РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015 р.Справа №910/18884/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю " Ріелторі Плюс "

До Товариства з обмеженою відповідальністю " ЕКО "

Про стягнення 805205,71 грн.

Суддя Пінчук В.І

Представники сторін:

Від позивача Патерилов В.В. - арбітражний керуючий; Степаненко Ю.М. - предст.

Від відповідача Теплюк В.В. - предст.

Рішення прийняте 28.05.2015 р., оскільки у судовому засіданні 14.05.2015 р. оголошувалась перерва.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - товариство з обмеженою відповідальністю " Ріелторі Плюс " звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю " ЕКО " 805205,71 грн. заборгованості за договором поставки обладнання № ОБ - 01/07-11 від 01.07.2011 р., з яких: 665000,02 грн. - основний борг, 55750,69 грн. - 3% річних та 84455,00 грн. збитки від інфляції.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 11.09.2014 р. порушено провадження у справі №910/18884/14 та призначений розгляд справи на 23.10.2014 р.

04.12.2014 р. через канцелярію Господарського суду м. Києва від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі №910/18884/14 до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/5118/14, яка розглядається господарським судом Київської області.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 04.12.2014 р. зазначене клопотання відповідача задоволено, провадження у справі №910/18884/14 зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 911/5118/14, яка розглядається господарським судом Київської області

19.03.2015 р. через канцелярію суду представником позивача подана заява про поновлення провадження у справі №910/18884/14.

В обгрунтування зазначеної заяви представник позивача посилається на те, що постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 р. у справі № 911/5118/14 за позовом ТОВ " ЕКО " до ТОВ " Ріелторі Плюс " про визнання недійсним договору залишене без змін рішення Господарського суду Київської області від 12.02.2015 р. про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ " ЕКО " та встановлено, що підстав для визнання недійсним договору поставки обладнання № ОБ - 01/07-11 від 01.07.2011 р. немає.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 30.03.2015 р. поновлено провадження у справі № 910/18884/14 та призначений розгляд зазначеної справи на 14.05.2015 р.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву від 23.10.2014 р. проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

В С Т А Н О В И В:

01.07.2011 р. між позивачем ( продавцем ) та відповідачем ( покупцем ) був укладений договір поставки обладнання № ОБ-01/07-11.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов'язався поставити та передати у власність відповідача обладнання, перелік, кількість одиниць та вартість якого зазначені в специфікації, яка є додатком № 1 до вказаного договору і його невід'ємною частиною, а відповідач зобов'язався прийняти вказане обладнання та оплатити його вартість на умовах даного договору.

Відповідно до п. 3.1 договору № ОБ-01/07-11 від 01.07.2011 р., загальна вартість обладнання становить 860000,00 грн.

Згідно п. 3.3 вказаного договору, загальна вартість обладнання сплачується наступним чином:

- грошове зобов'язання покупця зі сплати частини загальної вартості обладнання в розмірі 90000,00 грн. в т. ч ПДВ погашається шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що виникли у покупця до постачальника відповідно до договору оренди нерухомого майна № 117 від 07.04.2009 р. за актом про зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.07.2011 р.

- грошове зобов'язання покупця зі сплати частини загальної вартості обладнання в розмірі 10000,00 грн. в т. ч. погашається шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, що виникли у покупця до постачальника відповідно до договору оренди обладнання № 1 від 07.04.2009 р. за актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 01.07.2011 р.

- частина загальної вартості обладнання в розмірі 760000,00 грн. сплачується покупцем грошовими коштами на умовах розстрочення платежу протягом 24 місяців з дня набрання чинності даним договором за наступним графіком: з 01.07.2011 р. по 30.06.2013 р. щомісячно, рівними частинами в розмірі 31666,66 грн.

Пунктом 3.4 договору № ОБ-01/07-11 від 01.07.2011 р. передбачено, що оплата покупцем вартості обладнання здійснюється щомісячно, в розмірі та протягом строку, зазначених в п. 3.3.3 розділу 3 даного договору, на підставі отриманих від продавця рахунків у безготівковій формі на поточний рахунок продавця.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що на виконання умов договору № ОБ-01/07-11 від 01.07.2011 р. передав відповідачу обладнання на загальну суму 860000,00 грн., що підтверджується підписаним сторонами актом приймання - передачі обладнання від 01.07.2011 р.

Пунктом 6.3.2 вказаного договору передбачено, що покупець зобов'язаний здійснювати платежі в порядку та на умовах, визначених цим договором, в оплату загальної вартості обладнання.

У випадку прострочення покупцем виконання грошового зобов'язання останній повинен сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє в період прострочення, нараховану на суму невиконаного належним чином грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

Натомість, відповідачем вартість обладнання сплачена лише частково, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 665000,02 грн.

За неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань, останньому нараховані 3% річних в розмірі 55750,68 грн. та збитки від інфляції в розмірі 84455,00 грн.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати ( поставити ) у зумовлені строки другій стороні - покупцеві товар, а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар ) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов'язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України ).

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 33, 49, ст. ст. 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю " ЕКО " ( 03039, м. Київ, проспект Науки, 8; 03056, м. Київ, вул. Польова, 24, код 32104254 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Ріелторі Плюс " ( 08292, Київська область, м. Буча, вул. Жовтнева, 66-А, код 33092788 ) 665000 ( шістсот шістдесят п'ять тисяч ) грн. 02 коп. основного боргу, 55750 ( п'ятдесят п'ять тисяч сімсот п'ятдесят ) грн. 69 коп. - 3% річних, 84455 ( вісімдесят чотири тисячі чотириста п'ятдесят п'ять ) грн. 00 коп. збитки від інфляції, 16104 ( шістнадцять тисяч сто чотири ) грн. 12 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 09.06.2015 р.

Суддя В.І.Пінчук