КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 910/333/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Хрипуна О.О.

Станіка С.Р.

при секретарі судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Чорній О.Б.

від відповідача: Шеховцов Є.С.

розглянувши апеляційну скаргу Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2015р. у справі №910/333/15-г (суддя Стасюк С.В.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО"

до Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд"

про стягнення 225720,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до місцевого господарського суду з позовом до Відповідача про стягнення 225720,00 грн., в тому числі 118800,00 грн. пені, 106920,00 грн. штрафу.

Рішенням господарського суду міста Києва №910/333/15-г від 26.03.2015р. позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Відповідача на користь Позивача 118800,00 грн. пені, 106920,00 грн. штрафу, 4514,40 грн. судового збору.

Рішення мотивовано тим, що Відповідач свого обов'язку щодо поставки продукції не виконав, а тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафу за непоставку продукції у встановлені договором строки є законними та обґрунтованими. Водночас, наявність довготривалих та витратних судових процесів, а також тяжкий фінансовий стан Відповідача не є достатніми підставами для зменшення розміру неустойки у спірних відносинах.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції Відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду та відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не досліджено всіх обставин справи та не об'єктивно оцінені докази, надані Відповідачем, внаслідок чого порушено норми матеріального та процесуального права.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015р. прийнято апеляційну скаргу у справі №910/333/15-г до провадження колегією суддів, розгляд скарги призначено на 26.05.2015р.

12.05.2015р. Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення місцевого суду залишити без змін.

Розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та зібрані у ній докази, суд встановив:

12.11.2013р. між Державним підприємством «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» та Відповідачем був укладений договір №746-13-4. за умовам якого Відповідач доручає, а державне підприємство приймає на себе роботу «Вибірковий контроль якості металу котельних труб, призначених для енергетичних компаній України».

Відповідно до п.1.2. договору робота виконується по мірі надходження листів-заявок від Замовника.

Згідно з п.3.4. договору строки проведення робіт залежать від фактичного об'єму виконаних робіт, але не можуть перевищувати 21 календарний день з моменту передачі труб державному підприємству.

05.02.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір поставки №138-ЗЭ, за умовами якого, в порядку та на умовах, передбачених дійсним договором, Відповідач зобов'язався поставити у власність Позивача продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення, код ГК 24.20.1, в асортименті, кількості, строки, за ціною та з якісними характеристиками, які узгоджені сторонами у цьому договорі та специфікаціях, які є невід'ємними частинами договору.

Згідно з п.2.5. договору поставка продукції, яка підлягає сертифікації, здійснюється Відповідачем тільки при наявності відповідних сертифікатів. У разі відсутності сертифікатів, продукція підлягає поверненню.

Відповідно до п.4.1. договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами, з якісними характеристиками та у строки, узгоджені сторонами у специфікації до договору.

Згідно з п.4.2. договору поставка продукції здійснюється на умовах DDP Правил Інкотермс-2010, з урахуванням умов і застережень, що містяться в цьому договорі.

Відповідно до п.4.8. договору зобов'язання Відповідача вважаються виконаними з моменту передачі продукції в розпорядження Позивача в узгодженому місці призначення поставки в асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях до договору.

Згідно з п.6.2. договору у разі не поставки продукції, Відповідач за письмовою вимогою Позивача сплачує Позивачеві неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від вартості продукції, що поставляється за відповідною специфікацією. У разі порушення Відповідачем своїх зобов'язань згідно з цим пунктом понад 10 календарних днів, Відповідач додатково за письмовою вимогою Позивача, сплачує неустойку у розмірі 0,1% від вартості не поставленої продукції за кожен день прострочення.

Відповідно до специфікації до договору від 05.02.2014р. сторони погодили строк поставки всієї продукції - лютий-березень 2014р., місце призначення поставки та найменування продукції, її кількість, вартість та якісні характеристики. Загальна вартість продукції, згідно специфікації становить 2376000,00 грн.

15.04.2014р. Позивач звернувся до Відповідача з листом №71, в якому повідомив, що в зв'язку з простроченням Відповідачем виконання зобов'язання з поставки продукції Позивач вимушений виставити неустойку у вигляді штрафу в розмірі 5% від вартості продукції, а також неустойку в розмірі 0,1% від вартості продукції за кожний день прострочення.

Відповідач листом від 22.04.2014р. повідомив, що він готовий поставити продукцію в кількості 59680 кг, однак чекає висновку ДП "Науково-дослідного та конструкторсько-технологічного інституту трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади", а весь обсяг продукції може бути поставлений до 25.04.2014р.

16.05.2014р. Позивач повторно звернувся до Відповідача з листом №100, в якому зазначив про порушення Відповідачем зобов'язань щодо поставки продукції та повідомив про розірвання договору №138-ЗЭ з 26.05.2014р.

08.09.2014р. Відповідачу було направлено претензію №82/1894 про сплату штрафних санкцій за договором в розмірі 225720,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Згідно з ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.663 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст.231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п.3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлених судом обставин, в 2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір, за яким Відповідач зобов'язався здійснити поставку продукції - труб, відповідно до специфікації, якою визначено кількість цієї продукції, її вартість, якісні характеристики та строки поставки, а Позивач зобов'язався оплатити поставлену продукцію. Проте, в строки визначені специфікацією, Відповідач продукцію не поставив чим порушив умови договору.

Позивач звертався до Відповідача з листом щодо прискорення поставки продукції та сплати штрафних санкції, на що отримав відповідь Відповідача, що поставка буде здійснена до 25.04.2014р. Разом з тим, Відповідач не поставив продукцію, внаслідок чого Позивач звернувся з листом про розірвання договору, оскільки Відповідачем були грубо порушені строки поставки продукції.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що Відповідачем грубо порушено умови договору, а тому вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафних санкцій у заявлених сумах є обґрунтованими.

Перевіривши нарахування пені та штрафу за порушення зобов'язань з поставки продукції, апеляційний суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача на користь Позивача пені на загальну суму 118800,00 грн. та штрафу на загальну суму 106920,00 грн. підлягають задоволенню.

В обґрунтування апеляційної скарги Відповідач зазначив, що продукція у визначний договором строк дійсно не була поставлена, проте не з вини Відповідача. Для виконання договору Відповідач замовив виробництво продукції у ВАТ «Першоуральський новотрубний завод», а також уклав договір з ДП «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» на проведення вибіркового контролю металу котельних труб, призначених для енергетичних компаній України. Однак відбулась затримка щодо виготовлення продукції і відповідно щодо отримання сертифікатів. Оскільки прострочення поставки відбулось не з вини Відповідача, останній просив зменшити штрафні санкції до суми 10000,00 грн.

Разом з тим, апеляційний суд не може погодитись з твердженнями Відповідача виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Згідно з абз.2 ч.1 ст.614 Цивільного кодексу України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, наслідків порушення зобов'язання, ступінь вини відповідача у виникненні спору та інші обставини справи.

Разом з тим, Відповідачем не надано суду доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. Навпаки, документи подані останнім суду, як то договір між Державним підприємством «Науково-дослідний та конструкторсько-технологічний інститут трубної промисловості ім. Я.Ю. Осади» та Відповідачем та митні декларації свідчать про те, що Відповідачем не вжито заходів для виконання свого зобов'язання з поставки продукції в строки, визначені в спірному договорі.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції згідно з ст.104 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.32-34, 36, 43, 49, 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Української державної корпорації по виконанню монтажних і спеціальних будівельних робіт "Укрмонтажспецбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2015р. у справі №910/333/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2015р. у справі №910/333/15-г залишити без змін.

Повний текст постанови складено 03.06.2015р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді О.О. Хрипун

С.Р. Станік