ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

26.05.15р. Справа № 904/7180/14

За скаргою: публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ)

на дії Державної виконавчої служби України (м. Київ)

У справі за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ)

до комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 47 764 999,06 грн. за договором купівлі-продажу природного газу

Суддя Татарчук В.О.

Секретар судового засідання Білан О.В.

Представники:

від позивача: Демчук О.В., дов. №14-94 від 18.04.2014

від відповідача: не з'явився

від ВДВС: Таран А.Ю., дов. №20-22/133 від 27.04.2015

СУТЬ СПОРУ:

09.04.2015 до суду надійшла скарга публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на дії Державної виконавчої служби України про:

- визнання незаконними дій Державної виконавчої служби України щодо винесення 20.03.2015 постанови про зупинення виконавчого провадження ВП №46182173 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 у справі №904/7180/14 про стягнення з комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» основного боргу в розмірі 43705214,37грн, пені - 1283326,92грн, інфляційних втрат - 461950,64грн, 3% річних - 988262,22грн, витрат по сплаті судового збору - 73014,34 грн.

- визнання недійсною постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кеди М.В. від 20.03.2015 про зупинення виконавчого провадження ВП №46182173 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 у справі №904/7180/14 про стягнення з комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» основного боргу в розмірі 43705214,37грн, пені - 1283326,92грн, інфляційних втрат - 461950,64грн, 3% річних - 988262,22грн, витрат по сплаті судового збору - 73014,34грн.

Скарга обґрунтована тим, що:

- заборгованість відповідача по справі виникла після 1 січня 2013 року;

- з огляду на положення Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», рішення Конституційного суду України від 13.12.2012 у справі № 1-26/2012 зупинення виконавчого провадження не поширюється на стягнення заборгованості, що виникла після 1 січня 2013 року;

- неправомірність дій державного виконавця підтверджується існуючою судовою практикою.

Відповідач заперечує проти скарги, посилаючись на те, що:

- виконавче провадження було зупинено правомірно;

- ні Закон України «Про виконавче провадження», ні рішення Конституційного суду України з урахуванням абз. 6 п. 3.7 ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» не ставлять як умову зупинення виконавчого провадження в залежність від часу виникнення заборгованості внаслідок неповного розрахунку за енергоносії.

Державна виконавча служба України вказує, що старший державний виконавець діяв в згідно із законодавством з огляду на наступне:

- виконавче провадження було зупинено, оскільки підприємство внесено до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»;

- розрахунки сум заборгованості між сторонами виконавчого провадження не проводились;

- правомірність дій державного виконавця підтверджується існуючою судовою практикою

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та Державної виконавчої служби, суд вважає за необхідне задовольнити скаргу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» з наступних підстав.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 по справі №904/7180/14 позов задоволено частково: стягнуто з комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» основний борг в розмірі 43705214,37грн, пеню - 1283326,92грн, інфляційні втрати - 461950,64грн, 3% річних - 988262,22грн, витрати по сплаті судового збору - 73014,34грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

28.11.2014 на виконання рішення був виданий наказ.

Даний наказ було пред'явлено стягувачем для примусового його виконання до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

20.03.2015 старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Кедою М.В. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження ВП № 46182173 на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Постанова мотивована тим, що боржника внесено до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу». Заборгованість за виконавчим документом виникла в зв'язку з неповними розрахунками за енергоносії.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою та другою статті 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 15 частини першої статті 37 Закону передбачено, що виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Пунктом 3.2 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» передбачено, що для участі у процедурі погашення заборгованості шляхом застосування механізмів, визначених цим Законом, орган управління підприємства паливно-енергетичного комплексу приймає відповідне рішення. Підприємство паливно-енергетичного комплексу, яке прийняло рішення про участь у процедурі погашення заборгованості, підлягає реєстрації шляхом внесення цього підприємства до Реєстру. Порядок ведення та користування даними Реєстру визначається Кабінетом Міністрів України.

Перелік підприємств паливно-енергетичного комплексу, які прийняли рішення про участь у процедурі погашення заборгованості та відповідають вимогам пункту 1.1. статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» затверджено наказом Міністерства палива та енергетики України від 10.11.2005 № 568 «Про затвердження переліку підприємств».

Відповідно до абзацу шостого пункту 3.7 статті 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» на строк участі підприємства паливно-енергетичного комплексу у процедурі погашення заборгованості підлягають зупиненню виконавчі провадження та заходи примусового виконання рішень щодо цього підприємства із стягнення заборгованості, яка виникла до 1 січня 2013 року, що підлягають виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", крім рішень про виплату заробітної плати, вихідної допомоги, інших виплат (компенсацій), що належать працівнику у зв'язку з трудовими відносинами, відшкодування матеріальної (майнової) шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, стягнення аліментів, та рішень про стягнення заборгованості із сплати внесків до фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, яка виникла до 1 січня 2011 року, і заборгованості із сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до органів Пенсійного фонду України.

З урахуванням викладеного, суд погоджується з твердженням позивача про те, що заходи примусового виконання рішення щодо заборгованості, яка виникла після 1 січня 2013 року повинні застосовуватися на загальних підставах в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

В рішенні Конституційного суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012 у справі № 1-26/2012 (справа про стягнення заборгованості з підприємств паливно-енергетичного комплексу) зазначено, що: обов'язкове зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень здійснюється лише щодо стягнення заборгованості, яка виникла через неповні розрахунки за енергоносії, та щодо учасників розрахунків, визначених Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»; внесення юридичної особи, незалежно від форми власності, до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є підставою для зупинення виконавчого провадження та заходів примусового виконання судових рішень щодо стягнення з неї заборгованості, яка не стосується неповних розрахунків за енергоносії і не визначена Законом України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

За змістом рішення Конституційного суду України, положення Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» не регулюють правовідносини стосовно погашення заборгованості, не визначеної у пункті 1.4 статті 1 цього Закону.

Пунктом 1.4 статті 1 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» визначено, що заборгованість - підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату сума коштів, яка підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена.

Встановлено, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.11.2014 у даній справі, стягнуто з відповідача на користь позивача борг за природний газ, поставлений в січні-грудні 2013 року.

Згідно з п.6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця наступного за місяцем поставки газу.

Оскільки борг за спожитий газ, який стягнуто за рішенням суду, виник після 01.01.2013, суд доходить висновку, що заходи примусового виконання рішення повинні застосовуватися на загальних підставах в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, частиною 6.1 статті 6 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» передбачено, що однією з умов застосування кожного механізму погашення заборгованості, встановленого цим Законом, є підтвердження учасниками розрахунків сум заборгованості в тій частині, яку передбачається погасити на умовах, визначених цим Законом.

Докази того, що такі суми є заборгованістю, тобто підтвердженою сторонами як учасниками розрахунків на розрахункову дату сумою коштів у розумінні Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» в матеріалах справи відсутні.

Заперечення відповідача та Державної виконавчої служби суд вважає необґрунтованими на підставі наступного.

Cтягнута за рішенням суду у даній справі сума боргу, не є заборгованістю підприємства паливно-енергетичного комплексу в розумінні Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», оскільки вона знаходяться поза межами регулювання цього Закону.

Таким чином, за умов того, що стягувана за рішення суду сума боргу не є заборгованістю у розумінні Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», і здійснення її погашення в рамках названого Закону відповідно не відбуватиметься, сам лише факт включення відповідача до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості, не є достатньою підставою для зупинення виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області у даній справі, а отже, дії державної виконавчої служби щодо зупинення виконавчого провадження, суперечать вимогам діючого законодавства.

Відсутність у п. 15 ч. 1 ст. 37 Законі України «Про виконавче провадження» будь-яких умов щодо зупинення виконавчого провадження в залежності від моменту та підстав виникнення заборгованості, не виключає обов'язок державного виконавця дотримуватися приписів абз. 6 п. 3.7. ст. 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу».

Враховуюче викладене, скарга публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 9.13 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

З урахуванням викладеного, суд задовольняє скаргу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України».

Керуючись ст.ст. 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» задовольнити.

Визнати незаконними дії Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 20.03.2015 про зупинення виконавчого провадження ВП № 46182173 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 по справі № 904/7180/14 про стягнення з комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» основного боргу в розмірі 43705214,37грн, пені - 1283326,92грн, інфляційних втрат - 461950,64грн, 3% річних - 988262,22грн, витрат по сплаті судового збору - 73014,34грн.

Визнати недійсною постанову відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 20.03.2015 про зупинення виконавчого провадження ВП № 46182173 з примусового виконання наказу господарського суду Дніпропетровської області від 28.11.2014 по справі № 904/7180/14 про стягнення з комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпропетровської міської ради на користь публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз Україна» основного боргу в розмірі 43705214,37грн, пені - 1283326,92грн, інфляційних втрат - 461950,64грн, 3% річних - 988262,22грн, витрат по сплаті судового збору - 73014,34грн.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п'яти днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено: 29.05.2015.

Суддя В.О. Татарчук