РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/9581/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Міком-Палац»

До Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний

банк»

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції»

Про стягнення 13 953,17 грн.

Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

Від позивача: Квасневський О.М. - керівник;

Від відповідача: Пухальська В.І. - представник за довіреністю;

Від третьої особи: Суровицький М.С. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Міком-Палац» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення 13 953,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем не виконані зобов'язання за договором про надання послуг з паркування автомобілів від 01.12.2013 року щодо здійснення оплати за користування місяцями для паркування автомобілів, в зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість в сумі 13 953,17 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року порушено провадження у справі №910/9581/15, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції», розгляд справи призначено на 15.05.2015 року.

В судовому засіданні 15.05.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.05.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких, з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву, проти позовних вимог заперечував, просив суд в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що у банку з 21.11.2014 було запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації Банку. З урахуванням положень статей 46, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у зв'язку із прийняттям Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення про ліквідацію банку, задоволення вимог кредиторів здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку встановленому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Представник третьої особи в судове засідання 15.05.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 15.05.2015 року на підставі ст. 77 ГПК України оголошено перерву до 03.06.2015 року.

В судовому засіданні 03.06.2015 року представник позивача подав клопотання про долучення доказів до матеріалів справи, яке судом розглянуто та задоволено, а також надав усні пояснення відповідно до яких позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 03.06.2015 року надав усні пояснення, відповідно до яких просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні 03.06.2015 року надав усні пояснення по суті спору відповідно до яких просив суд позов задовольнити.

В судовому засіданні 03.06.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, третьої особи Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (орендар, банк, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції» (орендодавець, третя особа) було укладено договір оренди відповідно до умов якого орендодавець зобов'язався передати, а орендар прийняти строком на 35 місяців в оренду приміщення, розташовані на першому поверсі будівлі за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27 Т (літера А).

01.12.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ефективні інвестиції» (власник, третя особа), Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (замовник, банк, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міком-Палац» (виконавець, позивач) укладено договір про надання послуг з паркування автомобілів, відповідно до п. 1.1 якого виконавець передає у користування замовнику три виділених постійних місць для паркування автомобілів на паркові на території прилеглій до будівлі Бізнес-центру «Міком-Палац», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, буд. 27-Т (літера А).

Розділом 4 договору сторони погодили порядок передачі та повернення машиномісць: виконавець зобов'язується передати, а замовник прийняти машиномісця за актом приймання-передачі не пізніше 01.12.2013 року (п.4.1), замовник зобов'язується повернути, а виконавець прийняти машиномісця за актом приймання-передачі до 24.00 години останнього дня строку користування машиномісцями, встановленого цим договором та договором оренди від 01.12.2013 року, укладеного між власником та замовником (п.4.4).

Строк користування місцями для паркування автомобілів починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі та діє до 01.11.2016 року включно, але в будь-якому випадку не менше строку дії договору оренди від 01.12.2013 року, укладеного між власником та замовником (п.2.1).

Згідно п. 3.1 договору плата за одне машиномісце складає 799,30 грн., що по курсу встановленому Національним банком України станом на дату укладення договору становить 100 доларів США. Загальна сума оплати за три місця для паркування автомобілів на місяць складає 2 397,90 грн., що по курсу встановленому Національним банком України станом на дату укладення договору становить 300 доларів США (п.3.1).

Відповідно до п. 3.2 договору у разі зміни курсу долара США по відношенню до національної валюти України, сума оплати за місця для паркування автомобілів в українських гривнях розраховується відповідно до офіційного курсу долара США, встановленого Національним банком України на 20-те число місяця, за який здійснюється оплата.

Замовник щомісяця оплачує виконавцю плату за користування місцями для паркування автомобілів на підставі цього договору безготівковим шляхом, не пізніше 25 числа місяця, за який проводиться оплата (п.3.3).

Згідно п. 3.5 договору виконавець та замовник щомісячно, в строк до 10 числа наступного за звітним місяця підписуються акти прийому-передачі послуг за попередній місяць. Складання вищевикладених актів покладається на виконавця.

Як зазначав позивач, ним за період з листопада 2014 року по січень 2015 року були виставлені відповідачу рахунки на оплату за користування місяцями для паркування автомобілів, а саме: №525 від 28.11.2014 року 4 490,75 грн., №526 від 19.12.2014 року на суму 4 730,80 грн., 323 від 20.01.2015 року на суму 4 731,62 грн.

Проте, відповідач оплату за користування місцями для паркування автомобілів за період з листопада 2014 року по січень 2015 року не здійснив, в зв'язку з чим у нього за договором про надання послуг з паркування автомобілів від 01.12.2013 року утворилась заборгованість в розмірі 13 953,17 грн.

Пунктом 7.3 договору сторони погодили, що замовник має право достроково припинити дію договору, письмово сповістивши про це виконавця за 30 календарних днів до бажаної дати припинення.

Листом від 31.01.2015 року №15-1327, адресованим позивачу та третій особі, відповідач запропонував припинити строк дії договору 29.01.2015 року та підписати акт прийому-передачі місць паркування автомобілів.

05.02.2015 року позивач надіслав відповідачу лист вих.№18, а 19.02.2015 року претензією №21 з вимогами сплатити заборгованість, проте, зазначені вимоги залишені відповідачем без задоволення.

В зв'язку з чим позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за договором про надання послуг з паркування автомобілів від 01.12.2013 року в розмірі 13 953,17 грн. за період з листопада 2014 року по січень 2015 року.

Згідно п.1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Судом встановлено, що у відповідача перед позивачем наявна заборгованість за договором про надання послуг з паркування автомобілів від 01.12.2013 року в розмірі 13 953,17 грн. за період з листопада 2014 року по січень 2015 року. Зворотного відповідачем не доведено.

Разом з тим, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 року № 733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.11.2014 року № 123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ВіЕйБі Банк» запроваджено строком на три місяця з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду № 35 від 17.02.2015 року продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» до 20.03.2015 року включно.

Відповідно до п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку».

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, на час розгляду в суді даного спору відбувається ліквідація ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Частиною 4 статті 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку.

Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не дає визначення поняття «кредитор банку», проте визначення терміну «кредитор банку» міститься у статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», та під яким розуміється - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Судом встановлено, що правовідносини, що склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з паркування автомобілів від 01.12.2013 року мають майново-грошовий характер, а відтак, позивач є кредитором банку.

Відповідно до ч. 3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону.

Згідно з п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду з дня свого призначення здійснює такі повноваження: складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; у встановленому законодавством порядку вживає заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб.

Частинами 1, 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону уповноважена особа Фонду здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні уповноваженої особи Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що задоволення вимог кредиторів відбувається в особливому порядку, так статтею 52 Закону встановлено, порядок черговості задоволення вимог кредиторів банку, а саме: 1) зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; 2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; 4) вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; 5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; 6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); 7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; 8) вимоги за субординованим боргом.

Отже, в зв'язку з прийняттям Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом, порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону і задоволення вимог окремого кредитора позачергово цим Законом не передбачено.

З огляду на викладене та враховуючи те, що Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним у спорі між позивачем та відповідачем, відносно якого, на момент виникнення спору прийнято рішення про його ліквідацію, передбачено, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку та в порядку черговості, передбаченої цим законом, господарський суд дійшов висновку, що підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Міком-Палац», як кредитора банку, до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення 13 953,17 грн. заборгованості за договором про надання послуг з паркування автомобілів від 01.12.2013 року відсутні.

Судовий збір відповідно до статті 49 ГПК України покладається на позивача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-35, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Дата підписання рішення

08.06.2015 року