РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015№910/2210/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українське-німецьке підприємство "Хорстер"
доФізичної особи-підприємця Медведчука Володимира Станіславовича
простягнення збитків у розмірі 14 002,30 грн.

Головуюча суддя Літвінова М.Є.

Судді Гумега О.В.

Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Шоха С.І. - представник за дов.;

від відповідача: Медведчук В.С.

У судовому засіданні 25.05.2015, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеежною відповідальністю "СПІЛЬНЕ УКРАЇНСЬКЕ-НІМЕЦЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ХОРСТЕР" до Фізичної особи-підприємця Медведчука Володимира Станіславовича про відшкодування збитків 14 002,30 грн. на підставі Договору про виконання робіт та надання послуг №1 від 18.04.2014 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2015 порушено провадження у справі №910/2210/15-г, розгляд справи призначений на 25.02.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.02.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 16.03.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.03.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 01.04.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 01.04.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 20.04.2015.

У судовому засіданні 20.04.2015, в порядку статті 77 ГПК України, оголошено перерву до 22.04.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2015, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 25.05.2015.

В задоволенні клопотань про надсилання повідомлення органу досудового розслідування та огляд і дослідження доказів, суд відмовив з підстав викладених в ухвалі від 22.04.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 22.04.2015 судом із власної ініціативи призначений колегіальний розгляд справи №910/2210/15-г.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 22.04.2015 справу №910/2210/15-г передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Літвінова М.Є., суддя Гумега О.В,, суддя Нечай О.В.

Ухвалою від 22.04.2015 справу прийнято до провадження колегії суддів, розгляд справи призначено на 25.05.2015.

Відповідач звернувся до суду з клопотанням про витребування доказів, в задоволенні якого суд відмовив з огляду на наступне.

В силу положень ч. 1 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів. У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, що перешкоджають його наданню; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має підприємство чи організація; 4) обставини, які може підтвердити цей доказ.

Обов'язок по доведенню обставин покладено положеннями Господарського процесуального кодексу України на сторін у справі, а судом надається оцінка доводам сторін з урахуванням представлених ними доказів.

При зверненні з клопотанням про витребування доказів, сторона має довести перед судом обставини на які зроблені посилання в обґрунтування необхідності вчинення відповідних дій, а не стверджувати про можливе підтвердження отриманими відомостями своїх припущень.

Таким чином, заявлене клопотання відповідача судом визнане необгрунтованим та відмовлено в його задоволенні.

В судовому засіданні 25.05.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників у часників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

18.04.2014 між позивачем (замовник за договором) та відповідачем (виконавець за договором) укладений договір №1 про виконання робіт і надання послуг (далі - договір), предметом якого є: замовник замовляє, а виконавець зобов'язується надати замовнику послуги та виконати роботи вказані в статті 3 цього договору, а замовник - оплатити такі послуги/роботи відповідно до умов і порядку встановленого цим договором та додатками, які після підписання сторонами є його невід'ємною частиною.

Послуги на роботи, що надаються/виконуються виконавцем замовникові за цим договором включають розробку та впровадження комплексної цифрової стратегії, призначеної для розміщення в мережі Інтернет матеріалів замовника з метою просування товарів чи послуг, а саме: SMM, SEO, створення 9розробка) веб-сайту, баннера, програм, розміщення рекламних матеріалів замовника (баннерів на інтернет-прощадках, оголошень у пошукових системах, орендування веб-сайтів), технічна підтримка та контент не наповнення веб-сайтів, стратегічне планування, що включає розробку комунікаційної стратегії, креативної та недійної стратегії, інші послуги за домовленістю сторін.

Засвідчення факту належного виконання робіт/ надання послуг за цим договором є акт виконаних робіт (наданих послуг), підписаний уповноваженими представниками сторін (п. 3.4).

Відповідно до п. 4.1 договору, вартість робіт/послуг, що надаються замовнику за цим договором, визначається у відповідних додатках до цього договору. Загальна сума договору складається з вартості робіт/послуг, визначеної в усіх додатках до цього Договору.

Оплата робіт/послуг виконавця здійснюється у безготівковій формі шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок виконавця вказаний у рахунку-фактурі, у строки і на умовах, визначених у відповідному додатку до цього Договору (п. 4.2).

Сторонами узгоджено, що обмін інформацією в процесі виконання цього договору відбувається шляхом направлення листів електронною поштою уповноваженим особам сторін, призначеним з метою координації виконання умов цього договору за адресами вказаними в п. 5.3 договору.

Після закінчення надання послуг за відповідним додатком виконавець направляє замовнику два примірники акта виконаних робіт (наданих послуг). Замовник зобов'язаний повернути підписаний примірник акта протягом 5робочих днів з моменту отримання, або у випадку виконання/надання з відступами/недоліками робіт/послуг направити виконавцю письмову мотивовану відмову від підписання акта у той самий строк. У випадку отримання виконавцем письмової мотивованої відмови від підписання вказаного акта у вказані строки сторонами складається двосторонній акт з переліком недоліків (рекламаційний акт) (п. 7.1).

Не підписання замовником акта за відсутності мотивованої відмови у зазначений строк фактом визнання повного і належного виконання виконавцем своїх зобов'язань, а роботи/послуги вважаються виконаними/наданими належним чином (п. 7.2).

Відповідно до п. 9.1 договору, він вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.05.2015, однак припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами всіх зобов'язань за договором.

Як свідчать матеріали справи, до договору №1 відповідно до п. 3.2 договору, сторони уклали ряд додатків та додаткову угоду(№1 від 18.04.2014, №2 від 18.04.2014, додаткова угода №OLMP-1/2/1/1 від 19.05.2014, №№OLMP-1/4/1/0 від 19.05.2014, №№OLMP-1/3/0/0 від 19.05.2014, додаткова угода №OLMP-1/4/2/1 від 01.08.2014), в яких визначили найменування, обсяг, вартість, строки та порядок надання послуг/робіт.

В період дії договору, сторонами підписані наступні акти виконаних/наданих робіт/послуг: від 19.05.2014, від 30.06.2014, від 31.07.2014, від 31.08.2014, від 30.09.2014, від 31.10.2014. До кожного акту виконаних робіт/ послуг відповідач надавав позивачу звіти.

В позовній заяві позивач зазначає, що у грудні 2014 року відповідач проінформував позивача про зміну вартості його послуг та позивач відмовився переглядати умови існуючого договору та повідомив відповідача про припинення договору в порядку п. 5.11 договору (лист від 05.12.2014 №1-5/12/14 в матеріалах справи), який надісланий 05.12.2014, згідно фіскального чеку №1059.

Суд дослідив наданий позивачем лист від 05.12.2014 №1-5/12/14 та дійшов наступного висновку.

У вказаному листі на підставу припинення договору №1, позивач посилався на положення п. 5.11 договору.

Пунктом п. 5.11 договору, сторони погодили, що замовник має право ініціювати дострокове припинення виконання робіт/надання послуг за цим договором та його додатками, письмово повідомити виконавця за 30 робочих днів до дати дострокового припинення виконання робіт/надання послуг та оплативши фактично надані послуги/роботи, а також компенсувати виконавцю усі штрафні санкції третіх осіб, залучених до надання таких робіт/послуг, спричинені такою відмовою.

Однак, зі змісту цього пункту договору передбачено право замовника на дострокове припинення виконання робіт/надання послуг за цим договором та його додатками, а не право замовника на односторонню відмову від договору, як про це вважає позивач.

Також, позивач надав до матеріалів справи лист №1-20/01/2015 від 20.01.2015, який адресований відповідачу та в якому зазначив, що з 20.01.2015 припинено дію договору від 18.04.2014 та необхідність повернення надмірно сплачені кошти у розмірі 14 002, 30 грн. (фіскальний чек №1936 від 21.01.2015, №1937 від 21.01.2015, засвідчені копії поштових конвертів, що повернулись позивачу та повідомлення про вручення поштових відправлень).

Умовами договору №1 не передбачено односторонньої відмови від договору, тому слід керуватись положеннями ч. 1 ст. 651 ЦК України, якими передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом(ч. 1ст. 651 ЦК України).

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.3 ст. 651 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 653 ЦК України, у разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Таким чином, доказів погодження сторонами у письмовому вигляді про дострокове припинення дії договору, суду не надано.

Тому відповідно до п. 9.1 договору, вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.05.2015, однак припиняє свою дію не раніше повного виконання сторонами всіх зобов'язань за договором.

Нормами частини 1 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 173 ГК України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Листом №12 від 01.11.2014 відповідач звернувся до позивача з пропозицією змінити договір шляхом укладення додаткової угоди в частині збільшення вартості робіт/послуг до 7 875,00 грн. з 5 500,00 грн.

У відповідь на лист відповідача, позивач (лист №1-8/12/14 від 08.12.2014) заперечив проти збільшення розміру оплати за договором та повідомив про не бажання продовжувати співпрацю (фіскальний чек №1583 від 09.12.2014).

До листа від 08.12.2014, позивач додав акт звірки взаєморозрахунків, який підписаний лише з боку замовника.

Листом від 12.12.2014 №1-12/12/14 позивач повідомив відповідача про необхідність повернути кошти у розмірі 14 002, 30 грн. або надати документи, що підтверджують обґрунтованість розрахунків, за відсутності яких позивач вважатиме ці кошти як безпідставно отримані (фіскальний чек №7381 від 12.12.2014).

В листі №2-12/12/14 від 12.12.2014 позивач вказав, що на його електронну адресу надійшов акт виконання/надання робіт/послуг від 30.11.2014 та акт звірки рекламного бюджету від 30.11.2014. Однак, позивач відмовився підписувати акт в існуючому вигляді, оскільки: відповідачем не надано звіту з переліком виконаних робіт у період з 01.11.2014 по 30.11.2014; наданий до акту акт звірки рекламного бюджету в якому містяться періоди, що не можуть включатись у період з 01.11.2014 по 30.11.2014; запропонував надати пояснення щодо стосовно транзакції іменованої в акті "DNS olimpiysky.com", в чому полягає дана транзакція та коли була замовлена, чому вказано в акті, що вона виконана 19.11.2014 та 02.12.2014, в чому відмінність даних транзакцій; в акті від 30.11.2014 вказано суми у розмірі 1100,00 грн. без ПДВ за "доручені роботи", а тому позивач просив надати звіт з відображенням робіт (які саме доручені і ким) були виконані у період з 01.11.2014 по 30.11.2014 понад вартість базового пакету робіт; позивач просив надати детальну інформацію про "промо послуги (рекламний бюджет)", що включені у акті окремою позицією, "роботи з медіа планування" та "бонусні роботи".

Крім того, позивачу цьому листі зазначив, що після надання письмових пояснень щодо вищевикладеного, ним буде прийнято рішення про підписання або відмову у підписанні наданих документів. (фіскальний чек №7540 від 15.12.2014 свідчить про направлення листа на поштову адресу відповідача).

Для надання послуг/виконання робіт зазначених у статті 3 цього Договору, замовник направляє виконавцю заявку з пропозицією на замовлення послуг (бриф), в якій обов'язково мають бути наведені бажані види робіт та передбачувані строки їх виконання (п. 5.1).

Згідно п.5.2 договору, виконавець приступає до надання послуг/виконання робіт вказаних в ст. 3 договору винятково на підставі підписаного сторонами додатку, що складений щодо таких робіт/послуг та наданих замовником необхідної для початку роботи текстової, графічної, статистичної, довідкової та іншої інформації в електронній формі.

Найменування, обсяг, вартість, строки та порядок надання робіт/послуг вказаних в п. 3.1 договору узгоджуються сторонами у відповідних додатках до цього Договору (п. 3.2).

Всі додаткові роботи/послуги/дії необхідні для виконання робіт/послуг за договором, такі як проведення фотозйомки, набуття прав на використання фотоматеріалів тощо, проводяться виконавцем за умови письмового погодження таких додаткових робіт із замовником (п. 3.3).

З поданих документів до матеріалів справи, суд дійшов висновку, що остання додаткова угода з урахуванням п. 3.2 договору підписана сторонами 01.08.2014 та виконана відповідачем, на підтвердження чого сторонами підписаний акт від 31.10.2014 на суму 5 602,02 грн.

Інших додатків чи додаткових договорів з урахуванням положень п. 3.2,3.3 договору, сторони суду не надали, тобто докази їх підписання відсутні.

Листом №1-25/12/14 від 25.12.2014 позивач відмовився від оплати послуг/робіт.

Таким чином, позивач вважає, що з 20.01.2015 договір №1 припинено, за період дії договору відповідач отримав від позивача кошти у розмірі 43 603,00 грн., тоді як виконано роботи/послуги - 29 600, 70 грн., тому позивачем здійснено передоплату в сумі 14 002, 30 грн., що є підставою для стягнення з відповідача як суми збитків.

23.02.2015 позивач подав до суду нормативно-правове обґрунтування, де зазначає, що договір розірваний, тому відпала правова підстава для утримання коштів позивача, і їх слід стягнути в порядку ст. 1212 ЦК України.

Положення ч. 4 ст. 22 ГПК України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Однак, позивач, не звертався до суду із заявами в порядку ст. 22 ГПК України, тому суд розглядає вимоги про стягнення збитків у розмірі 14 002,30 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору, позивач здійснив оплату коштів на користь відповідача у розмірі 43 603,00 грн. Акти виконаних/наданих робіт/послуг, які підписані сторонами та містяться в матеріалах справи, свідчать про прийняття позивачем послуг/робіт на суму 29 600,70 грн.

Щодо іншого, з листування сторін вбачається про, те, що вони не дійшли погодження щодо найменування, обсягу, вартості та порядку виконання робіт/послуг, після підписання останнього акту від 31.10.2014.

Будь-яких документів на погодження зазначеного, сторони суду не надали.

У своїх поясненнях представники сторін посилаються на акт виконання робіт/послуг від 30.11.2014, який був направлений відповідачем на електронну адресу позивача та від підписання якого останній відмовився.

Однак, на вимоги суду (ухвала від 22.04.2015) про надання акту виконаних робіт/надання послуг від 30.11.2014, що направлявся позивачу в електронному вигляді; письмові пояснення з детальним переліком і вартістю згідно договору наданих послуг і робіт за листопад-грудень 2014 року, відповідач не надав таких документів.

Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 906 ЦК України).

В силу ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. При цьому, у відповідності з ч. 2 цієї норми, під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Відповідно до ст. 218 ГК України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин, у т.ч. у вигляді відшкодування збитків, є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Таким чином, підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст. 224 ГК України, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки; причинний звязок між ними; вина. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Отже, з викладеного вбачається, що кошти у розмірі 14 002,30 грн., сплачені за діючим договором №1 від 18.04.2014, не входить до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного в сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, в задоволенні яких слід відмовити.

Витрати по сплаті судового збору згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 02.06.2015.

Головуюча суддя М.Є. Літвінова

Судді О.В. Гумега

О.В. Нечай