ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року Справа № 904/187/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії

суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Величко Н.Л., Подобєда І.М. (зміна складу колегії суддів відбулася на підставі розпорядження секретаря судової палати Кузнецової І.Л. від 05.06.2015р.)

при секретарі судового засідання Герун Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Комлик Д.С., довіреність №1 від 09.09.2014р., представнник;

представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та мсіце судового засідання повідомлений належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2015р. у справі №904/187/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне

українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного

нагляду ДІЕКС", м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб",

м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 120 545 грн 66 коп

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2015р. у справі №904/187/15 (суддя Рудь І.А.) позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" 115 000 грн 00 коп основного боргу, 529 грн 32 коп 3% річних, 4 997 грн 44 коп інфляційних втрат, 2 410 грн 54 коп витрат по сплаті судового збору. В решті позову відмовлено з огляду на невірність визначення Позивачем дати, з якої зобов`язання Відповідача по оплаті вважається порушеним.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом були порушені норми матеріального та процессуального права, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи. Зазначив, що судом не у повному обсязі були досліджені матеріали справи, а саме з якого моменту у Відповідача виникло зобов`язання щодо оплати за виконані роботи, оскільки умовою для цього є наявність підписаного акту здачі-приймання робті та виставленого рахунку. Вважає, що Позивачем не надано належних доказів настання строку оплати, бо рахунки та докази їх відправлення Відповідачу відсутні, отже порушення зобов`язання з боку Відповідача також відсутнє.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що разом з актом приймання - передачі виконаних робіт пред`явив Відповідачу також рахунок на оплату. Таким чином, строк оплати є таким, що настав 12.10.2014р. Окрім того, вказав, що повторно направив рахунок Відповідачу разом із претензією 30.10.2014р. Вважає, що наведені Відповідачем в апеляційній скарзі доводи є безпідставними, необґрунтованими і такими, що не містять підстав для скасування рішення суду. Просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, причин неявки не повідомив, не зважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи (поштове повідомлення від 21.05.2015р).

Враховуючи те, що наявних доказів у справі достатньо для вирішення справи по суті, а також те, що жодних клопотань про відкладення розгляду справи від Відповідача не надходило, суд, враховуючи норми ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника Відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом при перегляді справи встановлено, що 26.05.2014р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-німецьке підприємство "Товариство технічного нагляду ДІЕКС" як виконавцем (надалі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" як замовником (надалі - Відповідач) був укладений договір №457/826-14-ДС ( надалі - Договір) строком дії з моменту підписання до 31.12.2014р., проте в будь-якому випадку до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п.9.1. Договору).

Відповідно до п.1.1 Договору Відповідач доручає, а Позивач приймає на себе зобов'язання щодо виконання робіт по паспортизації об'єктів газового господарства Відповідача. Перелік робіт, строки їх виконання та вартість наведені у технічному завданні та календарному плані (додатки №№1,2 до Договору).

Згідно до п. 2.2 Договору вартість Договору складає 115 000,00 грн з ПДВ, у тому числі ПДВ 20% - 19166,67 грн. Доказом прийому робіт Відповідачем є підписаний сторонами акт прийому-передачі виконаних робіт (п. 2.6 Договору).

На виконання умов Договору Позивач виконав паспортизацію об`єктів газового господарства Відповідача, а Відповідач прийняв цю роботу, про що сторонами складений та підписаний акт здачі-приймання наданих послуг (робіт) №1 від 12.08.2014р. на суму 115 000,00 грн. Жодних заперечень з приводу якості виконаних робіт або інших зауважень акт не містить (а.с. 15).

Відповідно до п. 2.4 Договору розрахунок Відповідач здійснює поетапно, по мірі підписання актів прийому-передачі виконаних робіт по кожній одиниці обладнання і виставлення виконавцем рахунку для оплати робіт протягом 60 календарних днів, за умовами надання рахунку, акта і податкової накладної виконавця. При цьому загальна сума оплат не може перевищувати 115 000,00 грн з урахуванням ПДВ. У випадку відсутності вказаних документів строк оплати переноситься до отриманого повного пакету документів.

Проте, в порушення взятих на себе зобов'язань, Відповідач за виконані Позивачем роботи не розрахувався. Заборгованість становить 115 000,00 грн та Відповідачем досі не сплачена.

Згідно з ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що заборгованість Відповідача підтверджується наявними у справі належними доказами, а строк оплати, враховуючи п. 2.4. Договору, є таким, що настав. Судом першої інстанції вірно визначено, що останнім днем строку на оплату, виходячи з умов Договору та дати приймання - передачі робіт є 11.10.2014р., проте, з урахуванням ч.5 ст.254 Цивільного кодексу України, зобов`язання є простроченим з 14.10.2014р. Заперечення апелянта з приводу того, що строк оплати не настав не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що Відповідачем не доведено будь-якими доказами прострочення надання всіх документів по Договору Позивачем, що може бути підставою для застосування умови договору про перенесення строку оплати (п. 2.4. Договору). Окрім того, відповідно до ст. 854 Цивільного кодексу України замовник зобов`язаний сплатити підряднику обумовлену ціну після остаточної здачі роботи, за умови, що роботи виконано належним чином та в обумовлений строк. Таким чином, саме підписаний сторонами акт приймання - передачі виконаних робіт є документом, що підтверджує прийняття Відповідачем робіт на певну суму та підставою для оплати; невручення рахунку на оплату таких робіт не може бути відкладальною умовою для їх оплати. При цьому, суд апеляційної інстанції також враховує, що 30.10.2014р. Позивачем на адресу Відповідача разом із претензією були повторно надіслані, як зазначив Позивач, рахунок на оплату та податкова накладна (поштовий опис та фіскальний чек від 20.10.2014р.). Таким чином, судом першої інстанції правомірно стягнуто з Відповідача заборгованість 115 000,00 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача 3% річних за загальний період з 12.10.2014р. по 09.12.2014р. у сумі 548,22 грн. Судом першої інстанції позовні вимоги в цій частині задоволені частково з урахуванням дати прострочення з 14.10.2014р. Стягнуто з Відповідача 3% річних за період з 14.10.2014р. по 09.12.2014р. в розмірі 529,32 грн, з чим також погоджується колегія суддів.

Інфляційні втрати за заявлений період з жовтня 2014 року по листопад 2014 року становлять 4 997,44 грн., вірно розраховані Позивачем та правомірно стягнуті судом першої інстанції.

Враховуючи викладене, підстав для скасування чи зміни рішення суду відповідно до ст. 104 Господарського процесуального кодексу України не вбачається, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення господарського суду Дніпропетровської області без змін.

Судові витрати по апеляційній скарзі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44-49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", м. Нікополь Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 26.02.2015р. у справі №904/187/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцятиденного строку з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 09.06.2015р.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя Н.Л. Величко

Суддя І.М. Подобєд