ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 рокуСправа № 912/1264/15
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Наливайко Є.М. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи № 912/1264/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро"

до Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича

про стягнення 173 288,15 грн

за участю представників:

від позивача - Бонтлаб В.В., довіреність від 05.01.2015 (у режимі відеоконференції);

від відповідача - не був присутнім.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро"(надалі - Позивач) звернулось до господарського суду Кіровоградської області із позовною заявою про стягнення з Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича (надалі - Відповідач) 297 180,71 грн дооцінки вартості неоплаченого товару, 22 584,18 грн 20% річних, 32 756,76 грн пені, а всього 352 521,65грн, з покладенням на відповідача судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки №109/12, укладеним між сторонами 02.04.2012. Позивач зазначає, що рішенням господарського суду Кіровоградської області у справі №912/1092/13 з Відповідача стягнуто на його користь заборгованість за вказаним договором поставки з урахуванням індексу інфляції в сумі 177 185,03грн, з яких: 176 893,28 грн основний борг, а також 20 % річних, пені, штраф та судовий збір у загальній сумі 71 837,84 грн. На момент звернення до господарського суду з позовом у даній справі Відповідач рішення у справі № 912/1092/13 виконав частково, сплативши 70 859,48 грн платіжним дорученням № 842 від 03.02.2015. Ці кошти у відповідності до положень статті 534 Цивільного кодексу України Позивач зарахував в погашення судових витрат, інфляційних, штрафу, пені та частини 20% річних. Сума основного боргу залишилася несплаченою, у зв'язку з чим Позивач на підставі пунктів 7.1.1., 7.8 Договору нарахував за період з 23.07.2014 по 12.03.2015 20 % річних в сумі 22 584,18 грн, пені - 32 756,76 грн, а також у відповідності до умов договору здійснив дооцінку вартості неоплаченого товару, поставленого за договором, станом на 12.03.2015, яка склала 297 180,71 грн.

Ухвалою від 10.04.2015 господарський суд порушив провадження у даній справі і призначив судове засідання на 11:00 24.04.2015. Проте, за клопотанням представника Відповідача, у зв'язку із неможливістю його явки у судове засідання, господарський суд 24.04.2015 відклав розгляд справи до 27.05.2015.

18.05.2015 до господарського суду засобами поштового зв'язку надійшла заява про зміну предмета позову та зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої Позивач просить господарський суд стягнути з Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича індекс інфляції у розмірі 93 521,39 грн, 20% річних у розмірі 28 690,64 грн, пеню у розмірі 51 076,12 грн.

Господарський суд враховує норми статті 22 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких Позивач має право на подання такої заяви, зокрема і на зміну предмету позову, оскільки суд не переходив до розгляду справи по суті у судовому засіданні 24.04.2015.

Розгляд даної справи здійснюється господарським судом у відповідності до зміненого предмета позову та його нової ціни - 173 288,15 грн.

Відповідач відзив на позов не подав, позовні вимоги не заперечив, представник його участі у судовому засіданні не брав, незважаючи на його клопотання про відкладення розгляду справи від 24.04.2015, у якому вказаний представник, обґрунтовуючи необхідність відкладення розгляду справи, зазначав, що Відповідач позов не визнає у повному обсязі і має намір брати участь у розгляді справи з метою доведення їх необґрунтованості та незаконності. Також представник Відповідача 26.05.2015 ознайомився із матеріалами справи, про що свідчить його заява і підпис про здійснення такого ознайомлення, що містяться в матеріалах справи.

Господарський суд доходить висновку, що Відповідач мав достатньо можливостей викласти свої заперечення на позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Імперія-Агро», але не скористався такими.

За викладених обставин господарський суд вважає за можливе розглянути справу відповідно до приписів статті 75 Господарського процесуального кодексу України, за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні представник Позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням поданої заяви про зміну предмета позову та зменшення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення і доводи представника Позивача, господарський суд

В С Т А Н О В И В:

02.04.2012 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" (Постачальник) та Фермерським господарством Зобенка Леоніда Васильовича (Покупець) укладено договір поставки № 109/12 (надалі - Договір) згідно умов якого в терміни, визначені Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця продукцію виробничо - технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов'язується прийняти Товар і сплатити за нього грошову суму (вартість, ціну), визначену Договором (пункт 1.1 Договору).

За даним Договором, як зазначено в пункті 2.1., постачається виключно оригінальна продукція, виробництва провідних компаній світу, асортимент, кількість, ціна якої визначаються Додатками та/або накладними та/або рахунками - фактури, що є невід'ємною частиною цього Договору.

Згідно положень пункту 2.2. Договору ціна продукції, що поставляється за цим Договором, вказується у Додатках в національній валюті та визначається, в залежності від виду Товару (Засоби Захисту Рослин (ЗЗР), Насіння, Насіння Вітчизняного виробництва, Міндобрива та Мікродобрива). Для Товару (ЗЗР, Насіння та Мікродобрива) сторони встановлюють ціну та його вартість у гривнях, а також визначають їх еквівалент у доларах США.

Загальна сума договору визначається сукупністю Додатків та/або рахунків-фактур, що зазначені в п.2.1. Договору, та які є невід'ємною частиною цього Договору (п.2.3. Договору).

Порядок розрахунків за поставлений Товар визначається в Додатках до даного Договору (пункт 3.1 Договору).

У пункті 3.5. Договору сторони визначили, що товар, який був переданий покупцю в межах цього Договору тільки згідно накладних (без укладення інших письмових угод-додатків) має бути ним оплачений не пізніше 10 днів з моменту його отримання за відповідною накладною.

Згідно пункту 7.1.1. Договору Покупець за несвоєчасну оплату продукції сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми боргу за кожен день прострочення.

В разі невиконання Покупцем зобов'язань передбачених розділом 3 цього Договору Покупець відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, сплачує на користь Постачальника крім суми заборгованості 20 % річних, якщо інший розмір річних не встановлено відповідним Додатком до Договору (пункт 7.7. Договору).

Відповідно до пункту 11.2. Договір набуває чинності з дня його підписання представниками обох сторін і діє до повних розрахунків.

Як встановлено рішенням господарського суду Кіровоградської області від 28.04.2014 у справі № 912/1092/13, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.06.2014, Відповідач свої зобов'язання щодо оплати поставленого за цим Договором Товару виконав частково, основна заборгованість станом на день винесення рішення у вказаній справі складала 176 893,28 грн., яка і була стягнута з Відповідача на користь Позивача.

Дана обставина як преюдиціальна у відповідності до вимог частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України не потребує доказування у даній справі у якій беруть участь ті самі особи.

За твердженням Позивача, не спростованим Відповідачем, з моменту набрання рішенням у справі № 912/1092/13 законної сили до звернення до господарського суду з позовом, у тому числі із заявою про зміну предмета позову та зменшення розміру позовних вимог, у даній справі Відповідач не погасив основний борг за поставлений Товар на виконання Договору поставки №109/12 від 02.04.2012.

Перераховані Відповідачем 03.02.2015 кошти в сумі 70 859,48 грн на виконання наказу господарського суду у справі №912/1092/13 правомірно зараховані Позивачем у відповідності до приписів статті 534 Цивільного кодексу України в рахунок погашення судового збору, штрафу, пені, частини 20% річних.

У зв'язку з тим, що Відповідач не погасив суму основного боргу у розмірі 176 893,28грн як в установлений Договором строк, так і на виконання рішення господарського суду Кіровоградської області у справі № 912/1092/13, Позивач нарахував за період з 23.07.2014 по 14.05.2015 пеню в сумі 51 076,12 грн, 20% річних в сумі 28 690,64 грн та інфляційні втрати у сумі 93 521,39 грн, які просить стягнути з Відповідача.

Вирішуючи даний спір господарський суд враховує наступні норми чинного законодавства та обставини справи.

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України визначено, що невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) є порушенням цього зобов'язання; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За умовами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як передбачено частинами 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (частина 2 статті 258 Цивільного кодексу України).

Статтею 259 Цивільного кодексу України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Позовна давність, встановлена законом, не може бути скорочена за домовленістю сторін.

Згідно з приписами пункту 6 частини 2 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 7.8. Договору сторони погодили збільшення позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій до 3 (трьох) років. Крім того, згідно даного пункту сторони домовилися про те, що відповідно до пункту 6 статті 232 Господарського кодексу України стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) не обмежується строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов'язання.

У відповідності до вказаних умов Договору Позивач нарахував за період з 23.07.2014 по 14.05.2015 із суми заборгованості в розмірі 176 893,28 грн пеню, яка склала 51 076,12 грн.

Враховуючи, що згідно рішення господарського суду Кіровоградської області від 28.04.2014 у справі №912/1092/13 за прострочення оплати поставленого Товару за Договором стягнуто пеню за період з 04.04.2012 по 22.07.2013, господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги Позивача про стягнення пені в сумі 51 076,12 грн у відповідності до норм діючого законодавства та умов Договору.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 7.7 Договору сторони погодили інший розмір процентів, ніж передбачений частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, а саме: 20 % річних.

Передбачене законом (статтею 625 Цивільного кодексу України) право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З огляду на викладене, перевіривши розрахунок Позивача щодо суми 20% річних, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 20 % річних, нарахованих за невиконання грошового зобов'язання за Договором в сумі 176 893,28 грн, за період з 23.07.2014 по 14.05.2015 в розмірі 28 690,64 грн.

Також, перевіривши розрахунок інфляційних втрат господарський суд вважає обґрунтованими і вимоги щодо їх стягнення у розмірі 93 521,39 грн за період з 23.07.2014 по 14.05.2015.

Таким чином, враховуючи умови Договору, встановлення факту прострочення виконання Відповідачем зобов'язання із оплати вартості одержаного Товару та відсутності доказів погашення основного боргу та заявлених сум пені, інфляційних втрат та річних, позов підлягає задоволенню повністю.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на Відповідача у відповідності до приписів статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того слід зазначити, що Позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 10150,00 грн, тоді як 2% від ціни позову складає лише 3456,76 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У відповідності до згаданих приписів Закону господарський суд повертає судовий збір у розмірі 6 684,24 грн Позивачу, оскільки зменшено розмір позовних вимог та судовий збір сплачено понад розмір встановлений законом.

Керуючись статтями 44, 49, 82, 83, 84, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фермерського господарства Зобенка Леоніда Васильовича (27654, Кіровоградська область, Кіровоградська район, с. Федорівка вул. Горького, 16, ідентифікаційний код 20656335) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" ( м. Миколаїв, вул. Велика Морська, буд. 143, ідентифікаційний код 35472893) 93 521,39 грн інфляційних втрат, 51 076,12 грн пені, 28690,64 грн - 20% річних та 3 465,76 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути з спеціального фонду Державного бюджету (отримувач коштів - УК у м.Кіровограді, банк отримувача - ГУ ДКСУ у Кіровоградській області, МФО 823016, ідентифікаційний код 38037409, р/р 3002) Товариству з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" (м. Миколаїв, вул. Велика Морська, буд. 143, ідентифікаційний код 35472893) судовий збір в сумі 6 684,24 грн, який сплачено згідно платіжного доручення №4290 від 06.03.2015, яке залишається в матеріалах справи.

Оригінал рішення разом із копією платіжного доручення № 4290 від 06.03.2015 направити Товариству з обмеженою відповідальністю "Імперія - Агро" (м. Миколаїв, вул. Велика Морська, буд. 143).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його підписання до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Кіровоградської області.

Повне рішення складено 02.06.2015.

Суддя Є. М. Наливайко