РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/5898/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Укр Мет»
доSteel Invest Group Ltd
простягнення 2661604 дол. США 95 центів

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Федоренко Д.А. - представник за довіреністю № 11/03-15 від 11.03.2015;

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Укр Мет» з вимогами до Steel Invest Group Ltd про стягнення 2661604 дол США 95 центів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Контракту № 2205 від 22.05.2014 не здійснив оплату за поставлений позивачем товар, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 2661604 дол США 95 центів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 порушено провадження у справі № 910/5898/15-г; розгляд справи призначено на 12.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2015, відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу України, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів та, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 25.05.2015.

25.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнав заборгованість перед позивачем у розмірі 2661604 дол США 95 центів; повідомив, що обізнаний про розгляд справи, призначений на 25.05.2015, та просив розглядати справу без участі представника відповідача.

Судом встановлено, що відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Кирияк Іриною, яка уповноважена діяти від імені Steel Invest Group Ltd на підставі довіреності від 30.06.2014 (нотаріально засвідчений переклад довіреності знаходиться в матеріалах справи).

У судовому засіданні 25.05.2015 представник позивача подав документи на виконання вимог ухвали суду, надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 25.05.2015 не з'явився, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поданим відповідачем відзивом на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що повідомлений про час та дату судового засідання, та просив суд здійснювати розгляд справи без участі представника відповідача.

У судовому засіданні 25.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.05.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Укр Мет» (продавець) та Steel Invest Group Ltd (покупець) укладено Контракт № 2205, відповідно до умов якого продавець продає, а покупець купує сталевий лом нелегованих вуглеводних сталей, загальна кількість, асортимент, сортамент, номенклатура, одиниці виміру, ціна за одиницю виміру і загальна вартість за товар зазначається сторонами у додаткових угодах (специфікаціях), які є невід'ємними частинами Контракту.

Ціна товару визначається у доларах США на умовах поставки DAP (в редакції Інкотермс 2010) - залізничні станції на кордоні України по пунктам поставки, зазначеним в п. 4.1 Контракту (п. 2.2 Контракту).

Згідно з п. 5.2 Контракту, покупець здійснює оплату партії товару, яка відвантажена, прямим банківським переказом на суму, відповідно до виставленого продавцем інвойса. Оплата здійснюється в доларах США не пізніше 30 календарних днів після дати оформлення експортної вантажної митної декларації шляхом переказу грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний в даному Контракті.

Відповідно до п. 10.6 Контракту, він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2015. Строк дії Контракту може бути продовжений за взаємною згодою сторін.

Згідно зі статтею 36 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», порядок притягнення до цивільно-правової відповідальності, здійснення такої відповідальності та звільнення від неї може визначатися зовнішньоекономічними договорами (контрактами), якщо це не суперечить чинним законам України.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про міжнародне приватне право», у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України «Про міжнародне приватне право», зміст правочину може регулюватися правом, яке обрано сторонами, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право», суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Відповідно до п. 9.3 Контракту (в редакції Додаткової угоди від 02.03.2015), будь-які спори та/або розбіжності, які можуть виникнути по даному Контракту або у зв'язку з ним, в тому числі ті, які стосуються його тлумачення, виконання, порушення, припинення або недійсності, і які не можуть бути врегульовані шляхом переговорів, підлягають передачі на розгляд і вирішення до Господарського суду міста Києва відповідно до матеріального права України.

З огляду на викладене, до змісту правовідносин, які виникають із вказаного Контракту, підлягає застосуванню право України, а спір, відповідно до п. 9.3 Контракту (в редакції Додаткової угоди від 02.03.2015), підлягає розгляду в Господарському суді міста Києва.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що 10.06.2014 між сторонами було укладено специфікацію № 1 до Контракту № 2205 від 22.05.2014, якою сторони погодили найменування, кількість, ціну, умови поставки та загальну вартість товару, що поставляється, зазначивши, що загальна вартість товару становить 38265000 дол США 00 центів.

Додатковою угодою № 2 від 26.11.2014 сторони внесли зміни до специфікації № 1, зазначивши, що загальна вартість товару становить 2662500 дол США 00 центів.

Відповідно до п. 4.1 Контракту зазначено, що продавець поставляє товар на умовах базиса поставки DAP (Інкотермс 2010) та вказані пункти поставки.

У специфікації № 1 до Контракту № 2205 від 22.05.2014 сторони зазначили, що поставка здійснюється на умовах DAP (Інкотермс 2010).

Термін DAP (поставка в пункті) означає, що продавець виконав свій обов'язок поставки товару, коли він надав покупцеві товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув в узгоджене місце призначення. Продавець несе всі ризики, пов'язані з доставкою товару в узгоджене місце призначення. Продавець не зобов'язаний виконувати митні формальності або сплачувати імпортні мита при ввезенні товару (правила Інкотермс-2010).

Відповідно до ч. 2 ст. 664 Цивільного кодексу України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до п. 3.1 Контракту, датою поставки кожної партії товару є дата оформлення експортної вантажної митної декларації.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свій обов'язок з поставки товару за специфікацією № 1 (в редакції Додаткової угоди № 2 від 26.11.2014) на загальну суму 2661607 дол США 65 центів, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями експортними вантажними митними деклараціями (належним чином засвідчені копії знаходяться в матеріалах справи) № 500103603/2014/101023 від 16.12.2014 на суму 242451 дол США 90 центів, № 500103603/2014/101023 від 16.12.2014 на суму 74016 дол США 30 центів, № 500103603/2014/101026 від 16.12.2014 на суму 189118 дол США 80 центів, № 500103603/2014/101026 від 16.12.2014 на суму 56967 дол США 00 центів, № 500103603/2014/101029 від 18.12.2014 на суму 174771 дол США 00 центів, № 500103603/2014/101029 від 18.12.2014 на суму 53346 дол США 00 центів, № 500103603/2014/101046 від 22.12.2014 на суму 535995 дол США 90 центів, № 500103603/2014/101046 від 22.12.2015 на суму 164844 дол США 75 центів, № 500103603/2014/101050 від 23.12.2014 на суму 119434 дол США 50 центів, № 500103603/2014/101050 від 23.12.2014 на суму 37064 дол США 25 центів, № 500103603/2014/101058 від 25.12.2014 на суму 322882 дол США 20 центів, № 500103603/2014/101058 від 25.12.2014 на суму 98328 дол США 00 центів, № 500103603/2014/101070 від 29.12.2014 на суму 212938 дол США 20 центів, № 500103603/2014/101070 від 29.12.2014 на суму 65484 дол США 00 центів, № 500103603/2014/101074 від 30.12.2014 на суму 226767 дол США 60 центів та № 500103603/2014/101074 від 30.12.2014 на суму 87192 дол США 25 центів, а також податкових накладних, які підтверджують факт здійснення господарської операції.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

З огляду на встановлений п. 5.2 Контракту строк оплати відповідачем за поставлений товар (не пізніше 30 календарних днів після дати оформлення експортної вантажної митної декларації), суд дійшов висновку, що свій обов'язок з оплати товару відповідач повинен був здійснити в строк по 15.01.2015 за товар, поставлений 16.12.2014; по 19.01.2015 за товар, поставлений 18.12.2014; по 21.01.2015 за товар, поставлений 22.12.2014; по 22.01.2015 за товар поставлений 23.12.2014; по 26.01.2015 за товар, поставлений 25.12.2014; по 28.01.2015 за товар, поставлений 29.12.2014; по 29.01.2015 за товар, поставлений 30.12.2014.

Втім, відповідач у встановлені строки оплату за поставлений позивачем товар за Контрактом № 2205 від 22.05.2014 не здійснив, що було визнано відповідачем у відзиві на позовну заяву, поданому через відділ діловодства суду 25.05.2015.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Наявність та обсяг заборгованості Steel Invest Group Ltd у розмірі 2661604 дол США 95 центів підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем були визнані, у зв'язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Укр Мет» до Steel Invest Group Ltd про стягнення 2661604 дол США 95 центів є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути зі Steel Invest Group Ltd (WC2E 9HA, Сполучене Королівство, м. Лондон, Бедфорд Стріт, 43, офіс 11; реєстраційний номер: 6643032 (office 11, 43 Bedford street, London, United Kingdom WC2E 9HA; registration No. 6643032) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Промислово-фінансова група «Укр Мет» (83057, Донецька обл., м. Донецьк, вул. Грозненська, буд. 19; ідентифікаційний код: 35375211) грошові кошти у розмірі 2661604 (два мільйони шістсот шістдесят одну тисячу шістсот чотири) дол. США 95 центів та судовий збір у розмірі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 02.06.2015

Суддя І.М. Отрош