ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 925/2356/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого суддіДемидової А.М.,
суддівАкулової Н.В., Шевчук С.Р. (доповідач)
розглянувши касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Строммаш"
на постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015
у справі№ 925/2356/14 господарського суду Черкаської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Строммаш"
до1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-Магніт" 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс"

провизнання договору недійсним
в судовому засіданні взяли участь представники:

- позивача: не з'явилися

- відповідача-1: не з'явилися

- відповідача-2: не з'явилися

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Строммаш" звернулося до господарського суду Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сатурн-Магніт" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фактор плюс" про визнання недійсним з моменту укладення договору про відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 27.11.2014.

03.02.2015 позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом заборони ТОВ "Сатурн-Магніт" та іншим особам вчиняти дії, направлені на відчуження майна, яке знаходиться за адресою м. Черкаси, вул.14 грудня, 8, а також утриматися Державній реєстраційній службі України в особі структурних підрозділів, в тому числі Реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції Черкаської області, її посадовим особам і державним реєстраторам, державним і приватним нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, від проведення державної реєстрації прав, зокрема права власності, а також внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно будь-які записи щодо такого нерухомого майна.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 (суддя Довгань К.І.), залишеною без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 (у складі головуючого судді Сітайло Л.Г., суддів Баранця О.М., Пашкіної С.А.), у справі № 925/2356/14 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Не погоджуючись з прийнятими у даній справі судовими актами, ТОВ "Завод "Строммаш" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, зокрема ст.ст. 66, 67 ГПК України, зазначивши, що відповідач 1 направляв позивачу 01.12.2014 та 18.02.2015 заяви про намір укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки, просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 у справі №925/2356/14 і прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Завод "Строммаш" про забезпечення позову.

Відповідачі не скористалися правом, наданим ст. 1112 ГПК України, не надали відзиви на касаційну скаргу, що в силу положень статті 1112 ГПК України не перешкоджає перегляду судових актів, що оскаржуються.

Розпорядженням секретаря першої судової палати від 08.06.2015 склад колегії суддів змінено та призначено колегію суддів у складі головуючого судді Демидової А.М., суддів Акулової Н.В., Шевчук С.Р. для розгляду касаційної скарги у справі № 925/2356/14.

08.06.2015 від ТОВ "Завод "Строммаш" надійшла заява про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Демидової А.М., суддів Воліка І.М., Шевчук С.Р. від розгляду касаційної скарги у справі №925/2356/14.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 09.06.2015 у справі №925/2356/14 заяву ТОВ "Завод "Строммаш" про відвід залишено без задоволення у зв'язку з відсутністю правових підстав для відводу судді, передбачених ст. 20 ГПК.

Перевіривши доводи касаційної скарги, юридичну оцінку встановлених фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування судами норм процесуального та матеріального права, колегія суддів Вищого господарського суду України вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Забезпечення позову, за своєю правовою природою, є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів держави, територіальних громад, юридичних або фізичних осіб.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадженні у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно із ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, в тому числі, забороною відповідачеві вчиняти певні дії, забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заява про забезпечення позову є обґрунтованою із зазначенням адекватного засобу забезпечення позову. При цьому обов'язок доказування покладається на особу, яка подала заяву про забезпечення позову. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 33 ГПК України, яка передбачає обов'язковість подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів, що кореспондує зі способами захисту порушених прав. Предмет позову повинен мати правовий характер і випливати з певних матеріально-правових відносин.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, предметом спору у даній справі є визнання недійсним договору, укладеного між ТОВ "Сатурн-Магніт" та ТОВ "Фінансова компанія "Фактор плюс" 27.11.2014, про відступлення права вимоги за договорами іпотеки № 010/05-02/033-08 від 07.05.2008 з та № 010/05-02/033-08 з-1 від 28.05.2008.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову ТОВ "Завод "Строммаш" посилається на те, що ТОВ "Сатурн-Магніт" має намір звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 010/05-02/033-08 від 07.05.2008 з, про що іпотекодавець повідомлявся листами від 01.12.2014 та від 18.02.2015.

Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позовні вимоги про визнання договору недійсним є немайновими і невжиття заходів до забезпечення позову не може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, яке не потребує вчинення виконавчих дій.

Враховуючи те, що нерухоме майно, щодо якого позивач просить вжити заходи до забезпечення позову, не є предметом спору у даній справі, оскільки заявлений позов стосується визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, і позивачем не доведено, що невжиття заходів до забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правомірного висновку про відсутність правових підстав для вжиття заходів до забезпечення позову шляхом заборони відповідачу 1 та іншим особам вчиняти дії, направлені на відчуження майна - предмета іпотеки, а також органам державної реєстрації проводити державну реєстрацію прав та вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи щодо такого нерухомого майна.

З огляду на викладене та враховуючи, що скаржник в силу ст. 33 ГПК України не довів в установленому законом порядку тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог і заперечень та оскільки в силу вимог ст.1117 ГПК України касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти їх, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових актів у справі № 925/2356/14.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Строммаш" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суд від 14.04.2015 та ухвалу господарського суду Черкаської області від 16.03.2015 у справі №925/2356/14 залишити без змін.

Головуючий суддя А.М. Демидова

С у д д я Н.В. Акулова

С у д д я С.Р. Шевчук