РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2015Справа №910/7271/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКОМ»

до Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання виконати умови договору.

Суддя Нечай О.В.

Представники сторін:

від позивача: Гіда О.С., за довіреністю

від відповідача - 1: Пріцак І.Є., за довіреністю

від відповідача - 2: Кікалов В.С., за довіреністю.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд господарського суду міста Києва були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАНКОМ» (далі - позивач) до Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» (далі - відповідач - 1) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - відповідач - 2) про зобов'язання виконати умови договору.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 910/7271/15-г, розгляд справи призначено на 22.04.2015 р.

17.04.2015 р. до відділу діловодства господарського суду міста Києва від представника відповідача - 1 надійшов відзив на позовну заяву.

У судове засідання 22.04.2015 р. представники позивача та відповідача - 1 з'явились, представник відповідача - 2 з'явився та подав клопотання про припинення провадження у справі.

Розгляд клопотання представника відповідача - 2 про припинення провадження у справі відкладено судом до наступного судового засідання.

У судовому засіданні 22.04.2015 р. судом було оголошено перерву до 20.05.2015 р.

У судове засідання 20.05.2015 р. представник позивача з'явився, надав свої пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представники відповідачів у судове засідання 20.05.2015 р. з'явились, надали свої пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

24.01.2007 р. між Публічним акціонерним товариством «Український Бізнес Банк» (далі - банк, відповідач - 1) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАНКОМ» (далі - клієнт, позивач) було укладено Договір банківського рахунку юридичної особи у національній валюті України № 721 (далі - Договір), відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № 80 (далі - рахунок) і здійснює комплексне розрахунково-касове обслуговування клієнта, а саме: ведення його рахунку, касове обслуговування, зберігання коштів і здійснення за дорученням клієнта усіх видів розрахунків, що передбачені цим договором та чинним законодавством.

Згідно з пунктами 2.1 та 2.2 Договору банк зобов'язується своєчасно та правильно здійснювати розрахункові операції за дорученнями клієнта у відповідності до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні у національній валюті. Банк зобов'язується приймати розрахункові документи клієнта на паперових носіях протягом операційного часу банку, який встановлюється з 9-00 до 16-00 за Київським часом. Прийняття розрахункових документів на виконання в день їх надходження після операційного часу можливо на умовах, зазначених у додатковій угоді до цього Договору.

Пунктом 5.1 Договору сторони погодили, що клієнт має право самостійно розпоряджуватися коштами, які знаходяться на його рахунку в порядку і у межах, передбачених чинним законодавством.

Цей Договір укладений на невизначений строк і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Дію цього Договору може бути припинено за згодою сторін або в односторонньому порядку з обов'язковим повідомленням другої сторони за 20 днів (п.8.2 Договору).

30.03.2007 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду до Договору.

Відповідно до тверджень позивача, ним було надано відповідачу - 1 для виконання наступні платіжні доручення:

- № 5193 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн.;

- № 5195 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн.;

- № 55202 від 19.01.2015 р. на суму 10 000,00 грн.;

- № 5194 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн.;

- № 5196 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн.;

- № 5198 від 19.01.2015 р. на суму 250 000,00 грн.;

- № 5199 від 19.01.2015 р. на суму 345 000,00 грн.;

- № 5200 від 19.01.2015 р. на суму 440 000,00 грн.;

- № 5201 від 19.01.2015 р. на суму 850 000,00 грн.

Проте, вищезазначені платіжні доручення були повернуті позивачу без виконання, про що на зворотному боці кожного платіжного доручення наявна відповідна відмітка банку з посиланням на положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Враховуючи вищенаведене, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача - 1 про зобов'язання виконати платіжні доручення № 5193 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн., № 5195 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн., № 55202 від 19.01.2015 р. на суму 10 000,00 грн., № 5194 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн., № 5196 від 19.01.2015 р. на суму 500 000,00 грн., № 5198 від 19.01.2015 р. на суму 250 000,00 грн., № 5199 від 19.01.2015 р. на суму 345 000,00 грн., № 5200 від 19.01.2015 р. на суму 440 000,00 грн., № 5201 від 19.01.2015 р. на суму 850 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідач - 1, заперечуючи проти задоволення позову, у своєму письмовому відзиві зазначає про те, що у зв'язку із запровадженням тимчасової адміністрації у банку відсутні правові підстави для виконання вищевказаних платіжних доручень.

Суд погоджується з даною позицію відповідача - 1, з огляду на наступне.

Згідно з частинами 1 та 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» цим законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 25.12.2014 № 844 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк» до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду 25.12.2014 прийнято рішення № 164 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Український Бізнес Банк», згідно з яким у Банку з 26.12.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду.

В подальшому, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 23.04.2015 р. № 265 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Український Бізнес Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 24.04.2015 р. № 87 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український Бізнес Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації відповідача - 1.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків врегульована Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним законом у даних правовідносинах.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Частиною дев'ятою статті 17 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачена заборона на здійснення банківської діяльності без банківської ліцензії.

Порядок ліквідації банку регулюється розділом VIII Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, частиною п'ятою ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється; банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав; припиняється нарахування відсотків, неустойки (штрафу, пені) та застосування інших санкцій за всіма видами заборгованості банку; відомості про фінансове становище банку перестають бути конфіденційними чи становити банківську таємницю; укладення правочинів, пов'язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону та втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури (частини 2 та 3 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів").

Положеннями статті 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено повноваження уповноваженої особи Фонду, зокрема, відповідно до пункту 4 частини 1 вказаної статті, уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів та складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду (частини 1 та 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

При цьому, п. 4.27 глави 4 розділу V Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2 "Про затвердження Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку" встановлено, що уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за винятком погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують здійснення процедури ліквідації.

Статтею 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до банку.

Враховуючи вищенаведене, задоволення вимог кредиторів до банку може відбуватись лише в порядку статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та лише за умови виконання кредиторами статті 45 вказаного закону, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача - 1 виконати умови договору не підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в господарських судах України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконання господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного суду України та адміністративних судів.

Пунктом 7 частини 1 статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Відповідно до частин 1, 2 статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

У пункті 25 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 № 8 «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» зазначено, що відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року N 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України.

Спір у даній справі в частині вимог до відповідача - 2 виник між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАНКОМ» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб та пов'язаний з виконанням Фондом його спеціальних функцій, тобто правовідносини в цій частині є публічно-правовими, а тому провадження у справі № 910/7271/15-г в частині вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб підлягає припиненню, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 4, 49, 80, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Провадження у справі в частині позовних вимог до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припинити.

2. У задоволенні позову відмовити.

3. Судовий збір покласти на позивача.

Повне рішення складено 25.05.2015 р.

Суддя О.В. Нечай