ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р.Справа № 916/5218/14
Колегія суддів Одеського апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Лисенко В.А.

Суддів: Мацюри П.Ф., Ліпчанської Н.В.

При секретарі судового засідання: Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - Андарак К.С., за довіреністю № б/н від 27.05.2015р.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс"

на рішення господарського суду Одеської області від 16.04.2015р.

по справі № 916/5218/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс"

до Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"

про зобов'язання перерахувати грошові кошти та стягнення

Встановила:

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом та уточненням до нього, в якому просило зобов'язати Публічне акціонерне товариства "ІМЕКСБАНК" перерахувати на користь ТОВ "Коменергосервіс" грошові кошти у розмірі 249 508,13 грн. та стягнути пеню у сумі 19 954,32 грн., 3% річних у сумі 2 200,23 грн., інфляційні втрати у сумі 21 718,66 грн. (а.с. 131)

Рішенням господарського суду Одеської області від 16.04.2015р. (суддя Рога Н.В.) у задоволенні позову відмовлено.

Місцевий господарський суд, вирішуючи спір, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог посилаючись на приписи п.1 ч.6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу сторона посилається на те, що позивач не є кредитором банку в розумінні чинного законодавства і на нього не поширюються обмеження встановлені п.1 ч.5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Скаржник також звертає увагу на те, що позивач звертався до банку з вимогами про перерахування коштів до введення тимчасової адміністрації.

Відзив на апеляційну скаргу до Одеського апеляційного господарського суду не надходив.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, не скористався наданим йому ст. 22 ГПК України правом та повноважного представника не направив. Причини неявки повноважного представника суду не відомі.

Апеляційною інстанцією також враховано, що явка представників сторін не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до приписів п. 2 інформаційного листа Вищого господарського суду від 15.03.2010р. № 01-08/140 „Про деякі питання запобігання зловживанню процесуальними правами у господарському судочинстві" особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною у позовній заяві. У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Судова колегія дійшла висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності представника відповідача.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла наступників висновків.

Відповідно до приписів ст.101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, що 07 квітня 2006р. між Акціонерним комерційним банком "ІМЕКСБАНК" (перейменовано в Публічне акціонерне товариство "ІМЕКСБАНК") (далі - Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс" (далі - Клієнт) був укладений Договір на відкриття банківського рахунку в національній валюті України № 42-06/7БР, за умовами якого Банк відкриває Клієнту поточний рахунок у національній валюті № 6701 відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валюті, затвердженою Постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003р. № 492 та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий рахунок, грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно із пунктом 3.1.2. Договору на відкриття банківського рахунку Банк зобов'язався надавати Клієнту Послуги відповідно до вимог чинного законодавства та умов цього Договору.

Пунктом 4.1 Договору встановлено, що Клієнт може здійснювати безготівкові розрахунки шляхом використання відповідних розрахункових документів, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до пункту 9.1 Договору, цей Договір набуває чинності з дати підписання та діє протягом невизначеного періоду часу.

15 листопада 2013 року між сторонами було укладено Договір № 13-13/4 про надання послуг по системі «ІНТЕРНЕТ-БАНК», відповідно до якого відповідач зобов'язався забезпечити оперативний доступ до рахунку № 6701, належним чином виконувати умови даного договору та приймати від Позивача документи, в тому числі електронні платежі.

28 жовтня 2014 року Позивач зазначає, 28 жовтня 2014р. він надіслав до відділення № 4 Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві через електронну систему "Інтернет-Банк", електронне платіжне доручення № 791 на суму 505 085,13 грн. за призначенням "Перерахування коштів на інший поточний рахунок", та по невідомим причинам платіж було відбраковано системою.

Крім того, позивач зазначає, що в період з 06 листопада 2014р. по 11 листопада 2014р. він неодноразово звертався до відділення філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві з платіжними дорученнями, але всі вони відбраковувалися системою.

11 листопада 2014р. позивач звернувся з листами № 207 від 11 листопада 2014р. до Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві та до відділення №4 Філії АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Києві з вимогою надати можливість вільно розпоряджатися коштами, що знаходяться на рахунку. У відповідь Філія АТ "ІМЕКСБАНК" у місті Києві зазначила, що затримка платежів відбулася внаслідок технічних негараздів у мережі банку та перезавантаження через значні обсяги платежів, але банк від виконання зобов'язань не відмовляється. Проте, позивач зазначає, що станом на 22 грудня 2014р. ситуація не змінилась, платежі продовжували відбраковуватися.

Позивач у справі зазначає, що 02 грудня 2014р. в відділенні №4 філії АТ "ІМЕКСБАНК" йому в усному порядку повідомили, що найближчим часом планується перерахування коштів по рахункам, сформованих до 02 грудня 2014р., в межах 10% від суми, що знаходяться на поточному рахунку. У відповідності до отриманої інформації позивач, в період з 05 грудня 2014р. по 12 грудня 2014р., направляв до відповідача, через електронну систему "Інтернет-Банк", електронні платіжні доручення: 1) № 814 від 05 грудня 2014 р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 2) №815 від 08 грудня 2014 р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 3) № 817 від 09 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 4) № 818 від 10 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71 коп.; 5) № 819 від 11 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71коп.; 6) № 820 від 12 грудня 2014р. на суму 50 508 грн. 71 коп. Однак, по невідомим позивачу причинам, його можливість вільно розпоряджатись коштами, що знаходяться на рахунку була заблокована.

Крім того, позивач зазначає, що лише 25, 26 та 30 грудня 2014р. позивачем було знято з рахунку № 6701 суму у розмірі 255 577 грн., відповідно до виписок про операції від 25.12.2014р., від 26.12.2014р. та 30.12.2014р. Залишок на рахунку № 6701 складає 249 508 грн. 13 коп., але відповідач не дає можливість позивачу користуватися його коштами.

З метою досудового врегулювання спору, 12 грудня 2014р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 225, відповідно до якої вимагав надати можливість вільно користуватися та розпоряджатися коштами, що знаходяться на п/р 6701, однак зазначена претензія була залишена без відповіді та задоволення.

У зв'язку із невиконанням даного платіжного доручення позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Як вбачається з відомостей, які є загальнодоступними та містяться на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 „Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26 січня 2015 року № 16 про запровадження з 27.01.2015 р. процедуру виведення АТ "ІМЕКСБАНК" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015р. по 27.04.2015р. включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

У силу ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Пунктом 16 статті 2 зазначеного Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до пункту 6 статті 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Колегія суддів зазначає, що у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, отже, даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України, які регулюють дані правовідносини.

У силу п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Обмеження, встановлене вказаною вище нормою, не поширюється на зобов'язання банку, зокрема, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Однак зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України (п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

В розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" вкладником є фізична особа (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Натомість, відповідно до ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Порядок ліквідації банків врегульований розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", згідно з ч. 4 ст. 45 якого протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку; вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси (ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Уповноважена особа Фонду з дня свого призначення, зокрема, складає не пізніше ніж через три дні з дня свого призначення перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; здійснює відчуження активів і зобов'язань банку в разі, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках за рішенням виконавчої дирекції Фонду (ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості, визначеній у ч. 1 ст. 52 цього Закону.

Згідно з п. 20.9 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 за № 492 після прийняття Національним банком рішення про відкликання в банку банківської ліцензії (власником банку рішення про ліквідацію банку) і призначення ліквідатора поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів закриваються ліквідатором банку.

При цьому в п. 4.27 глави 4 розділу V рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 за № 2 передбачено, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Зважаючи на положення викладених правових норм, судова колегія дійшла до висновку про те, що позивач є кредитором відповідача за Договором, а вимоги позивача про перерахування коштів, які знаходяться на його рахунках у відповідача, є майновими вимогами кредитора, які не могли бути виконані відповідачем у силу положень п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у зв'язку з введенням тимчасової адміністрації.

Така позиція відповідає позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 25.03.2015р. у справі №910/9232/14, від 01.04.2015р. у справі №910/9231/14.

Доводи позивача щодо безпідставного невиконання відповідачем свого обов'язку з перерахування коштів до введення тимчасової адміністрації не спростовують висновок про необхідність дотримання вимог Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" щодо порядку задоволення вимог кредиторів банку при його ліквідації на час звернення до суду тимчасова адміністрація вже була введена. Крім того, відповідно до пункту 5 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження банку, встановлені п.1 ч.5 цієї статті не поширюється на задоволення банку відносно здійснення операцій з переказу коштів, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Приймаючи до уваги, що кошти юридичної особи надійшли на його рахунок до запровадження процедури тимчасової адміністрації виключення з обмежень, передбачені частиною 6 ст.36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у даному випадку не застосовуються.

Посилання апелянта на судову практику ВГСУ не приймається до уваги внаслідок зміни правових позицій ВГСУ та приведення них до єдиної судової практики згідно з вимогами ст.111-28 ГПК України.

На підставі вищевикладеного, судова колегія апеляційної інстанції дійшла висновку, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав правильну юридичну оцінку правовідносинам сторін у зв'язку з чим підстав для скасування або зміни рішення господарського суду Одеської області та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись cт. cm. 85, 99, 101, 103 п.1, 105, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Коменергосервіс" - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 16.04.2015р. по справі № 916/5218/14- залишити без змін.

Постанова відповідно до вимог ст.105 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Повний текст постанови підписано 02.06.2015р.

Головуючий суддя В.А. Лисенко

Суддя П.Ф. Мацюра

Суддя Н.В. Ліпчанська