РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015Справа №910/7624/15-г
Суддя Плотницька Н.Б., розглянувши справу

за позовомПублічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк»
доТовариства з обмеженою відповідальністю «СС-Бюро»
простягнення 60 161 880 грн 69 коп.
Представники:
від позивача: Борух В.А. - представник за довіреністю № 11-юр від 30.01.2015
від відповідача: не з'явились
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства "Європейський газовий банк" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "СС-Бюро" про стягнення 53 583 542 грн 31 коп. заборгованості за кредитним договором № 738-220813 від 22.08.2013, в тому числі: 43 106 500 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 8 947 582 грн 88 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 1 529 459 грн 43 коп. неустойки.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами кредитного договору № 738-220813 від 22.08.2013 не виконав взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та сплати відсотків, у зв'язку з чим у відповідача виникла прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 43 106 500 грн 00 коп., заборгованість зі сплати процентів у розмірі 8 947 582 грн 88 коп., крім того у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором позивачем нараховано неустойку у розмірі 1 529 459 грн 43 коп.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.03.2015 порушено провадження у справі № 910/7624/15-г, розгляд справи призначений на 28.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2015 розгляд справи відкладено на 28.05.2015 у зв'язку з неявкою представника відповідача у судове засідання та неподанням сторонами витребуваних доказів.

Представник відповідача у судове засідання 28.05.2015 не з'явився, клопотання про відкладення розгляду справи не подав, вимоги суду не виконав, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

У судове засідання 28.05.2015 з'явився представник позивача, подав заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 60 161 880 грн 69 коп. заборгованості за кредитним договором №738-220813 від 22.08.2013, в тому числі: 43 106 500 грн 00 коп. заборгованості за кредитом, 10 748 607 грн 88 коп. заборгованості по відсоткам за користування кредитом та 6 306 772 грн 81 коп. неустойки. З огляду на дотримання позивачем при поданні вказаної заяви вимог процесуального законодавства, суд приймає вказану заяву до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача надав усні пояснення по суті справи, відповідно до яких в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Зважаючи на достатність в матеріалах справи доказів, необхідних для повного та об'єктивного вирішення справи, розгляд справи відбувається з урахуванням положень статті 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 28.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

22.08.2013 між Публічним акціонерним товариством Товариства з обмеженою відповідальністю "СС-Бюро" (банк за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Європейський газовий банк" (позичальник за договором) укладено кредитний договір № 738-22082013, відповідно до умов якого банк відкриває позичальнику відкличну кредитну лінію, з лімітом 45 000 000 грн 00 коп. для поповнення оборотних коштів, а позичальник зобов'язується використовувати кредит на визначені договором цілі, та повернути банку кредитні кошти у повному обсязі у строк до 21.08.2014, сплатити проценти за користування кредитними коштами, а також усі штрафні санкції та комісії у разі їх виникнення згідно умов цього договору та чинного законодавства.

Згідно з пунктом 1.2 кредитного договору кредит надається на строк з 22.08.2013 по 21.08.2014 (включно).

У відповідності до пункту 2.1. кредитного договору за користування кредитними коштами кредитними коштами процентна ставка встановлюється в розмірі 25 % річних.

Сплата процентів здійснюється з останнього банківського робочого дня звітного місяці по 25 число місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до пункту 1.2. договору, в день дострокового погашення заборгованості або її частини, або в день дострокового розірвання договору (пункт 2.3 кредитного договору).

В подальшому між сторонами укладалися договори про внесення змін до кредитного договору № 738-22082013 від 22.08.2013, відповідно до яких змінювались умови кредитного договору, а саме:

- договором про внесення змін від 22.11.2013 пункт 2.3 кредитного договору викладено в наступній редакції: «Сплата процентів здійснюється з останнього банківського робочого дня звітного місяці по 30 число місяця, наступного за місяцем нарахування процентів, в день закінчення строку, на який надано кредит, у відповідності до пункту 1.2. договору, в день дострокового погашення заборгованості або її частини, або в день дострокового розірвання договору»;

- договором про внесення змін від 14.03.2014 змінено строк дії кредитної лінії на період з 22.08.2013 до 31.03.2015;

- договором про внесення змін від 23.05.2014 встановлено графік погашення кредиту.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є кредитним договором.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з нормами частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до норм статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору відповідачу було надано кредит у розмірі 45 000 000 грн. 00 коп. на умовах, передбачених укладеним між сторонами кредитним договором № 738-220813 від 22.08.2013, що підтверджується наявноми в матеріалах справи виписками по особовим рахункам за період з 22.08.2013 по 18.05.2015.

Судом встановлено, що позичальник в порушення умов договору та норм чинного законодавства належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання з повернення кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом, у зв'язку з чим в останнього виникла заборгованість з повернення кредиту у розмірі 43 106 500 грн 00 коп. та заборгованість за процентами у розмірі 10 748 607 грн 88 коп., що також не було спростовано відповідачем, зокрема, відповідачем не надано суду доказів повернення кредиту у розмірі 43 106 500 грн 00 коп. та сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10 748 607 грн 88 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 34 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту невиконання відповідачем обов'язку з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредиту у розмірі 43 106 500 грн 00 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10 748 607 грн 88 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором № 738-220813 від 22.08.2013, позивачем нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в розмірі 1 923 985 грн 86 коп. та пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 4 382 786 грн 95 коп.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Нормами статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 6.2 кредитного договору передбачено, що за порушення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів та комісії за користування кредитними коштами, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період за який стягується пеня за кожен день прострочки. У відповідності до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України сторони домовляються, що нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Сплата штрафних санкцій за договором не звільняє позичальника від відшкодування збитків, завданих банку.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для застосування відповідальності (стягнення пені) відповідно до умов пункту 6.2 кредитного договору.

З огляду на вищенаведене та доведення факту несвоєчасності виконання грошового зобов'язання за договором, вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в розмірі 1 923 985 грн 86 коп. та пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 4 382 786 грн 95 коп.

Відповідач правом на судовий захист не скористався, відзиву на позов не подав обставин, наведених у позовній заяві, не спростував, контррозрахунку заявлених до стягнення сум суду не навів.

Враховуючи вищенаведене, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до частини 3 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з пунктом 2 частиною 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється в розмірі 2 відсотків ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальної заробітної плати у місячному розмірі.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 28.12.2014, № 80-VIII, з 1 січня 2015 року мінімальна заробітна плата у місячному розмірі становить 1218 грн 00 коп.

Нормами пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 17.11.2014 № 725 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.11.2014 № 121 «Про початок процедури ліквідації АТ «Єврогазбанк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк».

Враховуючи викладене та виходячи з розміру заявлених позовних вимог у сумі 60 161 880 грн 69 коп., витрати по сплаті судового збору до державного бюджету в розмірі 73 080 грн 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 43, ч. 1, 3 ст. 49, ст. 75, ст.ст. 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Бюро» (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, буд. 21, н/п № 3, ідентифікаційний код 24916057) на користь Публічного акціонерного товариства «Європейський газовий банк» (04073, м. Київ, пр-т Московський, буд. 16, ідентифікаційний код 34693790) заборгованість по кредиту у розмірі 43 106 500 (сорок три мільйони сто шість тисяч п'ятсот) грн 00 коп., заборгованості зі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 10 748 607 (десять мільйонів сімсот сорок вісім тисяч шістсот сім) грн 88 коп., пеню за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 4 382 486 (чотири мільйони триста вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят шість) грн 95 коп. та пеню за несвоєчасну сплату процентів по кредиту у розмірі 1 923 985 (один мільйон дев'ятсот двадцять три тисячі дев'ятсот вісімдесят п'ять) грн 86 коп.

3. Стягнути з Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Бюро» (04205, м. Київ, вул. Маршала Тимошенко, буд. 21, н/п № 3, ідентифікаційний код 24916057) в дохід Державного бюджету України (р/р 3001, Одержувач: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, Банк одержувача: Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві, МФО 820019, ідентифікаційний код 37993783, код платежу: 22030001) судовий збір у розмірі 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 02.06.2015

Суддя Н.Б. Плотницька