ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.06.15р. Справа № 904/5186/14

За позовом Міського комунального підприємства "Дніпропетровські міські теплові мережі", м. Дніпропетровськ

до Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради, м. Дніпропетровськ

про стягнення 24 490,30 грн.

Суддя Колісник І.І.

Представники:

від позивача: Іщенко Ю.С., довіреність № 2007 від 04.11.2014 року, представник;

від відповідача: Гречина Л.М., довіреність № 698 від 28.04.2015 року, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради про стягнення заборгованості у сумі 24 490,30 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є виробником і постачальником теплової енергії, у тому числі до двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську, у якому на першому поверсі знаходиться нежитлове приміщення загальною площею 78,7 кв.м. (далі - спірне нежитлове приміщення), що входить до єдиної системи централізованого опалення житлового будинку.

На підставі рішення Дніпропетровської міської ради № 52/52 від 02.12.2009 року "Про передачу на баланс КП "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю"" та відповідно до акту від 30.12.2011 року приймання - передачі основних засобів зазначене нежитлове приміщення було прийнято відповідачем на баланс від Комунального житлово-експлуатаційного підприємства "Південне" (а.с. 38 - 41 том 1).

Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення та гарячого водопостачання, по яких здійснюється поставка теплоенергії до квартир та інших приміщень, належать до інженерного обладнання житлового будинку і є його невід'ємною частиною та є єдиною внутрішньобудинковою системою відповідно до будівельних норм.

Балансоутримувачем житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м.Дніпропетровську є Комунальне підприємство "Житлово-експлуатаційне підприємство №22", з яким позивачем укладено договір № 050699 В від 01.10.2012 року про використання внутрішньобудинкових систем з гарячого водопостачання та централізованого опалення.

Точкою розподілу, у якій здійснюється передача послуг з централізованого опалення кінцевим споживачам, є стояки у межах квартири (п. 3.2. договору).

Посилаючись на лист Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційне підприємство № 22" від 17.03.2014 року № 53, позивач стверджує, що житловий будинок №34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську має п'ять стояків опалення із врізками під регістри опалення (точки розподілу, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення) (а.с. 17 том 1).

При цьому також зазначає, що відповідач є споживачем теплової енергії для опалення спірного нежитлового приміщення без укладення з ним відповідного договору.

За підрахунком позивача вартість спожитої та несплаченої відповідачем теплової енергії за період з 30.12.2011 року по 25.12.2013 року складає 24 490,30 грн., яка розрахована ним згідно з КТМ 204 України 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню затрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні", затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 82 від 30.03.2001 року та СНіП 2.04.05-91 "Опалення та вентиляція".

Правовою підставою позову позивач зазначає статті 1212, 1213 Цивільного кодексу України (а.с. 2 - 9 том 1).

У письмовому відзиві на позов відповідач проти позову заперечує з підстав відсутності укладеного з ним договору на постачання теплової енергії. Крім того звертає увагу на відсутність підключення (приєднання) спірних нежитлових приміщень до теплової мережі, на підтвердження чого посилається на відсутність з боку позивача доказів щодо:

- постачання теплової енергії саме відповідачеві;

- наявності у спірних нежитлових приміщеннях системи теплопостачання, приєднаної до центральної системи теплопостачання;

- технічної можливості здійснення позивачем постачання теплової енергії окремо до спірних нежитлових приміщень, враховуючи, що вони знаходяться у житловому будинку.

При цьому питання стосовно наявності чи відсутності підключення відповідача до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже і можливості одержання житлово-комунальної послуги з опалення спірного нежитлового приміщення, відповідач вважає принциповим.

Підсумовуючи свої заперечення проти позову, відповідач вказує на те, що для обгрунтування та підтвердження надання послуг з теплопостачання позивач повинен довести існування вузлів обліку кількості поставленої енергії у приміщення відповідача, надати зафіксовані належним чином контрольні цифри на підтвердження споживання відповідачем теплової енергії, а також визначити де знаходиться межа продажу теплової енергії. Спірні нежитлові приміщення дійсно обліковувалися на балансі відповідача, однак не використовувалися (були опечатані). Теплова енергія не постачалася з огляду на відсутність підключення відповідача до теплової мережі, відсутність приладів обліку поставленої теплової енергії, невизначеність межі продажу теплової енергії та вузлів розподілу теплової енергії, відсутність укладеного договору про постачання теплової енергії (а.с. 43 - 46 том 1).

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2014 року, залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 року, у задоволенні позову відмовлено (а.с. 136 - 139, 186 - 189 том 1).

Постановою Вищого господарського суду України від 08.04.2015 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 27.10.2014 року та постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 16.02.2014 року скасовано, справу № 904/5186/14 направлено на новий розгляд до господарського суду Дніпропетровської області.

Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції вказав на те, що передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності таких умов: по-перше, щоб мало місце набуття або зберігання майна; по-друге, щоб набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи; по-третє, щоб були відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна. Проте, суди не встановили належним чином факту наявності чи відсутності наведених умов.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, господарські суди попередніх інстанцій послались на недоведеність фактів підключення вказаних позивачем приміщень до теплопостачання, постачання позивачем теплової енергії до цих приміщень та споживання її відповідачем, а відтак на недоведеність позивачем набуття відповідачем без належних правових підстав майна за рахунок позивача.

Однак, такі висновки не грунтуються на повному з'ясуванні усіх обставин, що мають значення для правильного вирішення спору у даній справі, оцінці та дослідженні наявних у справі доказів.

Під час нового розгляду справи необхідно повно та всебічно з'ясувати всі обставини справи, дати їм належну правову оцінку та постановити законне та обгрунтоване рішення (а.с. 221 - 224 том 1).

Згідно з частиною першою статті 111-12 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до пункту 3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду після автоматичного розподілу справу № 904/5186/14 передано на розгляд судді Коліснику І.І.

Ухвалою господарського суду від 30.04.2015 року справу прийнято до провадження суддею Колісником І.І. з призначенням її до розгляду у судовому засідання 25.05.2015 року.

У поданих до суду письмових поясненнях по суті спору з урахування правової позиції у справі Вищого господарського суду України представники сторін підтримали свої вимоги та заперечення, викладені у раніше поданих позовній заяві та у відзиві на позов (а.с. 1 - 22, 23 - 33 том 2).

У судовому засіданні 25.05.2015 року представник позивача заявив письмове клопотання про призначення у справі судової експертизи для вирішення наступних питань:

1) Чи обладнане приладами опалення нежитлове приміщення загальною площею 78,7 кв.м., розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будьонного, 34?

2) З якої дати встановлені прилади опалення (за їх наявності у приміщенні)?

3) Чи піддавалися демонтажу у вказаному приміщенні прилади опалення? Якщо так, то коли: до початку спірного періоду, у спірний період, після спірного періоду?

4) Чи існувала технічна можливість постачання теплової енергії у зазначене приміщення у спірний період?

Проведення судової експертизи позивач просить доручити експертам Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз. Попередню оплату експертного дослідження погоджується взяти на себе (а.с. 232-233 том 1).

Представник відповідача проти клопотання щодо судової експертизи заперечує з підстав відсутності правових підстав для її проведення, оскільки, на його думку, неможливо встановити факт постачання теплової енергії у нежитлові приміщення у спірний період.

За вказаних обставин вбачається спір сторін стосовно технічної можливості теплопостачання позивачем у нежитлові приміщення загальною площею 78,7 кв.м., розташовані на першому поверсі двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську та споживання теплової енергії відповідачем у період з 30.12.2011 року по 25.12.2013 року.

Зазначені питання об'єктивно свідчать про потребу у спеціальних знаннях для їх вирішення, що має правове значення у цій справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 41 Господарського процесуального кодексу України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом. Остаточне коло цих питань встановлюється господарським судом в ухвалі.

Враховуючи, що для прийняття рішення по суті необхідно встановити технічну можливість теплопостачання позивачем у нежитлові приміщення загальною площею 78,7 кв.м., розташовані на першому поверсі двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську та споживання теплової енергії відповідачем у період з 30.12.2011 року по 25.12.2013 року, а вирішення цих питань потребує спеціальних знань, суд вважає за необхідне призначити у справі судову експертизу, встановивши для вирішення судовим експертам наступне коло питань:

1) Чи існувала у період з 30.12.2011 року по 25.12.2013 року технічна можливість постачання теплової енергії для опалення нежитлового приміщення загальною площею 78,7 кв.м., розташованого на першому поверсі двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську, що було передане КЖЕП "Південне" на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради за актом приймання-передачі від 30.12.2011 року?

2) Чи обладнане приладами опалення нежитлове приміщення загальною площею 78,7 кв.м., розташоване на першому поверсі двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську? З якої дати встановлені прилади опалення (за їх наявності у приміщенні)? Чи піддавалися демонтажу у вказаному приміщенні прилади опалення? Якщо так, то коли саме: до початку спірного періоду (з 30.12.2011 року по 25.12.2013 року), у спірний період, після спірного періоду?

За змістом частини третьої статті 41 Господарського процесуального кодексу України проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Відповідно до Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (у редакції наказу МЮ України від 30.12.2004 р. № 144/5) і зареєстрованої в МЮ України 03.11.1998 року за № 705/3145, експертизи проводяться експертними установами згідно з регіональними зонами обслуговування.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає за необхідне призначити у справі судову експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 17).

За змістом частини другої статті 79 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі, в тому числі й за своєю ініціативою, у випадках призначення судом судової експертизи.

Керуючись ст.ст. 41, 42, 79, 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Призначити у справі судову експертизу, проведення якої доручити Дніпропетровському науково-дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Леніна, 17).

На розгляд експертам поставити наступні питання:

1) Чи існувала у період з 30.12.2011 року по 25.12.2013 року технічна можливість постачання теплової енергії для опалення нежитлового приміщення загальною площею 78,7 кв.м., розташованого на першому поверсі двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську, що було передане КЖЕП "Південне" на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради за актом приймання-передачі від 30.12.2011 року?

2) Чи обладнане приладами опалення нежитлове приміщення загальною площею 78,7 кв.м., розташоване на першому поверсі двоповерхового житлового будинку № 34 по вул. Будьонного у м. Дніпропетровську? З якої дати встановлені прилади опалення (за їх наявності у приміщенні)? Чи піддавалися демонтажу у вказаному приміщенні прилади опалення? Якщо так, то коли саме: до початку спірного періоду (з 30.12.2011 року по 25.12.2013 року), у спірний період, після спірного періоду?

Зобов'язати Міське комунальне підприємство "Дніпропетровські міські теплові мережі" здійснити попередню оплату вартості експертного дослідження на підставі відповідної вимоги Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Питання про розподіл витрат на проведення судової експертизи буде вирішено під час прийняття рішення у справі відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України.

Попередити особу (осіб), які безпосередньо проводитимуть судову експертизу про відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України, за завідомо неправдивий висновок або за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов'язків.

Висновок судової експертизи подати господарському суду Дніпропетровської області в письмовій формі, копії надіслати сторонам.

Провадження у справі зупинити.

Примітка: акт від 30.12.2011 року приймання-передачі спірного нежитлового приміщення на баланс Комунального підприємства "Бюро обліку майнових прав та діяльності з нерухомістю" Дніпропетровської міської ради від КЖЕП "Південне" знаходиться в матеріалах справи (а.с. 38 том 1).

Суддя І.І. Колісник