КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/29066/14-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Сітайло Л.Г.

Баранця О.М.

Від позивача - Ганага А.С. ( довір. №02-36/3075 від 24.10.14);

Від відповідача - Герасименко Р.І. ( довір. №ГН-С-192/2015 від 10.04.15);

Від третьої особи - Лазаренко А.А.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р.

у справі №910/29066/14-г (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Лазаренко Андрій Анатолійович

про стягнення 23813,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. у справі №910/29066/14-г позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" невиплачену частину суми страхового відшкодування у розмірі 23813 грн 92 коп. та судовий збір у розмірі 1827 грн.

Рішення місцевого господарського суду грунтується нам тому, що оскільки по страховому випадку - ДТП, що сталася 27.11.2010, з боку відповідача мало місце недонарахування суми страхового відшкодування, факт чого встановлено Оболонського районного суду міста Києва від 12.02.2014р., в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України повторного доведення не потребує, вимоги позивача про стягнення з відповідача невиплаченої частини суми страхового відшкодування у розмірі 23813,92 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що ще з 04.03.2011р. ПАТ «Укрсоцбанк» було обізнано про настання страхового випадку, отже листи вигодонабувача від 04.03.2011р., отримані 18 та 23 березня, є останніми документами, отриманими страховиком, що підтверджують настання страхового випадку. Відрахувавши від 18 березня 2011р. 10 робочих днів на складання страхового акту та 5 днів на здійснення виплати страхового відшкодування - датою початку перебігу позовної давності є 3 квітня 2011р. Отже, як зазначає скаржник, останній день на звернення до суду є 2 квітня 2014р., а позивач звернувся до суду лише в грудні 2014р., тобто з пропуском строку позовної давності.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, судова колегія встановила.

Між Публічним акціонерним товариством "Укрсоцбанк" та Лазаренком Андрієм Анатолійовичем (як позичальником) 22.04.2008 укладено договір кредиту №40.29-48/371, за умовами якого банк надав позичальнику у кредит грошові кошти в сумі 29625,00 доларів США, зі сплатою 8,88 процентів річних та кінцевим терміном повернення кредиту - до 22.04.2015.

Відповідно до п. 1.2 вказаного кредитного договору цільове призначення наданого кредиту - для оплати придбаного автомобіля марки Mazda, модель 2, 2008 року випуску, червоного кольору.

В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір застави №013/365-З від 22.04.2008, за яким заставодавець передав в заставу заставодержателю транспортний засіб марки Mazda, модель 2, 2008 року випуску, державний номер АА5081НЕ.

Між Закритим акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" (правонаступником якого є позивач - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО»; страховик) та Лазаренком Андрієм Анатолійовичем (страхувальник) 22.04.2008 укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №-01, об'єктом страхування за яким є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном, а саме: автомобілем марки Mazda, державний номер АА5081НЕ, на випадок настання страхових випадків, зокрема, пошкодження чи знищення транспортного засобу або його частин внаслідок ДТП.

Відповідно до ч. 2 до ст. 985 Цивільного кодексу України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

Статтею 3 Закону України "Про страхування" визначено, що страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

В розділі 2 сторони визначили, що вигодонабувачем за договором є АКБ "Укрсоцбанк".

Згідно зі ст. 8 Закону України "Про страхування" страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

27.11.2010 о 04 год 30 хв в м. Києві по пр-ту Московському, 34, сталася ДТП, а саме: Лазаренко А.А. (третя особа по справі), керуючи автомобілем Mazda, державний номер АА5081НЕ, під час вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду (бетонний відбійник), що призвело до пошкоджень транспортного засобу.

Згідно постанови Оболонського районного суду м. Києва ДТП сталася з вини Лазаренка А.А. через порушення ним Правил дорожнього руху України. Лазаренка А.А. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказану ДТП було визнано відповідачем страховим випадком та на підставі заяви страхувальника про виплату страхового відшкодування від 29.11.2010р., страхового акту №941-02 від 31.03.2011р. відповідачем виплачено суму страхового відшкодування у розмірі 21359,23 грн. Вказану суму було перераховано на рахунок позивача, як вигодонабувача за договором, що підтверджується платіжним дорученням №3902 від 31.03.2011р.

Лазаренко А.А. в грудні 2012 року звернувся до Оболонського районного суду м.Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" про стягнення невідшкодованої суми страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 12.02.2014 у справі №2605/19762/12-ц за позовом Лазаренка Андрія Анатолійовича до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО", третя особа - Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", про стягнення страхового відшкодування та моральної шкоди, у задоволенні позову Лазаренка А.А. було відмовлено з тих підстав, що ПАТ "Укрсоцбанк" як вигодонабувач за договором страхування №-01 від 22.04.2008 не надав згоди Лазаренку А.А. на отримання недоплаченої суми страхового відшкодування.

Разом з цим, в зазначеному рішенні Оболонського районного суду м.Києва встановлено, що відповідачем не донараховано розмір страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту №-01 від 22.04.2008, який становить 23813,92 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначено в п. 2.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

Листом №02-37/67-1134 від 09.07.2014 позивач звернувся до відповідача з претензією, в якій просив здійснити перерахування невиплаченої суми страхового відшкодування у розмірі 23813,92 грн. на користь позивача як вигодонабувача за договором, яка залишена відповідачем без задоволення.

Факт не донарахування суми страхового відшкодування встановлено судовим рішенням в цивільній справі та в силу ст. 35 Господарського процесуального кодексу України повторного доведення не потребує, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача невиплаченої частини суми страхового відшкодування у розмірі 23813,92 грн. підлягає задоволенню.

Щодо доводів відповідача про сплив позовної давності ще 2 квітня 2014р. та про застосування наслідків сплив строку позовної давності судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частино 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Місцевим господарським судом обґрунтовано покладено в основу даного рішення, рішення суду від 12.02.2014р. в цивільній справі №2605/19762/12-ц, яким встановлено факт недонарахування відповідачем суми страхового відшкодування, яке набрало законної сили у лютому 2014 року, а з даним позовом позивач звернувся до Господарського суду міста Києва в грудні 2014 року. Отже, доводи відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності судом обґрунтовано відхилено.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.03.2015р. у справі №910/29066/14-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/29066/14-г.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.2015

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді Л.Г. Сітайло

О.М. Баранець