ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

09.06.15р. Справа № 904/3428/15
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м. Київ

до Дніпропетровського національного університета залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, м. Дніпропетровськ

про стягнення 68 665,13 грн.

Суддя Кармазіна Л.П.

Представники:

від позивача: Букоємський Р.В., представник, довіреність № 14-38 від 13.05.2014р.

від відповідача: Краснов Л.Д., представник. довіреність № 7614 від 12.02.2015р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна про стягнення 68 665,13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору купівлі-продажу природного газу №13/3722-ТЕ-4 від 12.02.2013р., в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 22.04.2015 року, порушено провадження у справі, а розгляд справи призначено на 14.05.2015 року.

14.05.2015 року представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у повному обсязі, просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з неотриманням позовної заяви та необхідністю надання часу для ознайомлення з позовною заявою.

В судовому засіданні, в присутності представників сторін оголошено перерву до 19.05.2015 року

19.05.2015 року представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до канцелярії відзив на позовну заяву, яким просив у позовних вимогах позивача в частині стягнення пені у розмірі 22 767,19 грн., 3% річних у розмірі 6256,15 грн., інфляційних у розмірі 39 641,79 грн. відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду від 19.05.2015р., в зв'язку з неявкою представника відповідача, розгляд справи відкладено на 09.06.2015р.

09.06.2015 року представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову, просив суд в позові відмовити.

09.06.2015р. в порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (продавець-позивач) та Дніпропетровським національним університетом залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (покупець - відповідач) укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/3722-ТЕ-4 від 12.02.2013р., відповідно до умов якого, з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.12.2013 року, продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році та у І півріччі 2014 року природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору. (а.с. 9-14)

Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності). (п.1.2. договору)

Відповідно до п.11.1. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.12.2013 року, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині передачі газу до 30 червня 2014 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Згідно п.2.1. договору, з урахуванням додаткової угоди №1 від 31.12.2013 року, продавець передає покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 1511 тис.куб.м. Продавець передає покупцеві у січні - червні 2014 року газ, спожитий покупцем за цим договором у грудні 2013 року. Фактичні обсяги, що передаються за цим договором у 2014 році, зазначаються помісячно в актах приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п.3.3. договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Пунктом 3.4. договору передбачено, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірники акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п.5.1. договору, ціна (граничний рівень ціни) на газ для теплопостачальних підприємств та послуги з його транспортування установлюються НКРЕ.

Згідно п.6.1. договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач, на виконання умов договору, протягом січня 2013р. - липня 2013р. та вересня 2013 - грудня 2013 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 531 043,95 грн.

Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідачем було порушено встановлений п.6.1 договору строк розрахунку за отриманий природний газ, в зв'язку з чим, позивач вважає, що у нього виникло право для застосування п. 7.2. договору, яким передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, тому позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 22 767 грн. 19 коп.

А також, на підставі ст. 625 ЦК України, у зв'язку з порушенням відповідачем строків оплати за прийнятий природний газ, позивач нарахував відповідачу 3% річних у сумі 6256,15 грн. та втрати від інфляційних процесів в сумі 39641,79 грн.

Дослідивши матеріали справи та подані докази, заслухавши представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав:

Сторони є суб'єктами господарювання, тому відповідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків сторін, що виникли на підставі зазначеного договору і є господарськими зобов'язаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з приписами ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. (ст. 530 ЦК України )

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Положеннями ст. 229 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором, протягом січня 2013р. - липня 2013р. та вересня 2013 - грудня 2013 року поставив відповідачу природний газ на загальну суму 1 531 043,95 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками підприємств позивача та відповідача, копії яких містяться в матеріалах справи. (а.с.16-26)

З матеріалів справи вбачається, що відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставлений природний газ: в січні 2013 року (266 088,34 грн.) - в строк до 14.02.2013 року; в лютому 2013 року (242 253,06 грн.) - в строк до 14.03.2013року; в березні 2013 року (237 588,38 грн.) - в строк до 14.04.2013 року, в квітні 2013 року (93742,66 грн.) - в строк до 14.05.2013 року, в травні 2013 року (31651,23 грн.) - в строк до 14.06.2013 року, в червні 2013 року (31 183,90 грн.) - в строк до 14.07.2013 року, в липні 2013 року (9 504,79 грн.) - в строк до 14.08.2013 року, у вересні 2013 року (24 742,56 грн.) - в строк до 14.10.2013 року, в жовтні 2013 року (101 253,53 грн.) - в строк до 14.11.2013 року, в листопаді 2013 року (177 036, 57 грн.) - в строк до 14.12.2013 року, в грудні 2013 року (309 998,93 грн.) - в строк до 14.01.2014 року.

Відповідачем оплата поставленого природного газу здійснена з порушенням встановленого договором строку, про що свідчать наявні в матеріалах справи сальдова відомість та довідка по операціях позивача з відповідачем (а.с.30-32), тобто відповідачем порушено умови договору, який підписаний між сторонами.

Зобов'язання відповідача, щодо своєчасної оплати за отриманий газ передбачено умовами договору та нормами законодавства.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошових зобов'язань на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Тому підставою відповідальності за грошовим зобов'язанням є сам факт порушення зобов'язання, який полягає в неповерненні відповідних грошових коштів у строк, і цей факт є вирішальним для застосування такої відповідальності.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Відповідно до п. 3.2. Постанови Пленуму ВГСУ "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17.12.2013 року, розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Суд перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, встановив, що позивачем було здійснено нарахування інфляційних втрат без врахування положень викладених в п. 3.2. Постанови Пленуму ВГСУ №14 від 17.12.2013 року, оскільки відповідно до наданого розрахунку, позивач здійснив нарахування інфляції наступним чином:

- за зобов'язаннями вересня 2013 року за період з жовтня 2013 року по листопад 2013р. на суму 148,65 грн., позивач не врахував, що оплата за поставлений природний газ повинна була здійснена відповідачем у жовтні 2013р., таким чином нарахування інфляційних втрат повинно було здійснюватись за листопад 2013р.

- за зобов'язаннями жовтня 2013 року за період з листопада 2013 року по грудень 2013р. на суму 326 грн. 22 коп., не врахував, що оплата за поставлений природний газ повинна була здійснена відповідачем у листопаді 2013р., таким чином нарахування інфляційних втрат повинно було здійснюватись за грудень 2013р.

- за зобов'язаннями листопада 2013 року за період грудня 2013 року на суму 885,18 грн., позивач не врахував, що оплата за поставлений природний газ повинна була здійснена відповідачем у грудні 2013р., таким чином нарахування інфляційних втрат повинно було здійснюватись починаючи з січня 2014р.

- за зобов'язаннями грудня 2013 року за період з січня 2014 року по жовтень 2014р. на суму 38281 грн. 74 коп., позивач не врахував, що оплата за поставлений природний газ повинна була здійснена відповідачем у січні 2014р., таким чином нарахування інфляційних втрат повинно було здійснюватись починаючи з лютого 2014р. по жовтень 2014 року.

Судом перераховано наданий позивачем розрахунок, у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат у розмірі 39641 грн. 79 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 38178 грн. 34 коп.

Судом перевірено розрахунок 3% річних з урахуванням п.1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17 грудня 2013 року, яким встановлено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. (Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну, судом встановлено, що наданий позивачем розрахунок здійснено вірно.

Виходячи з того, що факт отримання відповідачем природного газу від позивача є доведеним матеріалами справи, а оплата за поставлений природний газ відповідачем проведена у повному обсязі та у встановлений строк не була, що доведено позивачем шляхом надання належних доказів та не заперечується відповідачем, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми 3% річних у розмірі 6256 грн.15 коп. - підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 22 767 грн.19 коп., суд зазначає наступне:

Відповідно до положень ст.ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 611 ЦК України одним із наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В зв'язку з неналежним виконанням умов договору, на підставі п. 7.2. договору, яким передбачено, що у разі невиконання покупцем умов пункту 6.1. цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 22 767 грн. 19 коп.

З огляду на зазначені обставини справи та приписи законодавства, суд перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, з урахуванням п.1.9. Постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" №14 від 17 грудня 2013 року, яким встановлено, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені. (Якщо у договорі виконання грошового зобов'язання визначається до настання певного терміну, (частина друга статті 252 ЦК України), то останнім днем виконання такого зобов'язання вважається день, що передує цьому терміну, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 22 767 грн. 19 коп. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву з приводу того, що відповідач є бюджетною установою, а затримка проплати була здійснена головним управлінням державної казначейської служби України Дніпропетровської області м. Дніпропетровська, що і спричинило виникнення заборгованості зі сторони відповідача перед позивачем, суд не приймає до уваги, в зв'язку з тим, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Щодо заперечень відповідача, викладених у відзиві на позов, щодо застосування строку позовної давності до заявленої позивачем пені, суд зазначає наступне:

До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік (спеціальна позовна давність) (стаття 258 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Враховуючи, що умовами п. 9.3. договору сторони погодили строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань - тривалістю у 5 років, суд відмовляє в задоволенні заяви Дніпропетровського національного університета залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна про застосування позовної давності в один рік до позовних вимог про стягнення пені.

Отже, факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором, щодо своєчасної оплати за поставлений природний газ встановлено судом та доведено матеріалами справи.

Згідно зі ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 49, 82-85, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського національного університета залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, (49010, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Лазаряна, 2, ) на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) пеню в розмірі 22767 грн. 19 коп., інфляційні втрати в розмірі 38178 грн. 34 коп., 3% річних у розмірі 6256 грн. 15 коп. та суму судового збору у розмірі 1788 грн. 06 коп.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскаржене протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 10.06.2015р.

Суддя Л.П. Кармазіна