ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р.Справа № 916/40/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Гладишевої Т.Я.

суддів Савицького Я.Ф., Петрова М.С.

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін в судовому засіданні від 03.06.2015 року:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Полілова С.І., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Південь-1"

на рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015 року

по справі № 916/40/15-г

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Південь-1"

про стягнення 43500,29 грн.

В судовому засіданні 03.06.2015 року згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини постанови

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" (далі позивач, ТОВ «Логістик МТС») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро Південь-1" (далі відповідач, ТОВ "Агро Південь-1") про стягнення з останнього заборгованості за договором про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № Е -14/08/14-3 від 14.08.2014р. в розмірі 43500,29 грн., що складається з суми основного боргу 37084,00 грн., пені в сумі 1981,68 грн., 3% річних в сумі 227,20 грн., 7% штрафу у сумі 2595,89 грн. та втрат від інфляції в сумі 1611,52 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом № Е -14/08/14-3 від 14.08.2014р., зазначивши при цьому правовим обґрунтуванням своїх вимог ст. ст. 525, 526, 546, 625, 629, 692 ЦК України та ст. ст. 193, 195, 231 ГК України.

Рішенням господарського суду Одеської області від 19.03.2015 року по справі № 916/40/15-г (суддя Гут С.Ф.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ПІВДЕНЬ-1" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МТС" суму основного боргу у розмірі 27056,50 грн., пеню у розмірі 1981,68 грн., 3% річних у розмірі 227,20 грн., 7% штрафу у розмірі 2595,88 грн., втрат від інфляції у розмірі 1611,52 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1405,85 грн. Провадження у справі № 916/40/15-г в частині заявленої до стягнення суми основного боргу у розмірі 10027,50 грн. припинено. В решті позову відмовлено. Приймаючи рішення про часткове задоволення позову, господарський суд вказав про доведеність та обґрунтованість позовних вимог, що підтверджені належними та допустимими доказами, а враховуючи часткову сплату відповідачем основного боргу у розмірі 10027,50 грн., суд дійшов висновку про припинення провадження у справі в цій частині позовних вимог

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ "АГРО ПІВДЕНЬ-1" звернулось до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вказує про необґрунтованість та необ'єктивність висновків суду які зроблені без повного виявлення всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи. Серед доводів апеляційної скарги, зокрема, скаржник зазначає наступне: - суд першої інстанції не надав належної правової оцінки такій суттєвій обставині як та, що позивач фактично погодився отримати платежі у більш триваючі строки, ніж встановлено у договорі від 14.08.2014 року, тобто фактично погодився приймати від боржника виконання його зобов'язання частинами; - судом проігноровані неодноразові твердження відповідача стосовно постійної часткової оплати наданих позивачем послуг та вимоги про необхідність надання часу для врегулювання заборгованості з позивачем у договірному порядку; - судом невірно застосована ст. 625 ЦК України щодо стягнення втрат від інфляції та річних від простроченої суми у розмірі 1611,52 грн. та 227,20 грн.

В свою чергу, ТОВ "Логістик МТС" 20.04.2015 року звернулось до суду апеляційної інстанції з відзивом на апеляційну скаргу, в якому просило залишити оскаржуване рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015 року по справі № 916/40/15-г без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, вказуючи на його законність, обґрунтованість та підтвердженість належними та допустимими доказами. Розгляд справи ТОВ "Логістик МТС" просило здійснити без участі його представника.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, повноту встановлення обставин справи та відповідність ним висновків суду, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Місцевим господарським судом правильно встановлено та підтверджено в процесі апеляційного перегляду справи, що 14.08.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРО ПІВДЕНЬ-1" (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЛОГІСТИК МТС" (виконавець) укладено договір №Е-14/08/14-3 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом, відповідно до умов якого виконавець взяв на себе обов'язок організувати та виконати доставку автомобільним транспортом ввірений йому замовником вантаж до пункту призначення у встановлений договором чи замовленням строк та видати його особі, яка має право на одержання вантажу, а замовник взяв на себе зобов'язання сплатити за організацію та перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до пункту 2.3 договору сторони узгодили, що плата за перевезення вантажу здійснюється після його фактичного виконання, протягом 5-ти банківських днів з дати підписання кожного акту здачі-прийняття наданих послуг.

Пунктом 4.7 договору встановлено, що за порушення термінів оплати замовник виплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, від вартості несвоєчасно виконаного зобов'язання, а у випадку непогашення заборгованості протягом більш як 30 календарних днів з моменту виникнення такої заборгованості, замовник зобов'язаний додатково, крім пені, сплатити на користь виконавця штраф у розмірі 7% від суми заборгованості.

Матеріали справи свідчать, що позивач свої зобов'язання виконав належним чином, про що надані акти здачі-приймання виконаних робіт (надання послуг): №1441 від 18.09.2014р. на суму 23383,50грн. (частково оплачений на 2089,40грн.); №1454 від 19.09.2014р. на суму 5695,20грн.; №1468 від 22.09.2014р. на суму 1331,40грн.; №1501 від 23.09.2014р. на суму 2940,00 грн.; №1572 від 25.09.2014р. на суму 3145,80грн.; №1685 від 30.09.2014р. на суму 2677,50 грн., які скріплені печатками обох сторін та мають підписи уповноважених осіб.

Проте, відповідачем у встановлені договором строки оплата не проведена, що призвело до заборгованості у розмірі 37084грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. ст. 252, 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ч. 1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Матеріалами справи підтверджено виконання позивачем належним чином своїх зобов'язань за договором №Е-14/08/14-3 про надання послуг транспортного експедирування по перевезенню вантажів автомобільним транспортом та наявність внаслідок неналежного виконання відповідачем у встановлені строки своїх зобов'язань залишку неоплачених послуг у розмірі 37084,00 грн.

В процесі розгляду справи відповідач частково розрахувався з позивачем за надані послуги, сплативши йому 10027,50грн., про що свідчать копії платіжних доручень: №7 від 02.02.2015р. на суму 1900грн.; №55 від 17.02.2015р. на суму 1000грн.; №381 від 19.02.2015р. на суму 1460грн.; №80 від 24.02.2015р. на суму 3000грн., №149 від 12.03.2015р. на суму 2667,50грн.

Приймаючи до уваги те, що відповідачем частково погашена заявлена до стягнення сума основного боргу у розмірі 10027,50грн., що підтверджено відповідними доказами, господарський суд, керуючись п.1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України законно та обґрунтовано припинив провадження у справі № 916/40/15-г в частині стягнення основного боргу у розмірі 10027,50 грн., стягнувши з відповідача несплачену суму основного боргу в розмірі 27056,50 грн.

Крім цього, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з ТОВ "АГРО ПІВДЕНЬ-1" пені в розмірі 1981,68грн. станом на 11.12.2014р. та 7% штрафу у розмірі 2595,89грн.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем термінів оплати, з урахуванням пункту 4.7. договору, укладеного між сторонами, стягнення з відповідача 7% штрафу у розмірі 2595,88грн. та пені у розмірі 1981,68грн. є правомірним.

Також, суд дійшов законного та обґрунтованого висновку стосовно заявленої вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 3%річних у розмірі 227,20грн. та втрат від інфляції у розмірі 1611,52грн. станом на 11.12.2014р., оскільки за вимогами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищезазначені обставини справи, наведені норми матеріального права, що регулюють виниклий між сторонами спір, господарський суд дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРО ПІВДЕНЬ-1" основного боргу в розмірі 27056,50грн., пені у розмірі 1981,68грн., 3%річних у розмірі 227,20грн., 7% штрафу у розмірі 2595,88грн. та втрат від інфляції у розмірі 1611,52грн.

Проте, пунктом 4 резолютивної частини рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015 року зазначено про відмову в решті позовних вимог, про які не йдеться в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

В цього приводу судова колегія зауважує, що господарський суд захищає спірне право і задовольняє позов, якщо спірне право підлягає захисту, або відмовляє в позові, якщо потрібно захищати право відповідача. Також, згідно зі ст. ст. 80, 81 ГПК України господарський суд має право припинити провадження у справі, залишити позов без розгляду.

Як свідчать матеріали справи, господарським судом встановлений факт порушеного права позивача, отже позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням часткової сплати в процесі розгляду справи з припиненням провадження у справі в частині сплаченого боргу у розмірі 10027,50грн. Викладені обставин зумовлюють зміну рішення з викладенням в іншій редакції.

Надане відповідачем суду апеляційної інстанції платіжне доручення № 329 від 28.04.2015 року про сплату 3000,00 грн. не приймається до уваги, оскільки перерахування грошових коштів здійснено після ухвалення рішення від 19.03.2015 року.

Крім цього, відповідно до підпункту 4.7 пункту 4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» частиною другою статті 49 ГПК передбачено, що в разі коли спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Зазначена норма виступає процесуальною санкцією, яка застосовується господарським судом незалежно від того, чи заявлялося відповідне клопотання заінтересованою стороною. У такому застосуванні суду слід виходити з широкого розуміння даної норми, маючи на увазі, що передбачені нею наслідки можуть наставати і в разі неправомірної бездіяльності винної особи, яка не вжила заходів до поновлення порушених нею прав і законних інтересів іншої особи (зокрема, ухилялася від задоволення її заснованих на законі вимог), що змусило останню звернутися за судовим захистом. Так, якщо зменшення позивачем розміру позовних вимог пов'язане з частковим визнанням та задоволенням позову відповідачем після подання позову, то судовий збір у відповідній частині покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, стягненню з відповідача підлягають витрати по сплаті судового збору у сумі 1827,00 грн.

Приймаючи до уваги викладене, керуючись п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст. ст. 99, 101-105 ГПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Південь-1» відмовити.

Рішення господарського суду Одеської області від 19.03.2015 року по справі № 916/40/15-г змінити, виклавши резолютивну частину в наступній редакції:

1.«Позов задовольнити частково.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Південь-1» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Логістик МТС" суму основного боргу у розмірі 27056,50 грн., пеню у розмірі 1981,68 грн., 3% річних у розмірі 227,20 грн., 7 % штрафу у розмірі 2595,88 грн., втрати від інфляції у розмірі 1611,52 грн. та судовий збір у розмірі 1827,00 грн.

3.Провадження у справі в частині стягнення 10027,50 грн. припинити».

Доручити господарському суду Одеської області видати відповідний наказ з зазначенням реквізитів сторін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено та підписано 08.06.2015 року.

Головуючий суддя: Т.Я. Гладишева

Суддя: Я.Ф. Савицький

Суддя: М.С. Петров