РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа №910/14688/13

За позовом Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ"
до Дочірньої компанії Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України "Газ України"
про визнання договору недійсним
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Бондар К.В. (за дог.)
від відповідача Мицько Р.М. (дов. № 71/10 від 29.10.2014 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19 травня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Дочірньої компанії Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України "Газ України" (надалі по тексту - відповідач) про визнання договору недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на думку позивача Договір про відступлення права вимоги №14/11-431 від 01.08.2011 року укладений під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.08.2013 року порушено провадження у справі № 910/14688/13, призначено розгляд справи на 19.08.2013 року.

19.08.2013 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі.

За розпорядженням заступника Голови Господарського суду міста Києва, справу № 910/14688/13 передано для розгляду судді Літвіновій М.Є. у зв'язку з перебуванням судді Шаптала Є.Ю. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.08.2013 року справу прийнято до провадження судді Літвінової М.Є., розгляд справи призначено на 27.09.2013 року.

За розпорядженням заступника Голови Господарського суду міста Києва від 30.08.2013 року справу передано для розгляду судді Шаптала Є.Ю. у зв'язку з поверненням з лікарняного.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.08.2013 року суддя Шаптала Є.Ю. прийняв справу № 910/14688/13 до свого провадження, розгляд справи призначено на 30.09.2013 року

Розпорядженням керівника апарату Господарського суду міста Києва від 27.09.2013 року справу № 910/14688/13 призначено на повторний автоматичний розподіл у зв'язку з обранням судді Шаптали Є.Ю. на посаду судді Київського апеляційного господарського суду.

27.09.2013 року в результаті повторного автоматичного розподілу справ у Господарському суді міста Києва справу передано судді Стасюку С.В. для розгляду спору по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.09.2013 року суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/14688/13 до свого провадження, розгляд справи призначено на 31.10.2013 року.

Розпорядженням Голови Господарського суду міста Києва від 31.10.2013 року справу № 910/14688/13 передано для розгляду судді Гулевець О.В., у зв'язку з перебуванням судді Стасюка С.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.10.2013 року суддя Гулевець О.В. прийняла справу № 910/14688/13 до свого провадження, розгляд справи призначено на 19.11.2013 року.

Розпорядженням заступника Голови Господарського суду міста Києва від 13.11.2013 року справу № 910/14688/13 передано для розгляду судді Стасюку С.В., у зв'язку з його виходом з відпустки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2013 року суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/14688/13 до свого провадження, розгляд справи призначено відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 31.10.2013 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.11.2013 року зупинено провадження у справі №910/14688/13 до завершення реорганізації Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2013 року ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2013 року про зупинення провадження у справі скасовано.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.02.2014 року скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 17.12.2013 року, ухвалу Господарського суду міста Києва від 19.11.2013 року залишено без змін.

Як вбачається з офіційної вебсторінки Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у всесвітній мережі Інтернет суду стало відомо, що наказом №650 від 18.09.2014 Міністерства енергетики та вугільної промисловості України визнано таким, що втратив чинність наказ Мінерговугілля України від 26.07.2012 №545 "Про припинення Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом її реорганізації (перетворення)", на підставі якого безпосередньо провадження у справі зупинено до закінчення реорганізації позивача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року, суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 910/14688/13 до свого провадження, поновив провадження у справі № 910/14688/13, розгляд справи було призначено на 21.04.2015 року.

21.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Представник позивача в судове засідання 21.04.2015 року не з'явився, про дату та час слухання справи повідомлявся належним чином рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У судовому засіданні 21.04.2015 року представник відповідача не заперечив проти поданого клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд, розглянувши подане позивачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2015 року розгляд справи було відкладено на 12.05.2015 року, у зв'язку з неявкою позивача, поданим клопотанням про відкладення розгляду справи та необхідністю подання додаткових доказів у справі.

У судовому засіданні 12.05.2015 року представник позивача надав усні пояснення по суті спору та клопотання про виклик у судове засідання голови ОСББ "Печерськ" Стецюк Ольги Олександрівни для надання пояснень по суті справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти поданого клопотання про виклик голови ОСББ "Печерськ" Стецюк Ольги Олександрівни, надав відзив на позовну заяву. У поданому відзиві представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано документів, якими підтверджуються обставини на які він посилається, а саме щодо створення важких для нього обставин. Крім того, зобов'язання позивача щодо оплати відповідачу грошових коштів виникли саме з Договору про відступлення права вимоги №14/11-431 від 01.08.2011 року і не пов'язані з переходом прав та обов'язків за установчими документами.

Представниками сторін у судовому засіданні було подано клопотання про продовження строків розгляду спору.

Суд, розглянувши подане позивачем клопотання про виклик у судове засідання голови ОСББ "Печерськ" Стецюк Ольги Олександрівни, дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з підстав необґрунтованості вказаного клопотання.

Розглянувши подане сторонами 12.05.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 12.05.2015 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 19.05.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 19.05.2015 року подав клопотання про виклик керівника ТОВ «БК «Антар» - Прядка А.М. та керівника ТОВ «Житло-Сервіс-Сантанна» - Лучку В.Г. для надання пояснень по суті справи.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти поданого клопотання про виклик керівника ТОВ «БК «Антар» - Прядка А.М. та керівника ТОВ «Житло-Сервіс-Сантанна» - Лучку В.Г. для надання пояснень по суті справи.

Суд, розглянувши подане позивачем клопотання про виклик у судове засідання керівника ТОВ «БК «Антар» - Прядка А.М. та керівника ТОВ «Житло-Сервіс-Сантанна» - Лучку В.Г., дійшов висновку про відмову в його задоволенні, з підстав необґрунтованості вказаного клопотання.

Крім того, представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2015 року подав клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Антар» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Сантанна» в якості третіх осіб по справі.

Суд, розглянувши подане позивачем клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Антар» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Сантанна» в якості третіх осіб по справі дійшов висновку про відмову у його задоволенні, оскільки позивачем не наведено обставин на підставі яких рішення у даній справі може вплинути на їх права та обов'язки.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2015 року подав клопотання про витребування у відповідача копію про відключення Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Сантанна» від постачання газу за відповідним раніше укладеним договором, витребування у відповідача копії всіх договорів, укладених із Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Сантанна» на поставку останньому природного газу.

Суд, розглянувши подане позивачем клопотання витребування у відповідача копії про відключення Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Сантанна» від постачання газу за відповідним раніше укладеним договором, витребування у відповідача копії всіх договорів, укладених із Товариством з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Сантанна» на поставку останньому природного газу дійшов висновку про відмову у його задоволенні у зв'язку з його необґрунтованістю.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2011 року між Дочірньою компанією Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України "Газ України" (кредитор) та Об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" (новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №14/11-431 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги до боржника кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Житло-Сервіс-Сантанна», надалі боржника, по зобов'язанню за договором № 06/10-3248-ТЕ-41 від 27.12.2010 року між кредитором та боржником.

Згідно з пунктом 1.2. договору за даним Договором до нового кредитора переходить право вимагати від боржника належного виконання зобов'язання - сплатити грошові кошти в розмірі 176 153,59 грн.

За передане право вимоги новий кредитор перераховує кредитору грошові кошти в розмірі 176 153,59 грн. в 30 - денний термін з моменту укладення даного договору (пункт 2.1. Договору).

Пунктом 2.2. Договору сторони погодили, що кредитор протягом 5 днів з моменту укладення даного договору зобов'язаний письмово повідомити боржника про відступлення права вимоги боргу та передати новому кредитору необхідні документи, які засвідчують права, що передаються за даним договором.

Позивач зазначає,що спірний договір був укладений ним під загрозою залишення будинку та його мешканців без опалення та без гарячого водопостачання. На думку позивача Договір про відступлення права вимоги №14/11-431 від 01.08.2011 року укладений під впливом тяжкої для позивача обставини і на вкрай невигідних умовах.

У поданому відзиві представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем не надано документів, якими підтверджуються обставини на які він посилається, а саме щодо створення важких для нього обставин. Крім того, зобов'язання позивача щодо оплати відповідачу грошових коштів виникли саме з Договору про відступлення права вимоги №14/11-431 від 01.08.2011 року і не пов'язані з переходом прав та обов'язків за установчими документами.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Судом встановлено. що між сторонами було укладено Договір про відступлення права вимоги №14/11-431 від 01.08.2011 року.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України).

Згідно з пунктом 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" від 29.05.2013 року, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до частини 1 статті 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

У силу припису статті 204 Цивільного кодексу України правомірність правочину презюмується. Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Відповідно до частини 1 статті 233 статті Цивільного кодексу України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Згідно з пунктом 3.10. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі статей 230 - 233 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем фактів обману, насильства, погрози, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням другої сторони щодо вчинення правочину.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено тяжких обставин і наявності їх безпосереднього зв'язку з волевиявленням щодо укладання спірного Договору та оскільки позивачем не наведено інших підстав, за яких даний правочин слід визнати недійсним, суд приходить до висновку, що правові підстави для визнання Договору про відступлення права вимоги №14/11-431 від 01.08.2011 року недійсним з викладених у позовній заяві підстав відсутні.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" про визнання недійсним Договору про відступлення права вимоги №14/11-431 від 01.08.2011 року задоволенню не підлягають.

Витрати з судового збору покладаються на позивача, відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Печерськ" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2015 року

Суддя С.В. Стасюк