ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" червня 2015 р. Справа № 918/890/14

Господарський суд Рівненської області у складі суддів: Бережнюк В.В. (головуючий), Романюк Р.В., Качур А.М. розглянувши матеріали справи

за позовом Публічне акціонерне товариство "Волинь-Цемент"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача :

Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця"

до відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Лювада"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача :

Державний реєстратор реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Мішура Вадим Васильович

про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування державної реєстрації права власності

Представники :

від позивача : Клим Л.В.

від відповідача : Чучалін В.І., Бабак Л.В.

від третьої особи - ДТГО "Львівська залізниця" : не з'явився

від третьої особи - державного реєстратора : не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Волинь-Цемент" звернулося до господарського суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Лювада", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача : Державне територіально-галузеве об'єднання "Львівська залізниця", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державний реєстратор реєстраційної служби Здолбунівського районного управління юстиції Мішура Вадим Васильович, про

- визнання недійсним свідоцтва №8116108 від 17.08.2013 р. про право власності на нерухоме майно - під'їзні залізничні колії, які знаходяться за адресою Рівненська область, м.Здолбунів, вул. Шевченка, 1, видане державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції для ТзОВ "Лювада";

- скасування державної реєстрації права власності ТзОВ "Лювада" на під'їзді залізничні колії довжиною 2,1 км., які знаходяться за адресою Рівненська область, м.Здолбунів, вул. Шевченка, 1.

Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 жовтня 2002 року Державний орган приватизації - Український концерн підприємств та організацій цементної і азбестоцементної промисловості «Укрцемент» Актом передачі нерухомого майна передав у власність Здолбунівському акціонерному товариству відкритого типу по виробництву цементу і шиферу «Волинь» нерухоме майно, яке включало в себе залізничні колії широкі (пункт 245 Акту) та залізничні колії з 5 стрілковими переводами (пункт 250 Акту).

Позивач є правонаступником Здолбунівського відкритого акціонерного товариства «Волинь-Цемент», яке, в свою чергу було правонаступником Здолбунівського акціонерному товариству відкритого типу по виробництву цементу і шиферу «Волинь» .

1 липня 2004 року прийнятий Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до п.4. ст. З вказаного Закону України - Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

Станом на момент передачі нерухомого майна у власність Здолбунівському акціонерному товариству відкритого типу по виробництву цементу і шиферу «Волинь» 17 жовтня 2002 року, згідно положень та той час діючого законодавства державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна не здійснювалась.

Таким чином, у відповідності до положень, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень» презюмується право власності «Волинь-Цемент» на залізничні під'їзні колії без його державної реєстрації.

Згадані колії проходять через земельну ділянку, власником якої є ТзОВ "Лювада".

Відповідач 14.03.2014 року передав Позивачу Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 8116265 від 17.08.2013 року з якого вбачається, що підставою для виникнення права власності на під'їзні колії є Свідоцтво №8116108 від 17.08.2013 року видане реєстраційною службою Здолбунівського районного управління юстиції.

Отже позивач вважає, що він є законним власником залізничних під'їзних колій, та зазначає, що видача Свідоцтва на право власності ТзОВ «Лювада» на залізничні під'їзні колії порушує вимоги чинного законодавства України.

У свою чергу відповідач у відзиві на позов та додаткових поясненнях до відзиву вказує, що з метою виконання Державної приватизації майна державних підприємств, керуючись Законом України «Про приватизацію майна державних підприємств», наказом РВ ФДМУ по Рівненській області № 1 від 03.01.1993 року було затверджено перелік об'єктів, що підлягають приватизації, в якій увійшло орендне підприємство «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій». Наказом РВ ФДМУ по Рівненській області № 19 від 11.01.1994 року було створено інвентаризаційну комісію та комісію по оцінці вартості майна орендного підприємства «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій». По результатам засідання інвентаризаційної комісії було складено протокол № 1 від 19 січня 1994 року та зведений інвентаризаційний опис основних засобів станом на 01.01.1994 року та відомість розрахунку відновної вартості будівель і споруд станом на 01.01.1994 p., в яких за інвентаризаційними №/№ 21,34 було відображено залізничні колії «Здолбунівського заводу залізобетонних конструкцій». Розпорядженням № 5 від 28.01.1994 року та наказом № 57 від 28.01.1994 року РВ ФДМУ по Рівненській області затвердило акт оцінки цілісного майнового комплексу орендного підприємства «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій» в сумі 896163 тис.крб. 22 березня 1994 року начальником РВ ФДМУ по Рівненській області було затверджено план приватизації орендного підприємства «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій». 31 березня 1994 року між організацією орендарів трудового колективу «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій» і РВ ФДМУ по Рівненській області було укладено договір № 4 купівлі-продажу державного майна ОП «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій» посвідченого у Здолбунівський нотаріальній конторі 12.04.1994 р. за № 1-626, а також був складений акт прийому-передачі майна від 30.06.1994 р.

РВ ФДМУ по Рівненській області було надано свідоцтво про власність від 30.06.1994 р. за реєстраційним № 81 на майно цілісного майнового комплексу Здолбунівського заводу залізобетонних конструкцій, в тому числі і на спірні залізничні колії.

16 червня 2005 року між Здолбунівською міською радою і АВКТ ВТ «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій» був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 10,2323 га яка була надана для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд, в т.ч. і для залізничних колій.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9490 га, на якій розташовані спірні залізничні колії, АВКТ ВТ «Здолбунівський завод залізобетонних конструкцій» продав підприємцю Келлеру Б.Я., а останній перепродав зазначену земельну ділянку підприємцю Литвин Г.Г. за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 11.09.2009 року. Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12.07.2011 р. площею 1,9490 га, на якій розташовані спірні залізничні колії, право власності набуло ТзОВ «Здолбунівський завод, залізобетонних конструкцій», яке в подальшому виступило засновником ТзОВ «Лювада» і в якості внеску до статутного капіталу передало майно, в т.ч. спірні залізничні колії.

Таким чином, враховуючи все викладене вище відповідач вважає, що він є законним власником спірних залізничних колій та відповідно мав право реєструвати за собою право власності на даний об'єкт нерухомості.

Разом з тим у наявному у справі спірному свідоцтві №8116108 від 17.08.2013 р. про право власності на нерухоме майно - під'їзні залізничні колії, які знаходяться за адресою Рівненська область, м.Здолбунів, вул. Шевченка, 1, виданого державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції для ТзОВ "Лювада", та у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на дані під'їзні залізничні колії (арк.с. 21-22, том 1) не відображено довжину даних колій.

Відповідачем на вимогу ухвал суду надано технічний паспорт на колії, що за ним зареєстровані.

Слід відмітити, що позивачем надано суду для долучення до матеріалів справи копію технічного паспорту під'їзних колій ПАТ "Волинь-Цемент" по ст.Здолбунів, який відображає технічні параметри верхньої будови колії, елементів колійного розвитку, поздовжні профілі тощо (арк.с. 27-63, том 1). Також позивач подав витяг з Технічного звіту по горизонтальній зйомці під'їзної колії ПАТ "Волинь-Цемент" в м.Здолбунів Рівненської області.

Як вказувалося вище, і позивач і відповідач зазначають, що вони є власниками нерухомого майна - під'їзних залізничних колій, які знаходяться за адресою Рівненська область, м.Здолбунів, вул. Шевченка, 1, протяжністю 2,1 км.

Разом з тим, докази подані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень є взаємно суперечливими.

Оскільки відсутні документи, які дозволяють ідентифікувати спірне нерухоме майно, право власності на яке зареєстрував за собою відповідач ТзОВ "Лювада" згідно наведеного свідоцтва №8116108 від 17.08.2013 р., та зважаючи, що у останньому не зазначена довжина залізничних колій, тому фактично у суду відсутні відомості стосовно того, чи колії, право власності на які зареєстровано за відповідачем на підставі спірного свідоцтва, є одними і тими ж коліями або частиною колій, власником яких є ПАТ "Волинь-Цемент", характеристики яких відображені у технічному паспорті під'їзних колій ПАТ "Волинь-Цемент" по ст.Здолбунів, що знаходиться на арк.справи 27-63, том 1.

Отже, під час розгляду даної справи №918/890/14 виникла необхідність встановити чи право власності на нерухоме майно - під'їзні залізничні колії, які знаходяться за адресою Рівненська область, м.Здолбунів, вул. Шевченка, 1, згідно свідоцтва №8116108 від 17.08.2013 р., виданого державним реєстратором Здолбунівського районного управління юстиції для ТзОВ "Лювада", та які відображені у технічному паспорті під'їзних колій ПАТ "Волинь-Цемент" по ст.Здолбунів, що знаходиться на арк.справи 27-63, зареєстровано на одні і ті ж, чи на різні колії.

Встановлення вказаних відомостей забезпечить дотримання повного, всебічного та об'єктивного дослідження в судовому процесі всіх обставин справи, що входять до предмету доказування, зокрема: про тотожність майна, право власності на яке зареєстроване згідно свідоцтва №8116108 від 17.08.2013 р., та майна, характеристики про яке відображені у технічному паспорті під'їзних колій ПАТ "Волинь-Цемент" по ст.Здолбунів, а також про його належність позивачу чи відповідачу на праві власності.

У той же час з'ясування зазначених обставин потребує спеціальних знань, якими суд в обсязі, необхідному для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі, не володіє.

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Крім того, експертиза може бути призначена, якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

Відповідно до ст. 41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу". Особа, яка проводить судову експертизу (далі - судовий експерт) користується правами і несе обов'язки, зазначені у ст. 31 цього Кодексу.

Отже, колегія суддів прийшла до висновку, що існує необхідність призначити по справі №918/890/14 судову експертизу.

Представник позивача у судовому засіданні 10.06.2015 р. наголосив, що слід призначити судову експертизу. Натомість представники відповідача проти призначення експертизи по справі №918/890/14 заперечили.

Суд вважає, що у даному випадку слід призначити судову земельно-технічну експертизу (Наказ Мін'юсту від 08.10.1998 року № 53/5 "Про затвердження Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень").

Щодо спеціалізованої установи, то її проведення слід доручити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (враховуючи регіональну зону обслуговування).

Стосовно витрат, пов'язаних із проведення судової експертизи, то як роз'яснив Пленум Вищого господарського суду України у п. 23 Постанови від 23.03.2012 року № 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи", витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи - сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи. Тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобов'язати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи.

Суд, враховуючи вимоги ст.ст. 33, 34 ГПК України, покладає витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи, на позивача.

Виходячи з матеріалів і фактичних обставин справи, - суд вважає за необхідне призначити судову експертизу з питань, що потребують спеціальних знань, з метою дотримання повного, всебічного та об'єктивного дослідження в судовому процесі всіх обставин справи, що входять до предмету доказування.

Особи, які проводитимуть експертизу, несуть відповідальність, передбачену ст. ст. 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивих висновків або за відмову дати висновок.

Керуючись ст.ст. 41, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Призначити по справі №918/890/14 судову земельно-технічну експертизу.

2. На вирішення експерта поставити наступні питання:

- Чи проходить під'їзна залізнична колія довжиною 2,1 км, яка знаходиться за адресою Рівненська область, м.Здолбунів, вул. Шевченка, 1, та яка є частиною колій ПАТ "Волинь-Цемент", по земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0086, що належить ТзОВ "Лювада"?

- Чи є тотожним майно - під'їзні залізничні колії, які знаходяться за адресою Рівненська область, м.Здолбунів, вул. Шевченка, 1, право власності на яке зареєстроване згідно свідоцтва №8116108 від 17.08.2013 р., та майно - під'їзні залізничні колії, характеристики яких відображені у технічному паспорті під'їзних колій ПАТ "Волинь-Цемент" по ст.Здолбунів?

- Яка загальна довжина залізничних колій, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0084, та яка загальна довжина залізничних колій, розташованих на земельній ділянці з кадастровим номером :00:002:0086? Яка загальна сумарна довжина залізничних колій, розташованих на земельних ділянках з кадастровим номером :00:002:0084 та з кадастровим номером :00:002:0086?

- Чи існують під'їзні залізничні колії, початок яких знаходиться на земельній ділянці площею 1,9490 га від точки Б до точки В , позначених на плані меж земельної ділянки (Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ЯК № 293023) і яка їх довжина?

3. Доручити проведення експертизи Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54 ).

4. Зобов'язати позивача та відповідача надавати на вимогу експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали, необхідні для проведення експертизи.

5. Зобов'язати позивача Публічне акціонерне товариство "Волинь-Цемент" здійснити оплату за проведення експертизи, яка буде встановлена експертною установою.

Зобов'язати позивача надати суду докази оплати судової експертизи.

6. Попередити експерта про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст. 384, 385 КК України, за дачу завідомо неправдивого висновку, або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

7. Справу №918/890/14 направити Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз (79024, м. Львів, вул. Липинського, 54) для проведення судової залізнично-транспортної експертизи.

8. Висновок експерта в письмовому вигляді подати господарському суду Рівненської області.

Суддя Бережнюк В.В.

Романюк Р.В.

Качур А.М.