ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"05" червня 2015 р. Справа № 911/2312/15

Суддя О.О. Третьякова, розглянувши матеріали

за позовом фізичної особи-підприємця Леонової Наталії Тимофіївни, Київська обл., м. Біла Церква

до фізичної особи Зініченка Івана Олександровича, Київська обл., м. Біла Церква

про стягнення 136750,54 грн

встановив:

До Господарського суду Київської області з позовною заявою б/№ від 02.06.2015 (за вх. суду №2417/15 від 02.06.2015) звернулась фізична особа-підприємець Леонова Наталія Тимофіївна до фізичної особи Зініченка Івана Олександровича про стягнення 136750,54 грн.

В обґрунтування заявлених вимог фізична особа-підприємець Леонова Наталія Тимофіївна посилається на порушення фізичною особою Зініченком Іваном Олександровичем зобов'язань по оплаті товару за Договором №7 від 25.07.2011 та Договором №7 від 05.01.2012.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку, що зазначена позовна заява не може бути прийнята судом до провадження, оскільки вона не підлягає розгляду в господарських судах України, з огляду на наступне.

Відповідно до приписів ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.

Відповідно до абз.1 ст.12 Господарського процесуального кодексу України господарським судам підвідомчі: 1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім: спорів про приватизацію державного житлового фонду; спорів, що виникають при погодженні стандартів та технічних умов; спорів про встановлення цін на продукцію (товари), а також тарифів на послуги (виконання робіт), якщо ці ціни і тарифи відповідно до законодавства не можуть бути встановлені за угодою сторін; спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів; інших спорів, вирішення яких відповідно до законів України та міжнародних договорів України віднесено до відання інших органів; 2) справи про банкрутство; 3) справи за заявами органів Антимонопольного комітету України, Рахункової палати з питань, віднесених законодавчими актами до їх компетенції; 4) справи, що виникають з корпоративних відносин у спорах між юридичною особою та її учасниками (засновниками, акціонерами, членами), у тому числі учасником, який вибув, а також між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи, пов'язаними із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності такої особи, крім трудових спорів; 5) справи у спорах щодо обліку прав на цінні папери; 6) справи у спорах, що виникають із земельних відносин, в яких беруть участь суб'єкти господарської діяльності, за винятком тих, що віднесено до компетенції адміністративних судів; 7) справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України; 8) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до порушення справи про банкрутство.

Згідно з приписами ст.21 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як зазначається в п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" на підставі п.1 ч.1 ст.62 ГПК України суддя відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо спір непідвідомчий господарському суду, зокрема, коли його вирішення законодавством України віднесено до компетенції іншого органу або заява взагалі не підлягає розглядові в судовому порядку.

Пунктом 3.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 за №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" встановлено, що господарський спір підвідомчий господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб'єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, врегульованих Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, зокрема з копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців №20577910 від 18.05.2015, за рішенням Зініченка Івана Олександровича 13.07.2012 зареєстровано припинення підприємницької діяльність останнього, що свідчить про втрату ними статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

В абз.4 пп.4.7 п.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 за №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату подання позову втратив такий статус, не може бути стороною в судовому процесі у господарському суді, якщо немає визначених законом підстав для його участі в такому процесі.

Крім того, згідно правової позиції викладеної в абз.3 п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ", оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року N755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України суд відмовляє у прийнятті позовної заяви, якщо заява не підлягає розгляду в господарських судах України.

З огляду на вищезазначене, суд відмовляє фізичній особі-підприємцю Леоновій Наталії Тимофіївні у прийнятті позовної заяви до фізичної особи Зініченка Івана Олександровича про стягнення 136750,54 грн на підставі п.1 ч.1 ст.62 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч.1. ст.9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Згідно з п.3 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, відмови у відкритті провадження у справі.

Пунктом 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України N01-06/1175/2011 від 25.08.2011 "Щодо судового збору" передбачено, що статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору, в тому числі визначено підстави такого повернення, яке здійснюється за ухвалою суду. Зокрема, сума судового збору підлягає поверненню у випадках, зазначених у таких нормах ГПК, зокрема, частині першій статті 62 (відмова у прийнятті позовної заяви).

За таких обставин, суд вважає за необхідне повернути з спеціального фонду Державного бюджету України фізичній особі-підприємцю Леоновій Наталії Тимофіївні 2735,02 грн судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №70 від 29.05.2015.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.7 Закону України "Про судовий збір" та ст.ст.1, 12, 21, 62, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відмовити у прийнятті позовної заяви фізичної особи-підприємця Леонової Наталії Тимофіївни б/№ від 02.06.2015 (за вх. суду №2417/15 від 02.06.2015) до фізичної особи Зініченка Івана Олександровича про стягнення 136750,54 грн.

2. Повернути фізичній особі-підприємцю Леоновій Наталії Тимофіївні (09100, Київська область, м. Біла Церква, вул.2-га Піщана, 62, вк.1, ідентифікаційний номер - ) зі спеціального фонду Державного бюджету України 2735,02 грн (дві тисячі сімсот тридцять п'ять гривень дві копійки) судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №70 від 29.05.2015.

3. Позовні матеріали (всього на 42 аркушах, в тому числі оригінали платіжного доручення про сплату судового збору №70 від 29.05.2015 та фіскального чеку УДППЗ "Укрпошта" №5249 від 02.06.2015 з відповідним описом вкладення у цінний лист) повернути заявнику.

Додаток: позовна заява та додані до неї документи на 42 аркушах - в першу адресу.

Суддя О.О. Третьякова