УХВАЛА

25.05.2015Справа № 5011-34/1895-2012

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРГО»

на дії державного виконавця Лещенка М.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області по виконанню наказу господарського суду міста Києва від 01.08.2012 у справі №5011-34/1895-2012

за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

до 1) Фізичної особи-підприємця Педченко Катерини Дмитрівни

2) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СЕРГО»

про стягнення 10734180,50 грн.

та за зустрічним позовом Фізичної особи-підприємця Педченко Катерини Дмитрівни

до 1) Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СЕРГО»

про визнання договорів недійсними.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін не з'явилися.

Від відділу ДВС - Лещенко М.М. (державний виконавець, представник за довіреністю).

Обставини справи:

Рішенням господарського суду міста Києва від 13.06.2012 у справі №5011-34/1895-2012 позов Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до Фізичної особи-підприємця Педченко Катерини Дмитрівни та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СЕРГО» про стягнення 10734180,50 грн. задоволено повністю, у задоволенні зустрічного позову Фізичної особи-підприємця Педченко Катерини Дмитрівни до Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» та Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СЕРГО» відмовлено.

01.08.2012 на виконання вищевказаного рішення судом було видано відповідні накази.

Через відділ діловодства суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕРГО» надійшла скарга на дії державного виконавця Лещенка М.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області по виконанню наказу господарського суду міста Києва від 01.08.2012 у справі №5011-34/1895-2012, у якій скаржник просить суд визнати незаконними дії державного виконавця про передачу майнового комплексу № 119, по вулиці Дімітрова в м. Бровари Київської області на реалізацію за стартовою ціною, визначеною відповідно висновку про вартість майна від 22.10.2014 та зобов'язати державного виконавця провести рецензування цього висновку.

Згідно розпорядження (резолюції) заступника голови Господарського суду міста Києва від 13.03.2015 у зв'язку з перебуванням судді Сташківа Р.Б. у відпустці дану скаргу було передано для розгляду судді Грєховій О.А., та ухвалою від 16.03.2015 призначено до розгляду.

Заява скаржника від 25.05.2015 про залишення скарги без розгляду судом була відхилена, оскільки положення статті 121-2 ГПК України, яка регулює порядок розгляду скарг на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби, процедури відкликання скарги та/або залишення скарги без розгляду не передбачає.

Заяву скаржника про зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду міста Києва від 01.08.2012 у справі №5011-34/1895-2012 судом також відхилено, оскільки відповідно до ст. 121-1 ГПК України право зупиняти виконання судового рішення має виключно суд касаційної інстанції.

Сторони своїх представників у судове засідання 25.05.2015 не направили, клопотань про відкладення розгляду скарги не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши подану скаргу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволенні вимог скарги, з огляду на наступне.

У поданій скарзі скаржник не погоджується з листом від 12.01.2015 № 12, у якому державна виконавча служба надала скаржнику рахунок на оплату рецензування висновку про вартість майна від 22 жовтня 2014 року у виконавчому провадженні № 35837832, оскільки скаржник висловив державній виконавчій службі заперечення на висновок.

Також скаржник вважає протиправним те, що не зважаючи на його подальші письмові заперечення, державна виконавча служба повідомила скаржника про передачу майнового комплексу за номером 119, що знаходиться по вулиці Дімітрова в місті Бровари, Київської області на реалізацію за ціною визначенню відповідно до висновку про вартість майна від 22 жовтня 2014 року, обгрунтованість якого не визнається скаржником.

Однак до таких доводів скаржника суд ставиться критично.

Так, у відповідності до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. І у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Арешт же майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

19.12.2014 до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області надійшов лист директора ТОВ «Серго» (Відповідач-2, скаржник) про призначення рецензування звіту про оцінку майна (майновий комплекс, загальною площею 2215 м.кв., що розташований за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Дімітрова, 119).

За приписами пунктів 4, 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна. Витрати, пов'язані з рецензуванням звіту, несе сторона, яка заперечує проти результатів оцінки. У разі незгоди з оцінкою, визначеною за результатами рецензування, сторони мають право оскаржити її в судовому порядку в десятиденний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання.

Отже, дії державного виконавця по призначенню рецензування, пропозиція скаржнику оплатити рецензування, та після не отримання підтвердження оплати (тобто за відсутності рецензування) - передача майна на реалізацію за чинною оцінкою, то такі дії державного виконавця повністю відповідали вищеописаним нормам закону, та зокрема ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстави для задоволення скарги з наведених скаржником обґрунтувань у суду відсутні.

Керуючись ст. ст. 86, 121-2 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «СЕРГО» на дії державного виконавця Лещенка М.М. відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Київській області по виконанню наказу господарського суду міста Києва від 01.08.2012 у справі №5011-34/1895-2012 (виконавче провадження № 35837832), відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Суддя О.А. Грєхова