ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа № 909/850/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого-судді Костів Т.С.

суддів Марко Р.І.

Желік М.Б.

при секретарі Карпенко В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ № 14/2-539 від 23.03.2015 року

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року

у справі № 909/850/14

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Станіславська теплоенергетична компанія", м. Івано-Франківськ

про: стягнення 14 468 464,45 грн. - основної заборгованості, 1 715 347, 09 грн. - інфляційних процентів, 340 279,01 грн. - три відсотки річних, 1 402 017, 62 грн. - пені, 73 080 грн. - судового збору

За участю представників сторін:

від позивача: Вознюк Є.В.- представник на підставі довіреності № 14-167 від 11.06.2014 року;

від відповідача: Дрогомирецький І.М.- представник на підставі довіреності № 12 від 16.09.2014 року;

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

В С Т А Н О В И В :

ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 р. у справі № 909/850/14 (суддя Скапровська І.М. ) заяву ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014р. по справі № 909/850/14 задоволено повністю. Ухвалено розстрочити виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014р. по справі № 909/850/14 про стягнення 14468464,45 грн. - основної заборгованості, 1 715 347,09 грн. - інфляційних процентів, 340 279,01 грн. - три відсотки річних, 140 201,76 грн. - пені, 73 080 грн.,- судового збору на 120 місяців за графіком визначеним вищезазначеною ухвалою.

Не погоджуючись з ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 р. у справі № 909/850/14, позивач - Публічне акціонерне товариство "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"- подав апеляційну скаргу.

Зокрема, у поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на що згідно з пп. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», з подальшими змінами та доповненнями, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Відповідно до п. 7.2 вищезазначеної Постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача, наявність інших обставин: стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Покликається апелянт також на те, що основна заборгованість у відповідача виникла з 14.01.2014 року. Отже станом на сьогодні, строк невиконання Відповідачем умов Договору становить вже 1 рік і два місяці. На думку апелянта, судом не надано оцінки фінансовому стану позивача натомість увага суду приділена виключно фінансовому стану відповідача. Приймаючи рішення про надання розстрочки виконання рішення суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, а також повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання. Хоча відповідачу з березня місяця 2015 року встановлений 100% нормативів перерахування коштів Позивачу за природній газ, згідно інформації з Урядового порталу - « 18 березня під час засідання Уряду було прийнято Постанову Кабінету Міністрів, якою передбачено зміни до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Цією Постановою з Порядку вилучено положення щодо застосування коефіцієнта Рр - рівня розрахунків теплопостачальних і теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ. Існування цього положення призводило до вилучення коштів суб'єктів господарювання за теплову енергію на рівні 100 %, що, відповідно, ставило під загрозу своєчасність виплати заробітної плати працівникам, сплати податків та інших обов'язкових платежів до бюджету, оплату електроенергії та технологічної води, виконання аварійно- відновлювальних робіт». Таким чином, на момент подання апеляційної скарги питання щодо встановлення Відповідачу 100% нормативу перерахування коштів Позивачу фактично врегульовано Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного апелянт просить скасувати ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року у справі № 909/850/14, та відмовити у задоволенні заяви.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 909/850/14 розподілено для розгляду головуючому судді Костів Т.С. та іншим суддям, а саме: Марку Р.І. та Желіку М.Б..

Ухвалами Львівського апеляційного господарського суду від 12.05.2015 р. поновлено пропущений строк на оскарження рішення в апеляційному порядку, подані скаржником матеріали визнано достатніми для прийняття їх до провадження в апеляційній інстанції, розгляд справи призначено на 26.05.2015 р..

В судове засідання 26.05.15 року представник скаржника з'явився, апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив з мотивів наведених у поданому письмовому відзиві на апеляційну скаргу (вих. № 13/2229 від 21.05.2015 року).

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне:

як правильно встановив суд першої інстанції, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014 року позов у справі № 909/850/14 задоволено частково. Стягнуто з ТзОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" -14468464,45 грн. основної заборгованості, 1715347,09 грн. - інфляційних втрат, 340279,01 грн. - три відсотки річних, 140201,76 грн. - пені, 73080 грн. - судового збору. В решті позову відмовлено.

10.02.2015 року, Постановою ЛАГС вищевказане рішення залишено без змін. 24.02.2015 року, на виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014 року та постанови ЛАГС від 10.02.2015року, господарським судом Івано-Франківської області було видано наказ.

Відповідач просив суд розстрочити виконання судового рішення, покликаючись на обставини, які унеможливлюють його виконання. Так, зокрема, заявник зазначив, що застосування органом державного регулювання до відповідача "чужого тарифу" за період з 28 вересня 2012 року по 01 січня 2014 року, призвело до заподіяння шкоди за попередніми розрахунками на суму 13834652,68 грн., яка фактично дорівнює сумі заборгованості відповідача перед позивачем за поставлений природний газ. Рівень розрахунків споживачів за поставлену відповідачем теплову енергію є низьким, станом на 01 січня 2014 року дебіторська заборгованість бюджетних установ та організацій та інших споживачів перед Відповідачем за поставлений природній газ становить 5407695,36 грн.. Тому відповідач є збитковим підприємством, що підтверджується його балансом, та звітом про фінансові результати станом на 30 вересня 2014 року, згідно з яким чистого прибутку не має, а збиток складає 36952000 грн. Крім того, з 01.03.2015 року для відповідача нормативи перерахування коштів позивачу за природний газ за категоріями споживачів "населення" "бюджетні установи", "інші споживачі" становитиме 100%. (Постанова Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" від 29.12.2014р. № 275). При зазначених обставинах, товариство не зможе виконати рішення господарського суду, а також виплачувати заробітну плату, сплачувати обов'язкові відрахування до бюджету та забезпечити тепловою енергією понад 30% споживачів м. Івано-Франківська.

Покликання скаржника на неврахування його інтересів при розгляді вищезазначеної заяви обумовлено неявкою його представника у судове засідання та не поданням відповідних заперечень. Водночас, колегія суддів вбачає можливість прийняття у скаржника нових доказів, враховуючи, що такий був позбавлений можливості вчасно подати їх суду першої інстанції.

Згідно з пп. 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», з подальшими змінами та доповненнями, розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом.

Відповідно до п. 7.2 вищенаведеної Постанови підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача, наявність інших обставин: стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Відповідно до вимог ст. 121 ГПК України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Суд перої інстанції підставно встановив, що постановою Кабінету Міністрів України ,,Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" від 18.06.2014 р №217, визначено механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Порядком передбачено обов'язок теплопостачальної організації, що здійснюють продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, для виробництва яких повністю або частково використовується природний газ, куплений у гарантованого постачальника природного газу, та їх структурні підрозділи відкривають у місячний строк з дня набрання чинності постановою, якою затверджено цей Порядок, в уповноваженому банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожиту теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за категоріями споживачів "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі".

Відповідно до Порядку, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, кожного місяця для теплопостачальних організацій встановлює нормативи перерахування коштів гарантованому постачальнику за природний газ за категоріями споживачів "населення", "бюджетні установи", "інші споживачі".

Відповідачу на листопад місяць 2014 року було встановлено нормативи перерахування коштів Позивачу за спожитий природний газ для населення - 44,58%, для бюджетних установ - 80,52%, для інших споживачів - 82,79%. На грудень 2014р. для населення - 44,44%, для бюджетних установ - 78,01%, для інших споживачів - 80,19%. На січень 2015р. для населення - 44,69%, для бюджетних установ - 75,65%, для інших споживачів - 79,40%. На лютий місяць 2015 року для населення - 44,14%, для бюджетних установ - 78,06%, для інших споживачів - 81,35%). З 01.03.2015 року для Відповідача нормативи перерахування коштів Позивачу за природний газ за категоріями споживачів "населення" бюджетні установи", "інші споживачі" становитиме 100%. (Постанова Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" від 29.12.2014р. № 275). Крім того, єдиним джерелом надходження коштів Відповідача, є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії різним категоріям споживачів. Плата за поставлену теплову енергію від споживачів надходить на спеціальні рахунки та з листопада місяця 2014 року перераховуються Позивачу.

Таким чином, встановлення з березня місяця 2015 року для Відповідача 100% нормативів перерахування коштів Позивачу за природній газ, правильно розцінене судом першої інстанції як таке, що призведе не тільки до не можливості виконувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області у встановлені строки, а і до критичного фінансового становища.

Крім того, станом на 01 січня 2014 року дебіторська заборгованість бюджетних установ та організацій та інших споживачів перед Відповідачем за поставлений природній газ становить 5407695,36 грн..

Поряд з цим, в рішенні Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 року, зазначено, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25 квітня 2012 року № П-рп/2012).

Матеріалами справи підтверджуються покликання скаржника на те, що при вирішенні цього питання судом першої інстанції не було враховано майновий стан стягувача, умови його господарської діяльності, державне регулювання відповідних тарифів тощо. Водночас, колегія суддів приходить до висновку, що в світлі наведених скаржником документів не спростовуються передбачені у ст. 121 ГПК України підстави для розстрочення виконання судового рішення, однак, такий період розстрочки з врахуванням наведених скаржником доказів підлягає зменшенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відтак, беручи до уваги наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.15 р. у справі № 909/850/14 прийняте без врахування усіх обставин справи із помилковим застосуванням норм матеріального права, що є підставою для її часткового скасування.

Керуючись ст.ст. 1, 21, 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105, 104, 106 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити частково. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2015 року у справі № 909/850/14 - скасувати.

2.Заяву ТОВ "Станіславська теплоенергетична компанія" про розстрочку виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014р. по справі № 909/850/14 задоволити частково. Розстрочити виконання рішення господарського суду Івано-Франківської області від 16.12.2014р. по справі № 909/850/14 про стягнення 14468464,45 грн. - основної заборгованості, 1 715 347,09 грн. - інфляційних процентів, 340 279,01 грн. - три відсотки річних, 140 201,76 грн. - пені, 73 080 грн.,- судового збору на 60 місяців з дня оголошення постанови рівними платежами на кожний місяць.

3.Матеріали справи скерувати до господарського суду Івано-Франківської області.

Повний текст постанови суду оформлено і підписано відповідно до вимог статті 105 ГПК України 29.05.2015 року.

Головуючий-суддя Костів Т.С.

Суддя Марко Р.І.

Суддя Желік М.Б.