ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 р. Справа№ 914/1020/15

Господарський суд Львівської області у складі судді Бортник О.Ю. при секретарі судових засідань Гривняк Г.Т., розглянув у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю (надалі - ТзДВ) «Львівська автобаза № 1», м. Львів,

до відповідача Приватного підприємства (надалі - ПП) «Львів-Транс», м. Львів,

про стягнення 33987,13 грн.

За участю представників:

від позивача - Хром'як У.В. - представник,

від відповідача - не з'явився,

Суть спору: ТзДВ «Львівська автобаза № 1», м. Львів, звернулось до господарського суду Львівської області з позовом про стягнення з ПП «Львів-Транс», м. Львів, 26046 грн. боргу, 1200,85 грн. трьох процентів річних, 6740,28 грн. інфляційних. Позовні вимоги мотивовано невиконанням відповідачем умов Договору оренди приміщень № 21 від 03.05.2011 р., а також нормами ст.ст. 526, 610, 625, 901 ЦК України. Згодом, 08.05.2014 р., позивачем подано заяву від 29 квітня 2015 р. про уточнення позовних вимог, якою фактично збільшено позовні вимоги в частині 3 % річних до 1479,27 грн.

Представник позивача у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач вимог ухвал суду не виконав, витребуваних доказів не подав, явки свого представника в засідання суду не забезпечив.

З огляду на те, що позивачем не надано на вимогу ухвали суду від 12.05.2015 р. доказів надіслання відповідачу заяви про збільшення позовних вимог та у судовому засіданні повідомлено, що вона відповідачу не надсилалась, згадана заява судом по суті не розглядається. Позовні вимоги розглядаються судом в межах, викладених у позовній заяві.

Враховуючи відсутність клопотань про відкладення розгляду справи з боку відповідача, суд вважає за можливе розглянути спір у справі на підставі ст. 75 ГПК України за наявними у ній матеріалами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі докази, господарський суд Львівської області дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Договір є обов'язковим до виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Між сторонами у справі 03 травня 2011 р. укладено Договір оренди № 21 приміщення загальною площею 16,4 кв. м, розташованого у м. Львові по вул. Пасічна, 127. На підставі цього договору позивач передав відповідачу приміщення, яке є предметом договору, 03 травня 2011 р. Вказане підтверджується підписаним сторонами актом прийняття-передачі. У матеріалах справи відсутні та сторонами суду не подані передбачені п. 4.3. Договору докази розірвання чи припинення дії Договору, а також докази повернення відповідачем позивачу предмета оренди за договором. Відтак, вказаний договір відповідно до вимог згаданого пункту 4.3. автоматично пролонговувався. З урахуванням положень пунктів 5.1. та 5.2. Договору оренди за період з квітня 2013 р. по березень 2015 р. відповідач мав сплатити позивачу 27552 грн. Позивач стверджує, що відповідач заборгував йому за період часу з 01.04.2013 р. по 04.03.2015 р. 26046 грн. орендної плати. При цьому представником позивача пояснено, що за період з квітня 2013 р. по березень 2015 р. відповідачем оплати не здійснювались, однак мала місце переплата з орендної плати за попередні періоди. У матеріалах справи відсутні та відповідачем на вимоги ухвал суду не надані докази, які б спростовували позовні вимоги в частині основного боргу або свідчили про його добровільне погашення. За таких обставин, 26046 грн. заборгованості підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи наведене, наявність переплати відповідача за попередні місяці оренди, позивачем обґрунтовано заявлено до стягнення з відповідача на підставі ст. 625 ЦК України лише 4640,12 грн. інфляційних та 636,01 грн. трьох процентів річних за період прострочення виконання грошового зобов'язання з квітня 2013 р. по січень 2015 р., включно. Решта позовних вимог в цих частинах задоволенню не підлягають, оскільки позивачем допущено арифметичні помилки при їх обчисленні, необґрунтовано не враховано періоди часу, коли індекси інфляції були меншими 100 %, а також безпідставно обчислено інфляційні та три проценти річних одразу за весь період часу із заборгованості в розмірі 26046 грн. Тоді як вказана заборгованість утворювалась з наростаючим підсумком за період з квітня 2013 р. по березень 2015 р. Крім цього, заборгованість з орендної плати за лютий та березень 2015 р. у відповідача виникла 05.02.2015р. та 05.03.2015 р. відповідно, проте позивач просить стягнути з відповідача інфляційні та три проценти річних по січень 2015 р. і з цих заборгованостей також. За таких обставин, позивачем помилково нараховано 3 % річних та інфляційні за січень 2015 р. з заборгованості, яка станом на 31.01.2015 р. ще не виникла.

На підставі ст. 49 ГПК України судові витрати у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 75, 82, 83, 84, 85, 116 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Львів-Транс» (79070, м. Львів, вул. Чукаріна, 11/21, ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Львівська автобаза № 1» (79036, м. Львів, вул. Пасічна, буд. 127, ) 26046 грн. заборгованості, 4640,12 грн. інфляційних, 636,01 грн. трьох процентів річних та 1683,74 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

2. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

3. Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

4. Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку, встановленому розділом ХІІ ГПК України.

Повне рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя Бортник О.Ю.