ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 908/5112/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого (доповідача), Грека Б.М., Кривди Д.С.
за участю повноважних представників:
позивачаЛапченкової І.А., Рушинець А.О., Ялової О.І.,
відповідача Лебедюка Ю.А.,
розглянувши у відкритому засіданні касаційну скаргуДержавного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат"
на рішення та постановугосподарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року
у справі№908/5112/14
за позовомКомунального підприємства "Водоканал"
доДержавного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат"
простягнення 1 111 137,58 грн.,
встановив:

У листопаді 2014 року позивач звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача про стягнення 1 111 137,58 грн. заборгованості за договором № 17/359 від 01.12.2009 року про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року (суддя Зінченко Н.Г.), залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року, позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями відповідач просить їх скасувати, як прийняті з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Перевіривши матеріали справи та на підставі встановлених в ній фактичних обставин, проаналізувавши правильність застосування господарськими судами попередніх інстанцій при прийнятті судових рішень норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами при розгляді справи встановлено, що 01.12.2009 року між КП "Водоканал" та Казенним підприємством "Запорізький титано-магнієвий комбінат" (правонаступником якого є Державне підприємство "Запорізький титано-магнієвий комбінат"), абонентом, було укладено договір №17/359 про надання послуг з питного водопостачання та приймання стічних вод у системи каналізації з відповідними додатками до нього і подальшими змінами та доповненнями (далі договір), за умовами якого КП "Водоканал" забезпечує абоненту подачу питної води на господарсько-питні, побутові та технічні потреби, а також приймання стічних вод по майданчику: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, а абонент зобов'язується оплачувати отримані послуги, передбачені договором.

Відповідно до п. 3.2.6 договору абонент зобов'язаний забезпечувати представникам КП Водоканалу можливість проводити обстеження водопровідних і каналізаційних систем, приладів та пристроїв на них, контролювати раціональне водоспоживання і т.д. та складати акти про результати цих обстежень у будь-який час доби.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.04.2013 р. було здійснено перевірку водогосподарської діяльності ДП "ЗТМК" по майданчику: м. Запоріжжя, вул. Теплична, 18, в ході якої було встановлено що відповідач має два джерела водопостачання: від КП "Водоканал" (питна вода) та від ВАТ "Запоріжсталь" (технічна вода), та складено Акт № 177-ТІ.

Питана вода по основному майданчику відповідача згідно з розрахунком водогосподарського балансу на 2013 рік витрачається на господарсько-побутові потреби і з метою використання у виробництві.

Технічна вода від ВАТ "Запоріжсталь" по основному майданчику використовується на господарсько-побутові потреби та передається іншим споживачам. Обсяги водоспоживання технічної води визначаються згідно із засобами обліку, контроль за технічним станом яких здійснює ВАТ "Запоріжсталь". Технічна вода використовується по прямоточній, поворотно-оборотній системах, а також має місце водокористування без повернення. Розрахунок водогосподарського балансу використання технічної води на виробничі (технологічні) потреби відповідачем в ході проведення перевірки пред'явлений не був.

Також перевіркою встановлено, що водовідведення в міську каналізацію, відповідно до умов договору, визначається розрахунковим шляхом у відповідності до наданого ДП "ЗТМК" розрахунку водогосподарського балансу на 2013 рік і складає:

- 83,5 % від водопостачання питною водою на власні потреби;

- 97 % від водопостачання питною водою субабонентів ДП "ЗТМК";

- 50,97 м.куб/добу - стоків технічної води на власні потреби;

- 52,318 м.куб./добу - технічної води субабонентів.

Наданий відповідачем під час проведення перевірки 17.04.2013 р. розрахунок водогосподарського балансу на 2013 рік, розроблений ДП "ЗТМК" та погоджений начальником відділу охорони навколишнього середовища КП "Водоканал" Малигіним М.Г. 16.01.2013 р.

За даними абонента фактичний обсяг технічної води за період з 01.01.2013 року по 31.03.2013 р. склав 752000 м.куб. Плата за послуги каналізування госппобутових стоків технічної води сплачується відповідачем КП "Водоканал" відповідно з розрахунком водогосподарського балансу на 2013 рік та складає 50,97 м.куб./добу.

Також перевіркою встановлено, що основний майданчик відповідача облаштований трьома системами каналізації: госпфекальною, виробничою і ливневою.

В Акті № 177-ТІ від 17.04.2013 р. наведені причини, з яких перевірити фактичний обсяг стоків технічної води неможливо, зокрема, зазначено, що позивач не здійснює контроль технічного стану засобу обліку технічної води; водопостачання технічною водою здійснюється по прямоточній та поворотно-оборотній системах; відсутність засобу обліку на скиді стоків в ливневий колектор.

Крім того суди встанови, що як зазначено в Акті № 177-ТІ від 17.04.2013 р., на вимогу КП "Водоканал" Абонентом не були пред'явлені технічні умови, проектна документація на водопостачання та каналізування, схема розділу зон балансової приналежності водопровідно-каналізаційних мереж в масштабі 1:500.

Відповідно до наданих відповідачем Актів за питну воду та послуги каналізації за період з 01.01.2013 р. по 31.03.2013 р. обсяг стічних вод, скинутих ДП "ЗТМК" в міську каналізацію, за вказаний період склав 70763,39 м.куб., тобто 786 м.куб/добу, що дорівнює 32,76 м.куб/годину.

Також в Акті № 177-ТІ від 17.04.2013 р. зазначено, що скид стічних вод основного майданчику ДП "ЗТМК" в міську каналізацію здійснюється по одному випуску за допомогою відомчої насосної фекальної станції (НФС), облік стоків на випуску відсутній.

В ході проведення перевірки з метою визначення фактичного (середньодобового) обсягу стічних вод, що скидаються в міську каналізацію на напірному трубопроводі, в приміщенні НФС на випуску каналізації відповідача в каналізацію КП "Водоканал" був встановлений датчик тиску Danfoss МВС 3000 з реєстратором показань "Січ РП 2".

В результаті здійснення замірів, що виконувалися без перерви з 10 год. 27 хвил. 04.04.2013 р. по 11 год. 00 хвил. 09.04.2013 р., було розраховано, що середньодобовий обсяг стічних вод, що скидаються в міську каналізацію, склав 1301,52 м.куб./добу, що дорівнює 54,23 м.куб./годину, тоді як згідно Актів за питну воду та послуги каналізації обсяг стічних вод, скинутих в міську каналізацію за період з 01.01.2013 р. по 31.03.2013 р. склав 786 м.куб/добу, що дорівнює 32,76 м.куб/годину.

Таким чином, перевіркою було встановлено, що різниця між фактичним обсягом стічних вод, що скинуті відповідачем в міську каналізацію, та розрахунковим обсягом відповідно до розрахунку водогосподарського балансу на 2013 рік складає 21,47 м.куб./годину або 515,28 м.куб./добу.

Суди встановили, що вищевказані обставини були відображені в Акті № 177-ТІ від 17.04.2013 р., який був підписаний представниками позивача та представниками ДП "ЗТМК" з викладенням особистої думки головного енергетика Петрика О.В., яка полягає в тому, що до встановлення стаціонарного засобу обліку на НФС об'ємний шлях визначення витрат КП "Водоканал" викликає сумнів. За даними ДП "ЗТМК" добовий обсяг стічних вод змінюється від 880 до 1100 м.куб. (а.с. 42-45)

На підставі обставин, які були встановлені в Акті № 177-ТІ від 17.04.2013 р., КП "Водоканал" був складений Акт № 187-ТІ від 17.04.2013 р., в якому зафіксований факт надання абонентом недостовірного розрахунку водогосподарського балансу, а також зобов'язано відповідача:

- замовити технічні умови і розробити проектну документацію на встановлення комерційних приладів обліку на системах водопостачання і водовідведення на межах балансової приналежності водопровідних і каналізаційних мереж. Строк: до 01.05.2013 р.;

- відкоригувати і погодити з КП "Водоканал" розрахунок водогосподарського балансу на 2013 рік у відповідності з фактичним водовідведенням. Строк: до 24.04.2013 р.;

- розробити і узгодити з КП "Водоканал" схему розподілу зон балансової приналежності водопровідно-каналізаційних мереж у відповідності з вимогами Правил. Строк: до 17.05.2013 р.

Акт № 187-ТІ від 17.04.2013 р. був підписаний представниками позивача та представниками ДП "ЗТМК" із зазначенням про особисту думку головного енергетика Петрика О.В., викладену в Акті № 177-ТІ від 17.04.2013 р. (а.с. 46)

30.04.2013 р. був складений Акт № 187/1-ТІ, в якому зазначено, що відповідач має два джерела водопостачання: питна вода від КП "Водоканал", технічна вода від ВАТ "Запоріжсталь" від власного водозабору з р. Дніпро.

На підставі п. 3.16 Правил користування позивачем виконано розрахунок обсягу стічних вод по пропускній спроможності каналізаційного колектору відповідача діаметром 300 мм при швидкості руху стічних вод в ньому 2,0 м/сек. та дією повним перерізом на протязі 24 години/добу за період скиду стічних вод з 01.01.2013 р. по 30.04.2013 р.

Згідно з вказаним розрахунком добовий обсяг стічних вод склав 12208,32 м.куб., а за період з 01.04.2013 р. по 30.04.2014 р. - 366249,60 м.куб.

На підставі Акту № 187/1-ТІ від 30.04.2013 р. позивачем відповідачу був виставлений Акт-рахунок № 17 від 30.04.2013 р. на суму 1186648,70 грн. з ПДВ із розрахунку кількості стічних вод - 366249,60 м.куб. та тарифу на послуги з приймання стічних вод - 2,70 грн. без ПДВ.

У зв'язку із відмовою ДП "ЗТМК" від підписання зазначених актів, Акт № 187/1-ТІ від 30.04.2013 р. і Акт-рахунок № 17 від 30.04.2013 р. були направлені ДП "ЗТМК" поштою з супровідним листом за вих. № 4626 від 08.05.2013 р. (а.с. 50)

Розглянувши спір та задовольняючи позов, місцевий господарський суд, з яким погодилась апеляційна інстанція, вважав встановленим та доведеним належним доказами факт порушення відповідачем умов укладеного між сторонами у даній справі договору, що і стало підставою для нарахування останньому 1 111 137,58 грн. заборгованості.

Проте судова колегія Вищого господарського суду України погодитись з такими висновками не може, враховуючи наступне.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.п.1, 2, 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні, зокрема, такого чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються.

Господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом. При цьому необхідно мати на увазі, що згідно зі статтею 43 ГПК наявні докази підлягають оцінці у їх сукупності і жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Рішення місцевого господарського суду та постанова апеляційної інстанції в даній справі цим вимогам не відповідають.

Так пунктом 3.2.5. укладеного між сторонами договору сторони обумовили, що при порушенні Абонентом "Правил користування…" (пункти 4.2, 5.18, 7.6 та інші) витрати питної води і об'єм стічних вод визначається розрахунковим шляхом у відповідності з п.п.3.3 і 3.4 "Правил користування…".

Ні місцевий господарський суд, ні апеляційна інстанція в постановлених ними рішеннях не значили, який саме пункт: 4.2, 5.18, 7.6 або який інший пункт "Правил користування…", порушив Абонент в спірних правовідносинах.

Крім того, пунктами 3.3,3.4. Правил користування №190 передбачено, що розрахунок витрат води здійснюється за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0м/сек. та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період встановлюється з дня такого користування. Якщо термін початку такого порушення встановити неможливо розрахунок здійснюється за один місяць.

Суд не звернув уваги, на ту обставину, що позивачем згідно акту №187/1-ТИ від 30.04.2013 року, здійснено розрахунок обсягу стічних вод по пропускній спроможності каналізаційного колектора Абонента, з урахуванням показників діаметру напорного трубопроводу каналізації, а не труби вводу, як це передбачено п.3.3. Правил користування №190.

Поряд з цим, відповідно до п. 5.1 Правил користування №190 облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

Уразі відсутності у споживача засобів обліку на каналізаційних випусках, кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж центрального водопостачання та з інших джерел (п. 5.14 Правил користування).

Пунктом 5.29 передбачено, що у разі відсутності засобів обліку стічних вод їх облік здійснюється такими методами:

1)за допомогою засобів обліку на водозаборах;

2)за паспортною продуктивністю насосів на водозаборах;

3)за паспортним дебітом усіх свердловин та проектною потужністю поверхневого водозабору;

4)на підставі витрат води на технологічні потреби;

5)на підставі замірів кількості стічних вод, що надходять до мереж водовідведення.

Метод визначення кількості стічних вод встановлюється виробниками.

Якщо кількість стічних вод визначається одним із методів, зазначених у цьому пункті Правил, що зафіксовано договором або двостороннім актом між виробником та споживачем на обумовлений термін, то споживач протягом цього терміну може не надавати виробнику таких даних.

Вказана норма Правил містить вичерпний перелік способів визначення кількості стічних вод, який розширеному тлумаченню не підлягає.

Розглядаючи спір, місцевий господарський суд не звернув уваги на те, що матеріали справи не містять будь-яких доказів стосовно того, чи Danfoss МВS 3000 є засобом вимірювальної техніки, який занесений до Державного реєстру або ж чи пройшов він державну метрологічну атестацію.

З огляду на викладене, судова колегія Вищого господарського суду України, вважає висновки місцевого господарського суду, про те що датчик тиску Danfoss МВS 3000 був застосований КП "Водоканал" відповідно до вимог закону, оскільки встановив дійсний обсяг стічних вод, що надходять до системи централізованого водовідведення, передчасними.

Апеляційний господарський суд, перевіряючи рішення місцевого господарського суду на зазначені обставини уваги не звернув та належної правової оцінки не дав, що визнати законним і обгрунтованим не можна.

З огляду на викладене, рішення господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року та постанова Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року, підлягають скасуванню, як прийняті з порушенням норм процесуального права, зокрема ст.43 ГПК України, з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду.

При новому розгляді справи господарському суду необхідно врахувати наведене, більш повно і всебічно з'ясувати обставини справи, суть позовних вимог і заперечень, їх обґрунтованість, зібраним у справі доказам дати належну правову оцінку та відповідно до вимог закону вирішити спір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державного підприємства "Запорізький титано-магнієвий комбінат" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 04.02.2015 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 25.03.2015 року у справі №908/5112/14 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Запорізької області в іншому складі суду.

Головуючий, суддя В.І. Дерепа

Судді Б.М. Грек

Д.С.Кривда