ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 р. Справа №917/909/15

За позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго», вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008

до Громадської організації «Полтавський бізнес - інкубатор», вул. Фрунзе, 86 А, м.Полтава, 36002

про стягнення грошових коштів у розмірі 10966,46 грн.

Суддя Киричук О. А.

Представники:

від позивача: Данілова Н.Н., дов. № 29-14/20 від 05.01.2015 року,

від відповідача: Лейкін С.М., директор.

Розглядається позовна заява про стягнення основного боргу у сумі 6765,46 грн., пені - 3535,12 грн., трьох відсотків річних у сумі 31,28 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 634,60 грн. за договором на відпуск теплової енергії у виді гарячої води № 1430 від 10.05.2007 р.

26.05.2015р. позивачем через канцелярію суду надане клопотання про зменшення позовних вимог (вх. № 7674 від 26.05.2015 р.), відповідно до якого позивач зменшив розмір позовних вимог в частині стягнення пені та просить суд стягнути з відповідача 6765,46 грн. основного боргу, пені - 478,65 грн., трьох відсотків річних у сумі 31,28 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 634,60 грн.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 6765,46 грн. основного боргу, пені - 478,65 грн., трьох відсотків річних у сумі 31,28 грн. та інфляційних нарахувань у сумі 634,60 грн.

Відповідач в судове засідання 28.05.2015р. надав заперечення на позовну заяву (вх. 7894 від 28.05.2015 року), в яких проти позову заперечує, посилаючись на вчинення ним дій по припиненню договірних відносин з позивачем.

Представник позивача наполягає на задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у позовній заяві.

Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог за обґрунтуванням наведеним у запереченні на позовну заяву.

В судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази, суд, встановив:

Між Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (теплопостачальна організація за Договором; позивач по справі) та Громадською організацією "Полтавський бізнес-інкубатор" (споживач за Договором; відповідач по справі) 10.05.2007р. був укладений Договір № 1430 на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води (далі - Договір) (а. с. 7-8).

До договору сторонами вносилися зміни шляхом укладання додаткових угод.

Додатковою угодою №5 від 01.08.2011року, сторонами були внесені зміни в пункти 8, 9, 15, 18, 23 договору (а.с.15), додатковою угодою №6 від 20.10.2011р. - зміни в пункти 14, 15, 15.1, 16, 16.1 договору (а.с.16), додатковою угодою №7 від 02.06.2014р. - зміни в пункти 16.1 договору (а.с.18), додатковою угодою №8 від 05.01.2015р. - зміни в пункти 14.2 договору (а.с.21).

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач - це фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримувати житлово-комунальну послугу.

Даний договір укладений на період:

а) для опалення з 10.05.2007 р. по 30.04.2012р.;

б) в частині розрахунків до їх повного завершення і вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення його строку не надійде заява від однієї із сторін про відмову від цього договору або його перегляд (п. 21 Договору).

Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії Договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Представник відповідача повідомив суд про те, що ним вчинялися активні дії щодо припинення договору, проте в період з 01.10.2014р. по 31.03.2015р. (саме за цей період просить позивач стягнути заборгованість) теплову енергію у вигляді гарячої води від позивача він отримував, дію договору не заперечував.

Відповідно до умов Договору теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати теплову енергію у вигляді гарячої води з метою забезпечення опалення приміщень споживача до межі розподілу будівлі офісу по вул. Фрунзе, 86 А у м. Полтава.

Згідно п. 15.1 Договору в редакції Додаткової угоди №6 від 20.10.2011р. розрахунки за відпущену теплову енергію проводиться відповідно до тарифів, встановлених уповноваженим органом та діючих на період постачання теплової енергії, на підставі виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень. Розрахунковим періодом є календарний місяць.

Відповідно до пункту 15.1 Договору (в редакції змін Додаткової угоди №6 від 20.10.2011р.) кінцевий розрахунок вартості теплової енергії визначеної з урахуванням фактичної температури повітря, проводиться споживачем до 15 числа місяця наступного за розрахунковим на підставі виписаного рахунку.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як зазначає позивач, за період з 01.10.2014р. по 31.03.2015р. за відпущену теплову енергію позивачем відповідачу нараховано до сплати 6 765,46 грн. Проте, відповідачем не було проведено оплати за спожиту теплову енергію, що свідчить про порушення зобов'язань за договором частині здійснення оплати за отриману теплову енергію у визначені договором строки.

На момент подання позову заборгованість за даними позивача заборгованість відповідача в частині оплати за отриману теплову енергію за період з 01.10.2014р. по 31.03.2015р. становить 6 765,46 грн.

Пунктом 16.1 Договору (в редакції змін змін Додаткової угоди №7 від 02.06.2014р.) передбачено, що у випадку несплати у вказані строки вводиться пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ,що діяла у період, за який оплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а також стягуються 3% річних та інфляційні витрати з простроченої суми згідно зі ст. 625 ЦК України.

Так позивачем, на підставі договору, ст. 230 ГК України та 625 ЦК України нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 478,65 грн. - пені за період з 16.11.2014р. по 08.04.2015р. (в редакції заяви про зменшення позовних вимог), 31,23 грн. - 3% річних за період 16.11.2014р. по 08.04.2015р. та 634,60 грн. - інфляційних нарахувань за грудень 2014р. - березень 2015р.

Представник відповідача в засіданні проти розміру здійснених позивачем нарахувань не заперечив.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, відповідно до закону, інших правових актів, договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, крім передбачених законом випадків.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечувати безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Частиною 6 статті 25 Закону України "Про теплопостачання" разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, матеріалами справи підтверджено, що у даному випадку мало місце порушення відповідачем договірних зобов'язань щодо здійснення розрахунків за спожиту теплову енергію, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу сумі 6765,46 грн. є правомірними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ст.ст. 547-548 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК).

Згідно ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Судом перевірено правильність нарахування пені, 3% річних та індексу інфляції за допомогою калькулятора ІПС "Ліга". За результатами розрахунку встановлено, що заявлені суми не перевищують розрахункових, є правомірними та підлягають задоволенню, а саме 478,65 грн. - пені, 31,28 грн. - 3% річних та 634,60 грн. - інфляційні нарахування.

Відповідно до п. 4 ст. 129 Конституції України та ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Сторони вільні у наданні до суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати покладаються на відповідача в порядку ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Громадської організації "Полтавський бізнес-інкубатор" (вул. Фрунзе, 86А, м. Полтава, 36002; ; р/р №260081407 в АБ "Полтава-банк"; МФО 331489) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (вул. Комарова, 2а, м. Полтава, 36008; код ЄДРПО 03338030; р/р №260007148 в АБ "Полтава-банк"; МФО 331489) - 6 765,46 грн. основної заборгованості, 478,65 грн. - пені, 31,28 грн. - 3% річних, 634,60 грн. - інфляційних нарахувань та 1827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено _________.2015 р.

Суддя Киричук О.А.