РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/12075/15
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс"

про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 33 758,70 грн.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" про відшкодування шкоди в порядку регресу в розмірі 33 758,70 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 1 жовтня 2012 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" та приватним підприємством «ВІП-РЕНТ» укладено договір страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700-2114, за яким застраховано автомобіль марки Volkswagen, д.н. АА5534НМ.

23 листопада 2012 року в м. Дніпропетровськ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen, д.н. АА5534НМ, під керуванням Дублянського І.П, транспортного засобу Рута, д.н. АЕ1287КМ, під керуванням Харченка І.О. та транспортного засобу марки МАЗ, д.н. АА1970ЕС, під керування Букрєєва Володимира Михайловича.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області № 2102/5560/2012 від 08.01.2013 року Букрєєва Володимира Михайловича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 34 268,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 915 від 23.01.2013 року.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки МАЗ, д.н. АА1970ЕС застраховано у приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий альянс" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АВ/3320453.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

Для врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив відповідачеві заяву на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу вих. № 4317/1424УСГ від 21.03.2013 року, відповідно до якої просив перерахувати суму страхового відшкодування в розмірі 34 268,70 грн.

Вимоги відповідач не виконав, тому позивач звернувся до суду.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 14.05.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 02.06.2015 року.

27.05.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав заяву про розгляд справи без участі представника.

28.05.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав відзив на позовну заяву.

02.06.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від МТСБУ надійшла витребувана інформація.

В судове засіданні 02.06.2015 року представники сторін не з'явилися, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

1 жовтня 2012 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" та приватним підприємством «ВІП-РЕНТ» укладено договір страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700-2114, за яким застраховано автомобіль марки Volkswagen, д.н. АА5534НМ.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

З довідки № 9113008 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 23 листопада 2012 року в м. Дніпропетровськ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen, д.н. АА5534НМ, під керуванням Дублянського І.П, транспортного засобу Рута, д.н. АЕ1287КМ, під керуванням Харченка І.О. та транспортного засобу марки МАЗ, д.н. АА1970ЕС, під керування Букрєєва Володимира Михайловича.

Постановою Білозерського районного суду Херсонської області № 2102/5560/2012 від 08.01.2013 року Букрєєва Володимира Михайловича визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП України.

Страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до рахунку № С000031278 від 28.11.2014 року вартість виконаних робіт та використаних запасних частин становить 22049,96 грн.

З наряду-замовлення № Н000079407 від 18.12.2014 року видно, що вартість запчастин становить 22 049,95 грн.

Згідно з акту виконаних робіт № 438 від 28.12.2012 року вартість виконаний робіт становить 13 818,74 грн.

Страховик 22 січня 2013 року склав страховий акт № ДККА-22265 та розрахунок до нього, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 34 268,70 грн.

На виконання вимог договору страховик виплатив страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 34 268,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 915 від 21.01.2013 року.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки МАЗ, д.н. АА1970ЕС застраховано у приватному акціонерному товаристві "Європейський страховий альянс" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів № АВ/3320453, розмір франшизи становить 510,00 грн.

Так, до приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Для врегулювання спору мирним шляхом, позивач направив відповідачеві заяву на виплату (страхового) відшкодування в порядку регресу вих. № 4317/1424УСГ від 21.03.2013 року, відповідно до якої просив перерахувати суму страхового відшкодування в розмірі 34 268,70 грн.

Вимоги відповідач не виконав.

Щодо заперечень відповідача про підстави визначення розміру страхового відшкодування суд зазначає наступне.

Дійсно, статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

При цьому п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Суд зазначає, що за вказаними нормами врегульовано правовідносини, пов'язані у тому числі із визначенням розміру збитків у правовідносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Натомість, як було встановлено судом, правовідносини позивача - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група", і страхувальника - приватним підприємством «ВІП-РЕНТ», виникли на підставі договору страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700-2114 від 01.10.2013 року, отже добровільним страхуванням. Вказані правовідносини не регулюються нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Добровільним же страхуванням, згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України "Про страхування" - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтею 25 Закону України "Про страхування" визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Отже, Закон України "Про страхування" не містить положень, які б зобов'язували страховика за договором добровільного страхування визначити розмір страхового відшкодування з урахуванням лише автотоварознавчої експертизи, а також лише на підставі звіту про оцінку колісного транспортного засобу.

Суд зазначає, що звіт про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, яка необхідна для відновлення транспортного засобу.

Позивач надав суду рахунок № С000031278 від 28.11.2014 року, наряд-замовлення № Н000079407 від 18.12.2014 року, на підставі якого позивач здійснив страхове відшкодування.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, розмір відшкодування, право вимоги виплати якого виникло у позивача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника.

Отже, з урахуванням вищенаведеного, позивач згідно розрахунку суми матеріального збитку від 22.01.2013, страхового акту № ДККА-22265 від 22.01.2013 року, які долучені до матеріалів справи, здійснив виплату страхового відшкодування, згідно рахунку С000031278 від 28.11.2014 року та наряду-замовлення № Н00079407 від 18.12.2014 року.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частиною 2. ст. 1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України в постанові від 10.12.2014 № 910/7163/14.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Volkswagen, д.н. АА5534НМ, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно до ч. 5 статті 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства "Європейський страховий альянс" (04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 33-37, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Федорова, 32-А, ) страхове відшкодування в розмірі 33 758 (тридцять три тисячі сімсот п'ятдесят вісім) грн. 70 коп., судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення 04.06.2015 року.

Суддя С.М.Мудрий