачем отримано погодження Мінприроди, що надано листом № 24557/06/10-12 від 13.12.2012 р.

Після фактичного отримання погодження Держгірпромнагляду та Мінприроди відповідач звернувся за погодженням до Харківської обласної ради 22.01.2013 р., що підтверджується листом № 01-13/192 від 05.02.2013 р. Проте погодження Харківської обласної ради було отримане лише 25.04.2013 р. - відповідно до рішення № 731-VI.

Харківською обласною радою порушено місячний строк для надання погодження на отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Листом № 9415/02/12-13 від 12.08.2013 р. Держгеонадрами було повідомлено відповідача про прийняття позитивного рішення щодо надання спеціального дозволу на користування надрами. Цим же листом Держгеонадрами запропоновано звернутися відповідача до Українського державного геологорозвідувального інституту за розрахунком збору за отримання спеціального дозволу на користування надрами.

Суд, погоджується з доводами відповідача щодо несвоєчасного надання Держгеонадрами розрахунку за видачу дозволу, визначеного Порядком проведення аукціонів з продажу спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого Постановою КМУ № 594 від 30.05.2011 р. Так, за п. 2 початкова ціна дозволу - ціна, яка розраховується організатором аукціону відповідно до Методики визначення початкової ціни продажу на аукціоні спеціального дозволу на право користування надрами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15 жовтня 2004 р. № 1374. Організатором аукціону є Держгеонадра.

Таким чином, Держгеонадра не було вчасно виконано свої обов'язки по розрахунку збору за видачу дозволу.

Листом № 10133/03/12-13 від 23.08.2013 р. Держгеонадрами було надано інформацію про суму збору за отримання спеціального дозволу на користування надрами - 212 000,00 грн. Відповідачем збір сплачено в повному обсязі 23.09.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням № 7639, проте дозвіл було зареєстровано лише 21.10.2013 р.

Отже суд Держгеонадрами не проведено вчасно процедуру реєстрації та видачі відповідачу спеціального дозволу на користування надрами.

Зазначені обставини вказують про своєчасне здійснення відповідачем заходів по отриманню спеціального дозволу на користування надрами.

Суд вважає, що відповідачем доведено відсутність вини у несвоєчасному отриманню спеціального дозволу на користування надрами № 5858 від 21.10.2013 р.

Також, судом приймається до уваги виконання відповідачем платежів зі збору на спеціальне використання води у період 3 кв. 2012 р. - 4 кв. 2013 р., що підтверджується платіжними дорученнями № 8834 від 06.11.2012 р., № 753 від 13.02.2013 р., № 3420 від 17.05.2013 р., № 6393 від 16.08.2013 р., № 9580 від 18.11.2013 р., № 816 від 17.02.2014 р. та плати за користування надрами для видобування корисних копалин загальнодержавного значення у період 3 кв. 2012 р. - 4 кв. 2013 р., що підтверджується платіжними дорученнями № 8816 від 07.11.2012 р., № 752 від 13.02.2013 р., № 3419 від 17.05.2013 р., № 6389 від 16.08.2013 р., № 9576 від 18.11.2013 р., № 812 від 17.02.2014 р.

Суб'єкт господарювання звільняється від відшкодування шкоди за відсутністю його вини в здійсненні господарської діяльності, яка потребує дозвільних документів, з обставин несвоєчасного надання таких документів органами державної влади. Дана правова позиція підтримується Вищим господарським судом України у постановах від 31.07.2014 р. у справі № 5011-66/8890-2012 та від 20.05.2015 р. у справі № 912/3212/14.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до вимог ст. 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищенаведене та те, що у діях відповідача відсутні ознаки вини, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, відповідно до цього суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 20, 47, 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища", ст.ст. 1, 2, 3, 19, 21 Кодексу України про надра, ст.ст. 110, 111 Водного Кодексу України, статтею 1166 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі 3-х осіб.

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Повне рішення складено 09.06.2015 р.

Суддя І.О. Чистякова