РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/7850/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до Приватного підприємства «Бонвояж»
про стягнення 334800,75 грн.

Суддя Грєхова О. А.

Представники сторін:

від позивача: Старчик А. А. - представник за довіреністю

від відповідача: Шилова К. В. - представник за довіреністю, Мостовенко С. О. - представник за довіреністю

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Бонвояж» про стягнення 334800,75 грн. заборгованості, з якої: 113357,35 грн. - пеня, 44231,41 грн. - 3% річних та 177211,99 грн. - інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 порушено провадження у справі №910/7850/15-г, розгляд справи призначено на 27.04.2015.

21.04.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав заперечення на позовну заяву, в яких проти позову заперечив в повному обсязі з підстав того, що відповідно до підпункту 2 пункту 10 Договорів про організацію взаєморозрахунків №268/30 та №302/30, сторони зобов'язались до проведення взаєморозрахунків не вчиняти дій з погашення заборгованості відповідно до договору №13/3761-ТЕ-41 від 28.12.2012. Відтак, враховуючи, що ПП «Бонвояж» сплатило заборгованість за договором №13/3761-ТЕ-41 від 28.12.2012 в повному обсязі, відсутні підстави для стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

В судовому засіданні 27.04.2015 відповідач подав додаткові заперечення на позовну заяву, в яких наголосив на тому, що у розрахунках датою початку прострочки зобов'язань позивач мав би зазначити дату, наступну за датою отримання ПП «Бонвояж» підписаних з боку ПАТ «НАК «Нафтогаз Україна» актів приймання-передачі газу. Крім того, відповідач просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності, встановлені законодавством.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 27.04.2015 оголошено перерву до 25.05.2015.

25.05.2015 відповідач через відділ діловодства суду подав додаткові докази.

В судовому засіданні 25.05.2015 у відповідності до вимог ч. 3 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 02.06.2015.

Представник позивача в судове засідання 02.06.2015 з'явився та підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, крім того подав письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що підписання догвоору про організацію взаєморозрахунків не звільняє сторони від обов'язку належно виконувати свої зобов'язання за договором купівлі-продажу природного газу, а також від відповідальності за наслідки неналежного виконання зобов'язань за вказаним договором.

В свою чергу, представник відповідача в судове засідання також з'явився, надав усні та письмові пояснення по справі, в яких проти позову заперечив в повному обсязі, оскільки договорами про організацію взаєморозрахунків сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, відтак підстави для нарахування штрафних санкцій відсутні.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протоколи судових засідань, які долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.06.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, на яких ґрунтується позов, заслухавши пояснення представників сторін, які приймали участь в розгляді справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

28.12.2012 між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» (продавець) та Приватним підприємством «Бонвояж» (покупець) був укладений Договір купівлі-продажу природного газу №13/3761-ТЕ-41, відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, на умовах цього договору (п. 1.1. Договору купівлі-продажу).

За умовами п. 1.2. Договору купівлі-продажу газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Відповідно до п. 2.1. вказаного Договору продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 1340 тис. куб.м.

Приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами (п.п. 3.3., 3.4. Договору купівлі-продажу).

Пунктами 5.2, 5.3. Договору купівлі-продажу сторони погодили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу становить 1091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за регульованим тарифом та без урахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб.м. природного газу з ПДВ - 1309,20 грн. Загальна вартість цього договору на дату його укладення становить 1754328,00 грн. з ПДВ.

Згідно з п. 6.1. Договору купівлі-продажу оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

За невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим Договором, а у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1 цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.п. 7.1., 7.2. Договору купівлі-продажу).

Договір набуває чинності за умовами пункту 11.1., з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання в силу вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог даного Кодексу і інших актів законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься у п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу вимог ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На виконання умов даного договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1575835,55 грн., що підтверджується наявними матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу: від 27.05.2013 за січень 2013 року на суму 304034,21 грн., від 27.05.2013 за лютий 2013 року на суму 259974,39 грн., від 27.05.2013 за березень 2013 року на суму 286594,35 грн., від 27.05.2013 за квітень 2013 року на суму 124040,14 грн., від 31.10.2013 за жовтень 2013 року на суму 147562,54 грн., від 24.01.2014 за листопад 2013 року на суму 203889,56 грн. та від 24.01.2014 за грудень 2014 року на суму 249740,36 грн., які підписані уповноваженими представниками та скріплені печатками.

За одержаний природний газ відповідачем було сплачено на користь позивача 1575835,55 грн. що підтверджується платіжними дорученнями №8 від 07.05.2014 на суму 1026216,82 грн. та №10 від 04.06.2014 на суму 549618,73 грн., а також випискою з банку Приватного підприємства «Бонвояж», які містяться в матеріалах справи.

Таким чином, зазначеними платежами відповідач повністю погасив заборгованість за отриманий у січні-грудні 2013 року природний газ. Разом з тим, вказані платежі були здійснені з простроченням оплати, що не заперечується відповідачем.

З матеріалів справи також убачається, що 04.03.2014 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в м. Києві (сторона перша), Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (сторона друга), Департаментом житлово-комунальної інфраструктури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (сторона третя), ПП «Бонвояж» (сторона четверта) та НАК «Нафтогаз України» (сторона остання) був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік) №268/30 (далі - Договір №268/30).

Крім того, 03.06.2014 між тими ж самими сторонами був укладений Договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік) №302/30 (далі - Договір №302/30).

Предметом даних договорів є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 року №30.

За зазначеними Договорами №268/30 та №302/30 сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача перед позивачем за спірним договором у розмірі 1575835,55 грн. за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевому бюджету м. Києва для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

Отже, сторони у справі організували взаєморозрахунки із заборгованості за природний газ, отриманий у 2013 році за Договором купівлі-продажу природного газу №13/3761-ТЕ-41 для виробництва теплової енергії, яка була спожита населенням та релігійними організаціями.

При цьому, організовуючи розрахунки з погашення заборгованості за спірним Договором купівлі-продажу природного газу №13/3761-ТЕ-41, у підпункті 2 пункту 10 Договорів №268/30 та №302/30 сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до спірного Договору.

До того ж, строк виконання зобов'язання по оплаті заборгованості у визначеній в ньому сумі, за умовами Договорів №268/30 та №302/30, пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету.

Укладення договору про проведення взаєморозрахунків за рахунок субвенцій з державного бюджету в силу вимог чинного законодавства є диспозитивним правом його учасників.

Так, частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості сторін на власний розсуд визначати умови договору, які і становлять його зміст. Винятком є умови, які конкретно передбачені законом щодо того чи іншого виду договорів.

Тому позивач, уклавши вищевказані п'ятисторонні Договори №268/30 та №302/30, реалізував своє право на вільний вступ у договірні відносини, вибір контрагента, визначення умов договору та встановлення його змісту, зокрема, фактично погодився із встановленням строку погашення заборгованості у сумі 1575835,55 грн. виходячи із моменту перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з Державного бюджету.

Відтак, уклавши Договори №268/30 та №302/30, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений за спірним Договором купівлі-продажу.

Отже, для застосування санкцій, передбачених пунктом 7.2 Договору купівлі-продажу, та наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених Договорами №268/30 та №302/30 і відповідно до пункту 15 якого сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

Як зазначалося вище, відповідачем було сплачено на користь позивача 1575835,55 грн. відповідно до умов Договорів №268/30 та №302/30. Дана обставина сторонами не оспорюється.

Виходячи з того, що зобов'язання з оплати природного газу вартістю 1575835,55 грн. сторони погодили умовами Договорів про організацію взаєморозрахунків №268/30 та №302/30, прострочення оплати за умовами яких відповідачем не допущено, то підстав для задоволення позову про стягнення штрафних та фінансових санкцій за прострочення вказаної суми суд не вбачає.

Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах висловлена Верховним Судом України у постановах від 09.09.2014 (справи №5011-35/1533-2012-19/522-2012, №5011-35/1272-2012-42/527-2012, №5011-1/1043-2012-42/528-2012), від 16.09.2014 (справа №5011-42/1230-2012-69/542-2012), від 23.09.2014 (справа №5011-35/1271-2012), які в силу положень частини 1 статті 111-28 ГПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Зокрема, в силу вимог ст. ст. 33, 34 цього Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивачем же під час розгляду справи не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, з якими закон пов'язує нарахування штрафних та фінансових санкцій за несвоєчасне виконання зобов'язання, у зв'язку з чим відсутні правові підстави для задоволення позову.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, то суд відзначає, що строк позовної давності, як спосіб захисту порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає, оскільки суд відмовляє в позові по суті в зв'язку з недоведеністю позовних вимог і питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть винесеного рішення.

Так, відповідно до п. 2.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, враховуючи, що позивачем не доведено обставин на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову в позові з покладенням судового збору на позивача, в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 43, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 03.06.2015

Суддя О.А. Грєхова