ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 рокуСправа № 912/1064/15-г
Господарський суд Кіровоградської області в складі судді Тимошевської В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/1064/15-г

за позовом: публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: комунального підприємства "Теплоенергетик", м. Кіровоград

про стягнення 1 156 158,43 грн.

Представники сторін:

від позивача - Вознюк Є.В., довіреність № 14-167 від 11.06.14;

від відповідача - Бандуровська Д.О., довіреність № 19 від 08.09.14.

В судовому засіданні 05.05.2015 оголошувалась перерва до 03.06.2015.

В судовому засіданні 03.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду з позовною заявою, яка містить вимогу про стягнення з комунального підприємства "Теплоенергетик" (надалі - КП "Теплоенергетик") 150 405,04 грн. 3% річних за несвоєчасні розрахунки та 1 005 753,39 грн. інфляційних, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

Ухвалою господарського суду Кіровоградської області від 23.03.2015 порушено провадження у справі № 912/1064/15-г за даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Комунальним підприємством "Теплоенергетик" (надалі - КП "Теплоенергетик") 30.04.2015 подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач позовні вимоги не визнає та просить відмовити в їх задоволенні, так як вважає, що порушення строків оплати за поставлений позивачем природний газ відбулося не з вини КП "Теплоенергетик", оскільки розрахунки за природний газ здійснюються за особливим алгоритмом розрахунків і регулюються державою, а заборгованість за договором поставки природного газу виникла у зв'язку з різницею у тарифах на теплову енергію внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджені НКРЕ і на відшкодування яких із державного бюджету мали бути перераховані субвенції відповідно до ст. 20 Закону України "Про теплопостачання". КП "Теплоенергетик" вказано на те, що між сторонами укладено договори № 145/30 від 13.02.2014, №534/30 від 02.10.2014 та № 1068/30 від 05.12.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 2 ст. 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014"), а отже змінено порядок і строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору № 14/2386/11 від 30.09.2011, у зв'язку з чим підстави для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, визначених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав свої заперечення, викладені у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між сторонами на підставі договору № 14/2386/11 від 30.09.2011 (з наступними змінами та доповненнями) виникли правовідносини з поставки природного газу, згідно яких ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) зобов'язався з 01.10.2011 по 31.12.2012 поставити, а КП "Теплоенергетик" (Покупець) - прийняти і оплатити імпортований природний газ в обсязі та на умовах згідно вказаного договору.

Як повідомляє позивач, рішенням господарського суду від 21.12.2012 у справі №5013/1476/12 стягнуто з КП "Теплоенергетик" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за порушення строків оплати поставленого природного газу за договором про закупівлю природного газу № 14/2386/11 від 30.09.2011 основний борг у розмірі 15 659 704,94 грн, інфляційні втрати у сумі 74 927,77 грн, три проценти річних у сумі 286 337,18 грн, пеню в сумі 358 344,97 грн, штраф у розмірі 360 354,20 грн, за поставлений природний газ протягом жовтня 2011-квітня 2012, які нараховані за період прострочення виконання зобов'язань з 15.11.2011 по 24.09.2012 за вказаним договором, а також витрати на судовий збір у сумі 64 380,00 грн. У іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Крім того, рішенням господарського суду від 17.04.2014 у справі №912/389/14 з КП "Теплоенергетик" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" за порушення строків оплати поставленого природного газу за договором про закупівлю природного газу № 14/2386/11 від 30.09.2011 стягнуто основний борг у розмірі 8 837 233,53 грн, інфляційні втрати у сумі 12 602,24 грн, три проценти річних у сумі 483 570,32 грн, пеню в сумі 297 433,44 грн, штраф у розмірі 192 845,39 грн, за поставлений природний газ протягом листопада 2011 - квітень 2012 та жовтень-грудень 2012, які нараховані за період прострочення виконання зобов'язань з 25.09.2012 по 09.01.2014 за вказаним договором, а також 73 080,00 грн судового збору. У іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вказані рішення набрали законної сили та на їх виконання господарським судом видано відповідні накази.

В силу приписів частини третьої ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України правовими наслідками порушення грошового зобов'язання є нарахування процентів річних від простроченої суми та інфляційних втрат. Так, згідно частини другої наведеної норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень статей 524, 533, 625 Цивільного кодексу України, грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Інфляційні нарахування на суму боргу та сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), які передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України, не є штрафними санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні від боржника компенсації (плати) за користування утримуваними ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Кредитор вправі вимагати, в тому числі в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї. Період нарахування вказаних платежів законодавством не обмежений та здійснюється протягом всього часу існування прострочки виконання грошового зобов'язання.

При цьому, наявність судового рішення, яким вирішено питання про стягнення суми основного боргу, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін, оскільки ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора законодавчо не визначено як правова підстава припинення зобов'язання.

Аналогічна правова позиція неодноразово підтверджена судовою практикою Верховного Суду України (постанови Верховного Суду України у справах: № 3-116гс11 від 14.11.2011, № 3-142гс/11 від 23.01.2012 та ін.).

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Між тим, як повідомляє відповідач та що підтверджується матеріалами справи, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Кіровоградській області, Департаментом фінансів Кіровоградської облдержадміністрації, Фінансовим управлінням Кіровоградської міської ради, Головним управлінням житлово-комунального господарства Кіровоградської міської ради, комунальним підприємством "Теплоенергетик" та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" укладено договори № 145/30 від 13.02.2014, №534/30 від 02.10.2014 та № 1068/30 від 05.12.2014 про організацію взаєморозрахунків (відповідно до п. 2 ст. 16 ЗУ "Про Державний бюджет України на 2014") (а.с. 70-71, 73-74, 78-79).

Предметом вказаних Договорів є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 ст. 14 та п. 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України" на 2014 рік і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 № 30.

За умовами зазначених договорів сторони дійшли згоди погасити заборгованість відповідача за спожитий природний газ перед позивачем за 2012 рік згідно договору від 30.09.2011 № 14/2386/11 і заборгованість з урахуванням пені, штрафних санкцій згідно з судовими рішеннями у справі № 5013/1476/12, № 912/389/14 за рахунок коштів субвенції з загального фонду державного бюджету для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню.

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що на виконання договорів № 145/30 від 13.02.2014, №534/30 від 02.10.2014 та № 1068/30 від 05.12.2014 КП "Теплоенергетик" здійснено оплати відповідно до платіжних доручень № 1 від 05.03.2014 на суму 3 336 320,00 грн., № 3 від 15.10.2014 на суму 4 976 993,25 грн., № 10 та № 11 від 18.12.2014 на суму відповідно 1 079 964,12 грн. та 838 722,77 грн. (а.с. 72, 75, 82).

Отже, заборгованість, яка виникла за договором на купівлю-продаж природного газу № 14/2386/11 від 30.09.2011, погашена в повному обсязі. Розрахунок відбувся у порядку та строки, передбачені зазначеними вище договорами про організацію взаєморозрахунків.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України господарсько-договірними зобов'язаннями є майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів.

За ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Між тим, підстави для застосування в спірному випадку наслідків, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України відсутні, оскільки, уклавши договори про організацію взаєморозрахунків, про які зазначено вище, сторони тим самим змінили порядок і строк виконання КП "Теплоенергетик" грошових зобов'язань перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України", які виникли за договором на купівлю-продаж природного газу № 14/2386/11 від 30.09.2011.

Так, за змістом підпунктів 2, 3 пункту 11 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та перераховувати кошти наступній стороні.

Отже, для застосування наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків, і відповідно до пункту 16 яких сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

На підставі викладеного та оскільки розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, які передбачені договорами про організацію взаєморозрахунків № 145/30 від 13.02.2014, №534/30 від 02.10.2014 та № 1068/30 від 05.12.2014, правові підстави для стягнення 3% річних та інфляційних втрат, нарахованих за порушення строку розрахунку за договором на купівлю-продаж природного газу № 14/2386/11 від 30.09.2011, відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 30.09.2014 у справі № 3-132гс14, від 25.03.2015 у справі № 3-23гс15.

У зв'язку з наведеним господарський суд відмовляє у задоволенні позову ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення з КП "Теплоенергетик" 150 405,04 грн. 3% річних та 1 005 753,39 грн. інфляційних повністю.

За правилами ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на позивача у справі та не стягується, оскільки сплачений останнім при зверненні до суду з даним позовом.

Керуючись ст. ст. 22, 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Дніпропетровським апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу, протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до ст. 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.06.2015.

Суддя В.В.Тимошевська