ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Справа № 925/1142/14

Господарський суд Черкаської області у складі колегії суддів: Потапенко В.В., при секретарі судового засідання Швидкій О.В., за участю представників сторін:

від позивача - Плесюк О.С. - за довіреністю, Назаренко С.А. - арбітражний керуючий (ліквідатор позивача),

від відповідача - Щербак Ю.І. - за довіреністю,

від третьої особи - ОСОБА_4 - особисто,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Комунального підприємства "Камянське виробниче управління житлово-комунального господарства"

до відповідача Камянської міської ради

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_4

про визнання недійсним рішення Камянської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Камянське виробниче управління житлово-комунального господарство" звернулось до суду з позовною заявою, у якій просить визнати недійсним рішення Камянської міської ради від 22.12.2003 року №13-6 "Про приватизацію об'єктів комунальної власності".

Рішенням господарського суду Черкаської області від 31.07.2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 року рішення місцевого суду залишено без змін.

Вищий господарський суд України постановою від 03 березня 2015 року скасував постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.12.2014 року та рішення господарського суду Черкаської області від 31.07.2014 року у направив справу № 925/1142/14 на новий розгляд.

У постанові ВГСУ зазначено, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій, в порушення вимог закону, постановили судові рішення по справі без всебічного, повного і об»активного розгляду всіх обставин справи та доказів, які мають суттєве значення по справі - прийшли до висновку про те, що оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування нічиє право не порушено та водночас застосували позовну давгість

Позовні вимоги обгрунтовані наступним:

Постановою господарського суду Черкаської області від 12.11.2012 року Комунальне підприємство «Кам'янське виробниче управління житлово-комунального господарство» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру та ліквідатором призначено Назаренка Сергія Анатолійовича. Під час виконання ліквідатором своїх професійних обов'язків було встановлено, що рішенням Кам'янської міської ради від 22.12.2003 року № 15-6 «Про приватизацію об'єктів комунальної власності» було надано ОСОБА_4 дозвіл на приватизацію шляхом викупу частини готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» за адресою АДРЕСА_1, загальною площею 45,6 кв.м. Вказане рішення позивач вважає таким, що суперечить чинному законодавству, орбгрунтовуючи свої твердження наступним:

Метою оскаржуваного рішення Кам'янської міської ради від 22.12.2003 № 15-6 була саме реалізація активів підприємства з метою якнайшвидшого та якнайповнішого погашення податкового боргу підприємства. Майно позивача на момент прийняття даного рішення перебувало в податковій заставі. На підставі ч. 11.1. ст. 11 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» у разі коли платник податків, який перебуває у державній або комунальній власності, не погашає суму податкового боргу у строки, встановлені цим Законом, податковий орган здійснює заходи щодо продажу активів такого платника податків, які не входять до складу цілісного майнового комплексу, що забезпечує здійснення основної діяльності платника податків. У разі коли сума коштів, отримана від такого продажу, не покриває суму податкового боргу та витрат, пов'язаних з продажем активів, податковий орган зобов'язаний звернутися до органу виконавчої влади, що здійснює управління таким платником податків, з пропозицією щодо прийняття рішення про продаж частини акцій корпоратизованого підприємства за кошти або під зобов'язання щодо погашення його податкового боргу протягом поточного бюджетного року. Інформація зазначеного органу управління щодо прийняття або відхилення запропонованого рішення має бути надіслана податковому органу протягом тридцяти календарних днів з дня направлення такого звернення. Організація такого продажу здійснюється за правилами і у строки, встановлені законодавством з питань приватизації. У разі коли зазначений орган не прийме рішення про продаж частини акцій для погашення податкового боргу у зазначені цим пунктом строки, податковий орган зобов'язаний у місячний строк з дня отримання такої відмови або після закінчення встановленого для надання відповіді строку звернутися до суду із заявою про визнання такого платника податків банкрутом. Ч. 4 ст. З Закону України «Про приватизацію державного майна» встановлено, що відчуження майна, що є у комунальній власності, регулюється положеннями цього Закону, інших законів з питань приватизації і здійснюється органами місцевого самоврядування. Ч. 2 ст. 5-1 Закону України «Про приватизацію державного майна» до об'єктів малої приватизації віднесено об'єкти груп А, Д та Ж. Згідно з ч. 4 ст. 15 вказаного Закону приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)». Згідно з ч.7 ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного майна» продаж майна, що є у комунальній власності, здійснюють органи, створювані відповідними місцевими радами. Зазначені органи діють у межах повноважень, визначених відповідними місцевими радами, та є їм підпорядкованими, підзвітними і підконтрольними. У відповідності до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» продавцями об'єктів малої приватизації, комунальній власності, є органи приватизації, створені місцевими Радами. У пункті 4 інформаційного листа Вищого арбітражного суду України від 25.04.2001 № 01-8/500 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів законодавства про приватизацію державного майна» роз'яснено: щодо майна, яке перебуває у комунальній власності, то його продаж здійснюється органами, створюваними відповідними місцевими радами та їм підпорядкованими, підзвітними і підконтрольними. Тобто, Кам'янська міська рада, на думку позивача, не була уповноважена безпосередньо, без створення відповідного органу приватизації самостійно приймати рішення про виділення готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» під реалізацію та здійснювати його реалізацію.

Ч.1 ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» Фонд державного майна України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають відповідно у державній власності, власності Автономної Республіки Крим та комунальній власності і підлягають: продажу на аукціоні (в тому числі за методом зниження ціни, без оголошення ціни); продажу за конкурсом; викупу. На підставі ч.2 ст. 146 ГК України приватизація державних (комунальних) підприємств здійснюється не інакше як на виконання державної програми приватизації, що визначає цілі, пріоритети та умови приватизації, і в порядку, встановленому законом. Ч. З вказаної статті передбачено, що приватизація державних (комунальних) підприємств чи їх майна здійснюється шляхом: купівлі-продажу об'єктів приватизації на аукціоні, за конкурсом, іншими способами, що передбачають конкуренцію покупців; викупу цілісного майнового комплексу державного (комунального) підприємства, зданого в оренду, у випадках та порядку, передбачених законом; викупу майна державного (комунального) підприємства в інших випадках, передбачених законом. Перш ніж виділяти готель «ІНФОРМАЦІЯ_1» до продажу, орган приватизації повинен був: внести готель до переліків об'єктів, які підлягають приватизації (мав бути внесений до затвердженої місцевої програми приватизації); прийняти рішення про приватизацію; визначити спосіб приватизації (конкурс, аукціон, викуп) та строки приватизації. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та ч. З ст. 15 Закону України «Про приватизацію державного майна» застосовуються три шляхи приватизації: продаж на аукціоні; продаж за конкурсом; викуп. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації, які не продано на аукціоні, за конкурсом, а також у разі, якщо право покупця на викуп об'єкта передбачено законодавчими актами. Продаж нерухомого майна повинен був здійснюватися виключно на цільовому аукціоні, що передбачено абз. б) п. 10.2.1. ст. 10 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами». Разом з тим, продаж частини готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» здійснювався без проведення аукціону, а органом місцевого самоврядування одразу було застосовано процедуру викупу конкретною фізичною особою.

На підставі оскаржуваного рішення між відповідачем та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу приміщення від 24.05.2004, посвідчений приватним нотаріусом Кам'янського районного нотаріального округу Бойко Л.В., зареєстрований за №1189. Тобто, оскаржуване в даній справі рішення було правовою підставою для проведення продажу майна фізичній особі поза процедурою приватизації.

Вказаним рішенням було порушено право позивача володіти, користуватися та розпоряджатися закріпленим за ним майном на праві господарського відання, в тому числі відповідати ним по своїх зобов'язаннях.

Внаслідок вибуття майна поза конкурентними умовами продажу банкрут втратив частину ліквідаційної маси, яка могла бути використана для погашення існуючих боргів.

Пунктом 12 Порядку стягнення коштів та продажу інших активів платника податків, які перебувають у податковій заставі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2002 № 538, встановлено, що продаж активів боржника здійснюється «виходячи з принципів збереження цілісності майнового комплексу». Здійснюючи продаж готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» по частинах, а не майновим комплексом, було грубо порушено вказаний принцип. Податковий орган, орган місцевого самоврядування та банкрут не вживали заходів щодо продажу нерухомого майна майновим комплексом, внаслідок чого при продажу майна частинами було знижено його реальну вартість та заподіяно майнову шкоду банкруту.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого позов не визнав. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на наступні обставини:

-позивачем пропущено строк позовної давності;

-відповідно до рішення Камянської міської ради від 05.09.2003 №10-6 «Про створення органу приватизації» було створено орган приватизації Камянської міської ради та покладено обов'язок по приватизації комунального майна на виконавчий комітет Ка'мнської міської ради. Відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу, продажу на аукціоні, продажу за конкурсом. Ст.7 даного Закону передбачено що «...місцеві ради затверджують за поданням органу приватизації переліки об'єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, продажу за конкурсом, викупу. Ст. 11 Закону передбачено, що викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації:

- не проданих на аукціоні, за конкурсом;

- включених до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу;

- зданих в оренду, якщо право на викуп було передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності Законом України "Про оренду державного майна".

26.11.2003 року органом приватизації Кам'янської міської ради розглянуто заяву ОСОБА_4 від 06.11.2003 року про включення частини приміщення, яке вона використовувала на умовах оренди до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу. Відповідно до рішення виконавчого комітету від 26.11.2003 року № 568 «Про розгляд заяви ОСОБА_4.» дане приміщення включено переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу. П.2 рішення передбачено, що воно підлягає затвердженню на сесії міської ради. Відповідно до рішення Кам'янської міської ради від 22.12.2003 року № 13-6 надано дозвіл ОСОБА_4 на приватизацію шляхом викупу частини готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею приміщень 45,9 кв.м., за умови виведення цієї частини із податкової застави та доручено органу приватизації, тобто виконавчому комітету здійснити всі передбачені законодавством заходи по приватизації комунального майна. При прийнятті рішення від 22.12.2003 року № 13-6, міська рада керувалася і діяла в межах виключної компетенції органу місцевого самоврядування, передбаченої п.30) ч.І. ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування» та Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (в редакції яка діяла на момент прийняття рішень).Реалізація комунального майна відбулася після виведення майна з податкової застави. На виконання рішення міської ради виконавчим комітетом було проведено технічну інвентарізацію майна, яке підлягало приватизації шляхом викупу, затверджено експертну оцінку майна та уповноважено начальника КП «Кам'янське ВУЖКГ підписати договір купівлі - продажу.

Позивач подав суду додаткові пояснення до позовної заяви, в яких стверджує, що ним не порушено строк позовної давності. При цьому позивач посилається на наступні обставини:

Рішення Кам'янської міської ради № 13-6 «Про приватизацію об'єктів комунальної власності» було прийнято 22.12.2003 року, тобто на момент прийняття даного рішення був чинним Цивільний кодекс України 1963 року. Статтею 71 ЦК України 1963 року передбачено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно з пунктом 1 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року даний Кодекс набрав чинності 01.01.2004 року. Відповідно до пункту 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Враховуючи те, що на момент набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року строк позовної давності, визначений Цивільним кодексом України 1963 року, не сплинув, то в частині позовної давності застосовуються положення Цивільного кодексу України 2003 року. В період з 01.01.2004 року по 15.01.2012 року діяла редакція пункту 4) ч. 1 ст. 268 ЦК України 2003 року, якою було встановлено, що позовна давність не поширюється на вимогу власника або іншої особи про визнання незаконним правового' акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право. Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом про: визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» набрав чинності 15.01.2012, тобто саме з цієї дати має обраховуватися позовна давність. Роз'яснення саме такого застосування правових норм, що регулюють питання застосування позовної давності, передбачено пунктом 1.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів». Позовна заява в даній справі була здана до канцелярії господарського суду Черкаської області 04.11.2014, тобто позивачем позовна давність не пропущена.

Третя особа подала суду письмові пояснення на позов, в яких просить у позові відмовити повністю, посилаючись на наступні обставини:

-відповідно до ст. З Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу, продажу на аукціоні, продажу за конкурсом. Статтею 7 цього ж Закону передбачено, що місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, продажу за конкурсом, викупу. При цьому включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця (ч.3 ст.7 зазначеного Закону). Покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів, що підлягають приватизації (ч. 4 зазначеного Закону). У відповідності до зазначених норм Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» третьою особою було подано заяву від 06.11.2003 р. про включення орендованого мною приміщення на першому поверсі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу. Рішенням виконавчого комітету Кам'янської міської ради №568 від 26.11.2003 року вищезазначене приміщення було включене до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу. Зазначене рішення виконкому було затверджене Рішенням Кам'янської міської ради №13-6 від 22.12.2003 p., яким третій особі було надано дозвіл на приватизацію приміщення шляхом викупу за умови його виведення з податкової застави. Таким чином, приватизація частини приміщення готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» відбувалася з ініціативи третьої особи. При цьому дозвіл податкового органу на виведення частини приміщення, що підлягало приватизації, з податкової застави було отримано;

-твердження позивача про те. що оспорюване рішення неправомірно прийняте міською радою, а не органом приватизації, є безпідставними. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад (на пленарних засіданнях рад), серед інших, віднесено прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади (п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Оспорюване рішення щодо надання дозволу на приватизацію частини приміщення, порядку та умов його приватизації, було прийняте саме на сесії міської ради, тобто у спосіб, в порядку та в межах компетенції ради, визначених ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування ». Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (ч. 2 ст. 11 згаданого Закону). Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать у сфері управління комунальною власністю, серед іншого, належить підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об'єктів комунальноївласності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об'єктів, які можуть надаватися у концесію; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна (підпункт 4 пункту "а" статті 29 Закону). Отже, виконавчий комітет Кам'янської міської ради як її виконавчий орган, у спосіб, в порядку та в межах наданої законом компетенції прийняв правомірне рішення №568 від 26.11.2003 року щодо порядку та умов приватизації частини приміщення на першому поверсі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1».

У судовому засіданні представники позивача позов підтримали, посилаючись на викладені у позові та додаткових поясненнях доводи.

Представник відповідача та третя особа просили у задоволенні позову відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію запереченями, викладеними у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях.

Згідно ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Заслухавши доводи та пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до рішення Камянської міської ради від 05.09.2003 №10-6 «Про створення органу приватизації» було створено орган приватизації Камянської міської ради та покладено обов'язок по приватизації комунального майна на виконавчий комітет Ка'мнської міської ради.

Відповідно до ст. З Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (далі - «Закон»), приватизація об'єктів малої приватизації здійснюється шляхом викупу, продажу на аукціоні, продажу за конкурсом.

Статтею 7 Закону передбачено, що місцеві Ради затверджують за поданням органів приватизації переліки об'єктів, які перебувають у комунальній власності і підлягають продажу на аукціоні, продажу за конкурсом, викупу. При цьому включення об'єктів малої приватизації до переліків, зазначених у частині першій цієї статті, здійснюється з ініціативи державного органу приватизації, уповноваженого органу управління чи покупця (ч.3 ст.7 Закону). Покупці подають до відповідного органу приватизації заяву про включення підприємства до одного із зазначених у цій статті переліків об'єктів, що підлягають приватизації (ч. 4 Закону).

Ст. 11 Закону передбачено, що викуп застосовується щодо об'єктів малої приватизації:

- не проданих на аукціоні, за конкурсом;

- включених до переліку об'єктів, що підлягають приватизації шляхом викупу;

- зданих в оренду, якщо право на викуп було передбачено договором оренди, укладеним до набрання чинності Законом України "Про оренду державного майна".

У відповідності до зазначених норм Закону третьою особою було подано заяву від 06.11.2003 р. про включення орендованого нею приміщення на першому поверсі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1» до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу.

26.11.2003 року органом приватизації Кам'янської міської ради розглянуто заяву ОСОБА_4 від 06.11.2003 року про включення частини приміщення, яке вона використовувала на умовах оренди до переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу. Відповідно до рішення виконавчого комітету від 26.11.2003 року № 568 «Про розгляд заяви ОСОБА_4.» дане приміщення включено переліку об'єктів комунальної власності, які підлягають приватизації шляхом викупу.

Виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування»). Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади (ч. 2 ст. 11 згаданого Закону). Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать у сфері управління комунальною власністю, серед іншого, належить підготовка і внесення на розгляд ради пропозицій щодо порядку та умов відчуження комунального майна, проектів місцевих програм приватизації та переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; організація виконання цих програм; підготовки і внесення на розгляд ради пропозицій щодо визначення сфер господарської діяльності та переліку об'єктів, які можуть надаватися у концесію; подання раді письмових звітів про хід та результати відчуження комунального майна (підпункт 4 пункту "а" статті 29 Закону).

Отже, виконавчий комітет Кам'янської міської ради як її виконавчий орган, у спосіб, в порядку та в межах наданої законом компетенції прийняв правомірне рішення №568 від 26.11.2003 року щодо порядку та умов приватизації частини приміщення на першому поверсі готелю «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Зазначене рішення виконкому було затверджене Рішенням Кам'янської міської ради №13-6 від 22.12.2003 p., яким третій особі було надано дозвіл на приватизацію приміщення шляхом викупу за умови його виведення з податкової застави. При цьому дозвіл податкового органу на виведення частини приміщення, що підлягало приватизації, з податкової застави було отримано 21 травня 2004 рокустроком до 31.05.2004 року (договір купівлі-продажу приміщення укладено 24.05.2004 року).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. До виключної компетенції сільських, селищних, міських рад (на пленарних засіданнях рад), серед інших, віднесено прийняття рішень щодо відчуження відповідно до закону комунального майна; затвердження місцевих програм приватизації, а також переліку об'єктів комунальної власності, які не підлягають приватизації; визначення доцільності, порядку та умов приватизації об'єктів права комунальної власності; вирішення питань про придбання в установленому законом порядку приватизованого майна, про включення до об'єктів комунальної власності майна, відчуженого у процесі приватизації, договір купівлі-продажу якого в установленому порядку розірвано або визнано недійсним, про надання у концесію об'єктів права комунальної власності, про створення, ліквідацію, реорганізацію та перепрофілювання підприємств, установ та організацій комунальної власності відповідної територіальної громади (п. 30 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Оспорюване рішення щодо надання дозволу на приватизацію частини приміщення, порядку та умов його приватизації, було прийняте саме на сесії міської ради, тобто у спосіб, в порядку та в межах компетенції ради, визначених ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування».

Реалізація комунального майна відбулася після виведення майна з податкової застави. На виконання рішення міської ради виконавчим комітетом було проведено технічну інвентарізацію майна, яке підлягало приватизації шляхом викупу, відповідними рішеннями виконавчого комітету Кам»янської міської ради затверджено експертну оцінку майна та уповноважено начальника КП «Кам'янське ВУЖКГ підписати договір купівлі - продажу.

Згідно частини першої статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду достатніх доказів, які підтверджували б його вимогу, у зв»язку з чим у суду немає правових підстав для задоволення позову.

На підставі ст. 49 ГПК України понесені у даній справі судові витрати повністю покладаються на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 04 червня 2015 року.

Суддя В.В. Потапенко