РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/8260/15-г

За позовом Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація»

До Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

Про стягнення 2 782,71 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники учасників судового процесу:

Від позивача: Семененко Л.М. представник за довіреністю № 155/1/03-54 від 12.01.15.

Від відповідача: Беляєва Н.М. представник за довіреністю № 2412/18 від 15.04.15.

Від третьої особи: Круть В.О. представник за довіреністю № 062/02/07-875 від 29.01.15.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (далі - позивач) до Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва (далі - відповідач) про стягнення 2 782,71 грн., а саме: 2,00 грн. - плати за користування приміщенням, 2 280,06 грн. - компенсації витрат підприємства, 36,84 грн. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 463,71 грн. - податку на додану вартість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.15. порушено провадження у справі № 910/8260/15-г, на підставі ст. 27 Господарського процесуального кодексу України залучено до участі в розгляді справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Департамент комунальної власності міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - третя особа); розгляд справи призначено на 21.04.15.

21.04.15. відповідачем через відділ діловодства суду було подано письмовий відзив на позовну заяву, в якому Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва проти позову заперечує з підстав, викладених в відзиві.

В судових засіданнях 21.04.15, 14.05.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 14.05.15., 26.05.15., про що учасники судового процесу були повідомлені під розписку.

26.05.15. позивачем через відділ діловодства та в судовому засіданні було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 26.05.15. на підставі ч. 3 ст. 77 ГПК України було оголошено перерву до 03.06.15., про що учасники процесу були повідомлені під розписку.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.06.15. за заявою позивача на підставі ст. 69 ГПК України було продовжено строк вирішення спору у справі № 910/8260/15-г на п'ятнадцять днів.

В судовому засіданні 03.06.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 03.06.15. проти позову заперечував.

Третя особа в судовому засіданні 03.06.15. підтримала позовні вимоги Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація».

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/8260/15-г.

В судовому засіданні 03.06.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.09. між Комунальним підприємством «Дирекція з управління та обслуговування нежитлового фонду» Дарницького району міста Києва, як Орендодавцем та відповідачем, як Орендарем, було укладено Договір № 452 оренди нерухомого майна (будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Дарницького району міста Києва (далі - Договір № 452), відповідно до умов якого Орендодавець на підставі розпорядження Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 10.12.08. № 1504 передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно, що належить до комунальної власності територіальної громади Дарницького у місті Києві району за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, 9 загальною площею 1 149,50 кв.м.

Строк дії Договору № 452 сторонами було погоджено з 01.01.09. по 01.12.25.

Договором про внесення змін та доповнень до Договору № 452 його було викладено в новій редакції, присвоєно номер 147, датою укладення Договору № 147 визначено 13.03.12.

Таким чином, 13.03.12. між третьою особою (далі - Орендодавець), відповідачем (далі - Орендар) та позивачем (далі - Підприємство, Балансоутримувач) підписано Договір № 147 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду (далі - Договір № 147), відповідно до умов якого (п. 1.1, п. 2.1, п. 2.4), Орендодавець передає, а Орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлове приміщення), що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва, загальною площею 1 149,50 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Вербицького, б. 9 (далі - об'єкт оренди) та знаходиться на балансі позивача.

На виконання на умов Договору між сторонами було підписано акт приймання-передачі об'єкту оренди від 13.03.12.

Строк дії Договору сторонами погоджено п. 9.1 Договору з 30.12.11. по 29.12.14.

Відповідно до п. 3.1 Договору, за користування об'єктом оренди Орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.11. № 34/6250 і становить 1 грн. на рік.

Крім орендної плати Орендар сплачує: компенсацію витрат підприємства, та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою (п. 3.3 Договору).

Положеннями п. 3.5 Договору сторонами погоджено, що додатково до орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується Орендарем разом з орендною платою.

Відповідно до п. 3.6 Договору, орендна плата, компенсація витрат підприємства сплачується Орендарем на рахунок Балансоутримувача (Підприємства) починаючи з дати підписання акта приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати та компенсації витрат підприємства є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об'єкта оренди Орендодавцеві.

Згідно з п. 3.7 Договору, орендна плата, компенсація витрат підприємства сплачуються Орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності Орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Зобов'язання Орендаря по сплаті орендної плати, компенсації витрат підприємства забезпечуються у вигляді авансової плати в розмірі не менше ніж орендна плата, компенсація витрат підприємства за два місяці. Орендар сплачує авансовий платіж протягом 10 календарних днів з дати підписання Договору. Підприємство зараховує авансовий платіж як орендну плату, компенсацію витрат підприємства за останні два місяці строку дії договору оренди, індексація орендної плати в цьому випадку проводиться відповідності до Методики розрахунку орендної плати (п. 3.10 Договору).

Додатковою угодою від 07.05.13. до Договору № 147 за домовленістю сторін було збільшено площу об'єкту оренди з 1 149,50 кв.м до 1 227,00 кв.м, та уточнено адресу об'єкту оренди: м. Київ, вул. Вербицького, б. 9 літер А.

При цьому, у відповідності до наявних в матеріалах справи актів про фактичне використання нежилих приміщень в будинку № 9 на вул. Вербицького, відповідачем фактично без укладення відповідного договору оренди додатково використовувались наступні нежилі приміщення:

- приміщення площею 30,4 кв.м за період з 30.12.11. по 06.05.13., тобто по день внесення 07.05.13. змін в Договір № 147 в частині збільшення орендованої площі;

- приміщення площею 47,10 кв.м за період з 13.11.12. по 06.05.13., тобто по день внесення 07.05.13. змін в Договір № 147 в частині збільшення орендованої площі.

Факт користування зазначеними приміщення ми відповідач не заперечує, однак вказує на те, що такі приміщення йому за актом не передавались.

Однак, суд відзначає, що такі приміщення не могли передаватись відповідачу по акту, оскільки він ними фактично користувався без відповідного договору оренди, за періоди, вказані вище, аж по день, коли сторони уклали додаткову угоду до Договору № 147 про збільшення орендованої відповідачем площі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що в зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по сплаті компенсації витрат підприємства, орендної плати, компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою за приміщення площею 30,4 кв.м та площею 47,10 кв.м, що використовувались відповідачем без договору оренди, позивач змушений був звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться і в Господарському кодексі України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договорів, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що в силу зобов'язання одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють: Кабінет Міністрів України, а також Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо державного майна; органи, уповноважені Верховною Радою Автономної Республіки Крим, - щодо майна, яке належить Автономній Республіці Крим; органи місцевого самоврядування - щодо майна, яке перебуває в комунальній власності. Відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній республіці Крим або перебуває в комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно - правовими актами (ст. 2, ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлялась вимога № 155/1/03-1252 від 06.03.15. про сплату заборгованості за фактичне використання приміщень.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Судом встановлено, що відповідач свій обов'язок по сплаті орендної плати, компенсації витрат підприємства та компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою не виконав, доказів повної оплати заборгованості за період заявлений в позовній заяві до матеріалів справи не надав.

Судом встановлено, що позивач нараховував відповідачу орендну плату, компенсацію витрат підприємства та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою та ПДВ на вказані суми за приміщення площею 30,4 кв.м за період з 30.12.11. по 06.05.13., внаслідок чого за означений період за вказане приміщення відповідач повинен сплатити позивачу 1,00 грн. - плати за користування приміщенням, 1 470,12 грн. компенсації витрат підприємства, 23,92 грн. - компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 299,01 грн. - ПДВ, а разом 1 794,05 грн.

Судом встановлено, що позивач нараховував відповідачу орендну плату, компенсацію витрат підприємства та компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою та ПДВ на вказані суми за приміщення площею 47,10 кв.м за період з 30.11.12. по 06.05.13., внаслідок чого за означений період за вказане приміщення відповідач повинен сплатити позивачу 1,00 грн. - плати за користування приміщенням, 809,94 грн. компенсації витрат підприємства, 12,92 грн. - компенсацію витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 164,80 грн. - ПДВ, а разом 988,56 грн.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.12. «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Відповідно до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

При цьому, суд відзначає, що надані відповідачем акти звірки розрахунків, по яким заборгованість відповідача перед позивачем відсутня, проводились між сторонами по Договору № 452 та по Договору № 147, а не по фактичному використанню двох приміщень загальною площею 77,50 кв.м. Крім того, надаючи в судовому засіданні 26.05.15. копії платіжних доручень, відповідач стверджував що ним сплачені всі платежі за Договором № 147 та Договором № 452, однак не надав доказів оплати заборгованості за приміщення площею 30,4 кв.м за період з 30.12.11. по 06.05.13. та за приміщення площею 47,10 кв.м за період з 30.11.12. по 06.05.13., внаслідок чого вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на позивача, оскільки у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. При цьому за приписами п. 18 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються Пенсійний фонд України та його органи; органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, Фонду соціального страхування України, Фонду соціального захисту інвалідів і його відділення.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Управління пенсійного фонду України в Дарницькому районі міста Києва (02091, м. Київ, вул. Вербицького, 9; ідентифікаційний код 26087329) на користь Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01034, м. Київ, вул. Володимирська, б. 51-А; ідентифікаційний код 03366500) 2 (дві) грн. 00 коп. - плати за користування приміщенням, 2 280 (дві тисячі двісті вісімдесят) грн. 06 коп. - компенсації витрат підприємства, 36 (тридцять шість) грн. 84 коп. - компенсації витрат підприємства за користування земельною ділянкою, 463 (чотириста шістдесят три) грн. 71 коп. - податку на додану вартість.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.15.

Суддя Т.М. Ващенко