ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р.Справа № 922/1009/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Доленчук Д.О.

судді: Аюпова Р.М. , Бринцев О.В.

при секретарі судового засідання Івахненко І.Г.

розглянувши справу

за позовом Харківської міської ради, м. Харків 3-я особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл", м. Донецьк
про повернення майна та стягнення 234319,77 грн.
за участю представників:

позивача - Михайлов Є.Б. за довіреністю № 08-11/4840/2-14 від 29.12.2014 р.

3-ї особи на стороні позивача - Шевченко Ю.В. за довіреністю № 7025/9/20-34-10-21 від 20.10.2014 р.

відповідача - Іващук П.В. за довіреністю № 11 від 31.12.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада (позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" (відповідач) згідно якого просить суд:

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" повернути в натурі територіальній громаді міста Харкова в особі Харківської міської ради безпідставно набуте майно - земельну ділянку площею 0,0722 га, яка розташована по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" на користь Харківської міської ради доходи, отримані від безпідставно набутого майна в розмірі 234319,77 грн. та суму сплаченого судового збору.

Ухвалою суду по справі від 20.02.2015 р. було порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 10.03.2015 р. о 11:20.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 10.03.2015 р. за вх. № 9079, надав відзив на позовну заяву, який судом долучений до матеріалів справи. Згідно відзиву представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача.

10.03.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 24.03.2015 р. о 11:40.

24.03.2015 р. судом було залучено до участі у справі в якості 3-ї особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ДПІ у Московському районі м. Харкова ГУ Міндоходів у Харківській області, розгляд справи відкладено на 30.03.2015 р. о 11:00.

Ухвалою суду по справі від 25.03.2015 р. для розгляду справи № 922/1009/15 була призначена колегія суддів у складі трьох суддів.

Згідно розпорядження В.о. голови суду Хотенця П.В. від 25.03.2015 р. № 438 для розгляду справи № 922/1009/15 була призначена колегія суддів у складі: головуючий суддя Доленчук Д.О., судді Аюпова Р.М., Бринцев О.В.

13.05.2015 р. судом розгляд справи було відкладено на 03.06.2015 р. о 10:30.

Запис розгляду судової справи здійснюється за допомогою технічних засобів, а саме: програмно-апаратного комплексу "Діловодство суду" на диск CD-R, серійний номер сіс х 08777.

Представник відповідача надав копію довіреності згідно супровідного листа (вх.№ 22569 від 03.06.2015 р.), яка судом долучена до матеріалів справи.

Представник відповідача, через канцелярію господарського суду 03.06.2015 р. за вх. № 22493, надав додаткові пояснення, які судом долучені до матеріалів справи. Згідно них представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі.

У судовому засіданні представники позивача та 3-ї особи на стороні позивача підтримали позовні вимоги за позовом у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував.

Беручи до уваги, що відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, та те, що відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 Господарського процесуального кодексу України розглядає справу за наявними матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та 3-ї особи на стороні позивача, встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" є власником нежитлової будівлі літ. "А-1" по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові на підставі договорів купівлі - продажу від 28.12.2010 р. № 4457 та № 4458, що підтверджується інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 07.11.2014 р. № 29151911.

Головним спеціалістом відділу контролю за використанням земель Департаменту самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради у присутності інженера - геодезиста та інженера землевпорядника було проведено обстеження земельної ділянки та встановлено, що ТОВ "Азоврітейл" з 28.12.2010 р. використовує земельну ділянку площею 0,0722 га по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "А-1" без оформлення документів на право власності або право користування земельною ділянкою та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. 125 Земельного кодексу України. За результатами обстеження складено акт обстеження та визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 160-Б від 15.12.2014 р.

Управління Держземагенства у м. Харкові Харківської області за вих. № 5240/08 від 25.11.2014 р. повідомило Департамент самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради, що станом на 29.12.2012 р. в Управлінні не обліковуються правовстановчі документи на право власності або користування на земельну ділянку за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 160-Б.

Департамент земельних відносин Харківської міської ради за вих. № 11925/0/225-14 від 18.11.2014 р. повідомив Департамент самоврядного контролю за використанням та охороною земель Харківської міської ради, що Харківською міською радою рішень щодо надання в користування або продажу земельної ділянки для експлуатації та обслуговування об'єкту по пр. Тракторобудівників, 160-Б, по наданій схемі розташування, не приймалось.

Також, судом встановлено, що речові права відповідача на земельну ділянку не зареєстровані, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна від 07.11.2014 № 29151798.

Відповідно до листів ДПІ у Московському районі м. Харкова № 7291/9/20-34-15-03-38 від 11.11.2014 р. та № 7867/9/20-34-15-03-38 від 18.12.2014 р. відповідач обліковується як платник земельного податку.

Позивач здійснив розрахунок доходу, одержаного відповідачем та зазначає, що розмір доходу від безпідставно набутого майна, який підлягає відшкодуванню з боку відповідача, розрахований міською радою в сумі 234319,77 грн. згідно розрахунку доходу одержаного від безпідставно набутого майна (земельної ділянки) територіальної громади м. Харкова за період з 01.01.2012 р. по 31.12.2013 р. складає 166152,27 грн. та розрахунку доходу одержаного від безпідставно набутого майна (земельної ділянки) територіальної громади м. Харкова за період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р. складає 68167,50 грн.

Таким чином, на думку позивача, не здійснення відповідачем оплати за землю у законодавчо встановленому розмірі (по звичайним цінам) за використання земельної ділянки, а саме несплата орендної плати, призвело до фактичного безоплатного отримання відповідачем послуг з користування земельною ділянкою та, як наслідок, одержання доходів в результаті використання цієї земельної ділянки, що і стало підставою для звернення позивача до суду з відповідною позовною заявою.

Позивач наполягає на безпідставному користуванні відповідачем спірною земельною ділянкою, у зв'язку з чим звернувся з відповідним позовом та просить суд зобов'язати відповідача звільнити відповідну ділянку та стягнути з відповідача суму несплаченої плати за користування земельною ділянкою, як отриманий останнім дохід від використання безпідставно набутого майна.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст. 179 ЦК України).

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (ч. 1 ст. 181 ЦК України).

Встановлені судом обставини справи свідчать, що на спірній земельній ділянці відповідачу на праві приватної власності належать нежитлові приміщення № 1-22:29-41 загальною площею 384,6 кв.м. та нежитлові приміщення № 23-28 загальною площею 201,3 кв.м. в будівлі літ. "А-1" по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові.

Таким чином, будь-яке переміщення вказаної нерухомості є неможливим без її знецінення (знищення) та зміни її призначення.

Крім того, частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї ж статті визначено способи здійснення захисту цивільних прав та інтересів судом.

За ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за її ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою (Лист Верховного Суду України від 01.04.2014 "Аналіз практики застосування судами ст. 16 Цивільного кодексу України").

Згідно чинного земельного законодавства використання землі здійснюється або на праві власності, або на праві користування земельною ділянкою.

Так, у відповідача виникло право власності на нерухомість на підставі цивільно-правових угод. Втім, право користування земельною ділянкою, яка знаходиться під цією нерухомістю належним чином відповідачем не оформлено, але недотримання порядку оформлення права на земельну ділянку, на якій розташована нерухомість, не може бути підставою для обмеження права відповідача, як власника нерухомості на користування нерухомістю та, як наслідок - земельною ділянкою, на якій вона розташована, оскільки користування нерухомістю неможливе без користування земельною ділянкою.

Отже, зобов'язання відповідача в примусовому порядку звільнити земельну ділянку та передати її в натурі позивачу є порушенням права власності відповідача, гарантованого статтею 41 Конституції України. Зазначені обставини виключають можливість звільнення земельної ділянки під будівлею з посиланням на її самовільне зайняття (Лист Вищого господарського суду від 01.01.2010 "Узагальнення судової практики розгляду господарськими судами справ у спорах, пов'язаних із земельними правовідносинами").

З огляду на наведене, господарський суд Харківської області прийшов до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту у вигляді зобов'язання відповідача повернути земельну ділянку в натурі є неефективним в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично не призводить до відновлення його порушених прав, а тому виключає можливість задоволення позовних вимог в цій частині.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 196648,08 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення

Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності, право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Статтею 182 ЦК України встановлені такі ж саме вимоги щодо здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку.

Таким чином, відповідач правомірно володіє лише нежитловими приміщеннями № 1-22:29-41 загальною площею 384,6 кв.м. та нежитловими приміщеннями № 23-28 загальною площею 201,3 кв.м. в будівлі літ. "А-1" по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові, яка знаходиться на спірній земельній ділянці, проте, з моменту виникнення права власності на вказане нерухоме майно у відповідача виник обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під нежитловою будівлею.

Безпідставне набуття відповідачем спірної земельної ділянки не є результатом протиправного діяння, а є наслідком законних дій, а саме придбання відповідачем у власність будівлі, яка безпосередньо пов'язана із земельною ділянкою.

Відповідно до п. 2.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 17.05.201 1 р. "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", правочин, за яким переходить право власності на житлові будинки, будівлі, споруди, тягне за собою перехід права на земельну ділянку, на якій знаходиться відповідне нерухоме майно. Новий власник будинку (будівлі, споруди) у зв'язку з цим не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень".

Набувши право на земельну ділянку у зв'язку з переходом права власності на об'єкт нерухомості, відповідач не звільняється від необхідності зареєструвати речові права на земельну ділянку у встановленому законом порядку.

Таким чином, речові права відповідача на земельну ділянку не реєструвались, останній не набув належних прав власності або користування щодо земельної ділянки, а тому він використовує земельну ділянку без достатніх правових підстав.

З викладеного вбачається, що відповідач використовував земельну ділянку площею 0,0722 га по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові без достатніх правових підстав, оскільки речові права на вказану земельну ділянку за останнім у встановленому законом порядку не реєструвались.

Отже, у зв'язку з тим, що правова підстава для набуття (збереження) майна (земельної ділянки площею 0,0722 га по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові) у відповідача відсутня, у Харківської міської ради правомірно виникло право на застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України, що підтверджується позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 02.10.2013 р. у справі №6-88цс13.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 02 жовтня 2013 р. у справі № 6-88цс13, яка стосується подібних спірних правовідносин, застосування норм глави 83 ЦК України можливе тільки у випадку наявності між сторонами позадоговірних правовідносин. За наявності між сторонами зобов'язальних договірних правовідносин, відсутні підстави для застосування норм ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи викладене, відсутність у відповідача правової підстави для набуття земельної ділянки площею 0,0722 га по пр. Тракторобудівників, 160-Б у м. Харкові є підставою для застосування ст. 1212 ЦК України.

Також, зазначені обставини підтверджуються науково-консультативним висновком щодо застосування статті 1212 ЦК України у сфері земельних правовідносин (№ 106 від 23.03.2015 р.) НДІ державного будівництва та місцевого самоврядування Національної академії правових наук України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Також, положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Також, згідно ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов'язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов'язана повернути доходи.

Отже, відповідно до ст.ст. 1212 та 1214 Цивільного кодексу України відповідач повинен відшкодувати всі доходи, які він одержав або міг одержати від цього майна.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача доходів, отриманих від безпідставно набутого майна в розмірі 234319,77 грн. є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а в решті позову необхідно відмовити.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, господарський суд відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України вважав за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4868,40 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 41, 129 Конституції України, ст.ст. 120, 125 Земельного кодексу України, ст.ст. 16, 179, 181, 182, 316, 1212, 1214 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 49, 75, 82-85, 111-28 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" (юридична адреса: 83058, м. Донецьк, вул. Арктики, буд. 1В, поштова адреса: 49022, м. Дніпропетровськ, вул. М.Малиновського, 114; ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, , р/р 0002 в ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, , код платежу 24062200) доходи, отримані від безпідставно набутого майна, в розмірі 234319,77 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Азоврітейл" (юридична адреса: 83058, м. Донецьк, вул. Арктики, буд. 1В, поштова адреса: 49022, м. Дніпропетровськ, вул. М.Малиновського, 114; ) на користь Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, 7, , р/р 2986, банк одержувача - ГУДКСУ у Харківській області, МФО 851011, призначення платежу: відшкодування витрат зі сплати судового збору) витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 4868,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Д.О. Доленчук Р.М. Аюпова О.В. Бринцев