РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015Справа №910/10085/15

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш"

до Приватного акціонерного товариства "Орії"

про стягнення 263 408, 20 грн.

за участю представників:

від позивача:Клокун Т.Г.- представник за довіреністю № 59/950 від 04.12.2014 р.
від відповідача:Голуб В.О.- представник за довіреністю б/н від 12.05.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Державне науково-виробниче підприємство "Електронмаш" з позовом до Приватного акціонерного товариства "Орії" про стягнення 205 177,41 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про внесення змін та доповнень до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, № 4029 від 18.04.2008 р., а саме - в частині своєчасного здійснення орендної плати за орендоване майно, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

У позові Державне науково-виробниче підприємство "Електронмаш" просило суд стягнути з Приватного акціонерного товариства "Орії" заборгованість по орендній платі у сумі 205 177,41 грн., яка складається з: 186 924,04 грн. - заборгованості з орендної плати та 18 253,37 грн. - пені.

22.05.2015 р. до початку розгляду справи по суті від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по орендній платі у сумі 263 408, 20 грн., яка складається з: 245 154,83 грн. - заборгованості з орендної плати та 18 253,37 грн. - пені.

Також 03.06.2015 р. позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, яка була йому повернута на підставі ст. 63 ГПК України, як така, що не відповідає вимогам ст.ст. 54-57 ГПК України.

Отже, суд розглядає вимоги про стягнення 263 408, 20 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав та обґрунтував позовні вимоги просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача позов визнав в частині основної суми заборгованості, просив застосувати строк позовної давності до нарахування пені за період з 24.02.2014 р. по 17.04.2014 р. та зменшити її до 10,00 грн., у зв'язку зі скрутним фінансовим становищем.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.04.2008 р. між Державним науково-виробничим підприємством "Електронмаш" (балансоутримувач), Закритим акціонерним товариством "Орії", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Орії", (орендар) та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по м. Києву (орендодавець) був укладений договір про внесення змін та доповнень до договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності № 4029, яким сторони погодили нову редакцію договору оренди № 184 від 01.06.2003 р. (далі - договір оренди), за умовами якого орендодавець передає орендарю в строкове платне користування нерухоме державне майно - будівля корпусу № 9, а саме: капітальну частину корпусу № 9 - 1 900,00 кв. м., металеву частину корпусу № 9 - 2 211 750,00 грн., металеву частину корпусу № 9 - 160,00 кв. м. та асфальтований майданчик - 5 684,00 кв.м., розміщені за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога 4 та перебувають на балансі ДНВП "Електронмаш" (п. 1.1 договору оренди).

Орендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 р. № 786 та становить без ПДВ за базовий місяць оренди за січень 2008 р. - 66 207,33 грн. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.п. 3.1, 3.3 договору).

Відповідно до п. 3.6 договору орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 70% до 30% щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітнім.

У судовому засіданні встановлено, що позивач умови договору оренди виконав належним чином, передав відповідачу нерухоме державне майно - будівлю корпусу № 9, а саме: капітальну частину корпусу № 9 - 1 900,00 кв. м., металеву частину корпусу № 9 - 2 211 750,00 грн., металеву частину корпусу № 9 - 160,00 кв. м. та асфальтований майданчик - 5 684,00 кв.м., розміщені за адресою: м. Київ, вул. Кільцева дорога 4 та перебувають на балансі ДНВП "Електронмаш", про що свідчить акт приймання-передачі від 30.07.2003 р. до договору оренди № 184 від 01.06.2003 р.

Разом з тим, свої зобов'язання за договором оренди відповідач виконав неналежним чином, орендну плату за березень 2015 р. у сумі 159 593,54 грн. сплатив частково - на суму 144 808,70 грн., а за квітень 2015 р. у сумі 181 936,64 грн. - не сплатив, що підтверджується рахунками - фактури № 506 від 31.03.2015 р., № 506/1 від 31.03.2015 р., № 671/1 від 30.04.2015 р., № 671 від 30.04.2015 р. та платіжними дорученнями № 189 від 20.04.2015 р., № 191 від 22.04.2015 р., № 199 від 23.04.2015 р., № 208 від 30.04.2014 р., № 212 від 05.05.2015 р., № 218 від 06.05.2015 р.

Таким чином, на час подання заяви про збільшення позовних вимог у відповідача виникла заборгованість за договором оренди за березень 2015 р. у сумі 44 964,82 грн., а за квітень 2015 р. - у сумі 181 936,64 грн., а всього - 226 901,46 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

У судовому засіданні встановлено, що під час розгляду справи по суті відповідач сплатив основну заборгованість за березень 2015 р. у сумі 50 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 232 від 14.05.2015 р., № 235 від 15.05.2015 р., № 254 від 28.05.2015 р. та поясненнями представників сторін.

Таким чином, сплативши заборгованість у розмірі 50 000,00 грн. відповідач припинив у такий спосіб відповідне грошове зобов'язання основної заборгованості за березень 2015 р. у сумі 44 964,82 грн., у зв'язку з чим провадження в цій частині позовних вимог на суму 44 964,82 грн. підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, чого не заперечував і відповідач, що у ПАТ "Орії" наявна основна заборгованість за договором оренди за квітень 2015 р. у сумі 181 936,64 грн., яка підлягає стягненню.

Крім суми основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача пеню у сумі 18 253,37 грн., нараховану на суму заборгованості з орендної оплати за період з 10.01.2014 р. по 31.03.2015 р.

Частиною 1 ст. 229 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

У силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідач у своїй заяві просив суд застосувати наслідки спливу строків позовної давності щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені нарахованої більше, ніж за один рік до подачі позову.

Статтею 258 Цивільного Кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Частиною 2 вказаної норми ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вже було встановлено судом, сплата заборгованості відповідачем повинна бути здійснена не пізніше 10 числа місяця наступного за звітнім (п. 3.6 договору), отже з 11 числа наступного за звітним відбулось порушення зобов'язання.

Оскільки з даним позовом до суду ДНВП "Електронмаш" звернувся 20.04.2015 року, позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за період з 10.02.2014 р. по 10.04.2014 р. заявлені з пропуском строку позовної давності.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення пені за період з 10.02.2014 р. по 10.04.2014 р. на суму 1 247,77 грн. задоволенню не підлягають.

Також не підлягає стягненню пеня, нарахована позивачем на орендну плату за період з квітня 2014 р. по січень 2015 р., оскільки позивач не довів суду належними доказами суму заборгованості по орендній платі за вказаний період, на яку нараховується пеня, так само, як і не довів факту існування такої суми заборгованості.

Провівши перерахунок заявленої до стягнення суми пені нарахованої за несвоєчасну сплату оренди у лютому 2015 р., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 5 508,17 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру пені суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 233 ГК України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, або якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Як зазначено у п. 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Вирішуючи клопотання відповідача про зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд виходив з того, чи є даний випадок винятковим, врахував інтереси сторони, які заслуговують на увагу суду, ступінь виконання зобов'язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначність прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідність розміру пені наслідкам порушення, негайне добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

У даному випадку суд враховує, що сума основної заборгованості за договором оренди не погашена, таке порушення з боку відповідача не є виключенням, а носить систематичний характер, При цьому скрутне фінансове становище не є підставою звільнення відповідача від передбаченої договором господарсько-правової відповідальності. Також суд враховує, що розмір пені за несвоєчасну оплату наданих послуг на умовах договору не є значно чи надмірно великою, виходячи із загальної заборгованості по договору та часу прострочення належних до сплати сум.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що відсутні правові підстави для зменшення визначеної суми пені на підставі ч. 1 ст. 233 ГК України, п. 3 ст. 83 ГПК України при встановленому та підтвердженому факті прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволених вимог.

При цьому суд враховує положення частини 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається, зокрема у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем подано майновий позов про стягнення 263 408,20 грн., 2 % від суми якого складає - 5 268,16 грн., проте судовий збір був сплачений позивачем у розмірі 7 742,26 грн., тобто більшому, ніж передбачено п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним повернути позивачу надмірно сплачену суму судового збору у розмірі 2 474,10 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Провадження за позовом Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" до Приватного акціонерного товариства "Орії" про стягнення 263 408, 20 грн. в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Орії" основної заборгованості в сумі 44 964,82 грн. припинити.

Позов Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" до Приватного акціонерного товариства "Орії" про стягнення 218 443,38 грн. задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Орії" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 29, ) на користь Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" (03180, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, ) заборгованість з орендної плати у сумі 181 936 (сто вісімдесят одну тисячу дев'ятсот тридцять шість) грн. 64 коп., пеню у сумі 5 508 (п'ять тисяч п'ятсот вісім) грн. 17 коп.

У решті позову - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Орії" (01133, м. Київ, вул. Щорса, 29, ) на користь Державного науково-виробничого підприємства "Електронмаш" (03180, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 748 (три тисячі сімсот сорок вісім) грн. 90 коп.

Повернути Державному науково-виробничому підприємству "Електронмаш" (03180, м. Київ, вул. Кільцева дорога, 4, ) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 2 474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) грн. 10 коп.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 4 червня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 9 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна