ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

27.05.15р. Справа № 904/8545/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''АТБ-маркет'', 52005, смт. Ювілейне, Дніпропетровський р-н, Дніпропетровська обл., вул. Радгоспна, 76

до

відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю ''Снек Експорт'', 49000, м.Дніпропетровськ, вул. Універсальна, б. 1, прим. 17

відповідача-2 Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_1

про визнання недійсним договору поруки б/н від 17.01.2014 року

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача Гайдай Р.В. - представник за довіреністю від 14.11.2014 року за № 14/11/14

від відповідача-1 Поліщук І.О. - представник за довіреністю від 20.01.2015 року

від відповідача-2 не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ''АТБ-маркет'' звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ''Снек Експорт'' та Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про визнання недійсним договору поруки б/н від 17.01.2014 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним: договір поруки створює безпосередній вплив на обсяг прав та обов'язків позивача (наслідком виконання поручителем зобов'язання забезпеченого порукою може бути заміна кредитора у зобов'язанні), а відтак його укладення суперечить вимогам статті 511 Цивільного кодексу України. Відсутність згоди позивача, як боржника, на укладення оспорюваного договору поруки суперечить вимогам статті 626 Цивільного кодексу України. Оспорюваний договір поруки вчинений відповідачами з метою зміни підсудності справи про стягнення заборгованості, без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином, у зв'язку з чим є фіктивним, відповідно до положень статті 234 Цивільного кодексу України, та, відповідно, підлягає визнанню недійсним.

Відповідач-1 з позовними вимогами не погоджується (відзив на позовну заяву від 15.05.2015 року) посилаючись на те, що:

- договір поруки є двостороннім кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, тобто договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем, отже боржник не є стороною договору поруки і нормами чинного законодавства не передбачено обов'язку будь-якої сторони договору поруки отримувати згоду боржника;

- твердження позивача про навмисну зміну підсудності є зовсім незрозумілим, оскільки в господарському суді м. Києва перебуває справа №910/24072/14;

- підтвердженням реальності настання правових наслідків є дії поручителя, відповідача-2 у цій справі, який частково виконав передбачені договором поруки без номеру від 17.01.2014 року зобов'язання з оплати вартості товару, що був поставлений відповідачем-1 позивачу за період з січня 2013 року до лютого 2014 року включно, а саме сплатив відповідачу-1 грошову суму в розмірі 500 грн., що підтверджується копією банківською випискою, тобто сторони своїми діями підтвердили, що договір поруки від 17.01.2014 року був спрямований на настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідач-2 з позовними вимогами не погоджується (клопотання від 13.05.2015 року).

Крім того, відповідач-2 клопотанням від 13.05.2015 року просив суд розглядати справу № 904/8545/14 без участі ФОП ОСОБА_1

Клопотання задовольняється господарським судом Дніпропетровської області.

Позивачем 15.05.2015 року подано до суду клопотання від 15.05.2015 року про відкладення розгляду справи та продовження строку вирішення спору у справі № 904/8545/14.

Клопотання задоволено ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 18.05.2015 року.

Справа згідно зі ст. 75 Господарського процесуального кодексу України розглядається за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України у справі оголошувались вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю ''АТБ-маркет'' та Товариством з обмеженою відповідальністю ''Снек Експорт'' існувала усна домовленість, на підставі якої відповідач-1 протягом періоду січень 2013 року -лютий 2014 року здійснював позивачу поставку продукції.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1 та 4 ст. 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 1 та ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

Отже, фактично позивач та відповдіач-1 уклали договір купіалі-продажу в усній формі.

17 січня 2014 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, як поручителем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт", як кредитором, укладено договір поруки без номера за умовами п. 1.1 якого поручитель зобов'язується солідарно відповідати перед кредитором за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" (боржником) зобов'язань відносно оплати вартості товару, поставленого кредитором боржнику у період з січня 2013 року по лютий 2014 року на суму не більш 1000,00 грн.

Послуга по наданню поруки надається поручителем за цим договором безкоштовно (п. 1.2 договору).

Пунктом 2.1 договору поруки встановлено, що поручитель зобов'язаний виконувати за боржника зобов'язання останнього відносно сплати вартості товару, переданого кредитором боржнику у відповідності з основний договором

Кредитор не має права вимагати від поручителя виконання зобов'язань за боржника в частині оплати сум основного боргу, який виник на підставі основного договору на суму, що перевищує 1000,00 грн. (п. 2.1 договору поруки).

Всі права та зобов'язання за основним договором залишаються у боржника (п. 2.3 договору поруки).

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до 31.12.2015 року. Порука за цим договором діє до 31.12.2015 року (п. п. 4.1, 4.2 договору поруки).

За приписами п. 2.4 договору поруки протягом строку дії даного договору, кредитор не має права змінювати умови основного договору без згоди на це поручителя. В іншому випадку поручитель не відповідає перед кредитором за виконання боржником своїх зобов'язань з моменту внесення таких змін

Поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором за виконання зобов'язань в частині оплати вартості товару по основному договору (п. 3.1 договору поруки).

Згідно зі статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу, зокрема шляхом визнання правочину недійсним. Кожний суб'єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів, у тому числі шляхом визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом (частина 2 статті 20 Господарського кодексу України).

За приписами частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2), волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина 3), правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина 5).

Відповідно до частини 3 статті 215 Цивільного кодексу України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до статті 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" зазначає, що договір поруки б/н від 17.01.2014 року не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, є фіктивним правочином.

За змістом частини 5 статті 203 Цивільного кодексу України, статті 234 Цивільного кодексу України фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють його лише для вигляду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаний. При вчиненні фіктивного правочину учасники мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином.

Між тим, зі спірного договору не вбачається, що він не спрямований на реальне настання правових наслідків.

03.09.2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Снек Експорт" вручило Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 вимогу за №28/08/2 від 28.08.2014 року про виконання зобов'язання за договором поруки від 17.01.2014 року в частині оплати заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" за поставлений товар у період з 02.01.2014 року по 05.02.2014 року в сумі 1000,00 грн. (т. 1 а. с. 105-106).

31.10.2014 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 на виконання умов договору поруки від 17.01.2014 року здійснила часткову оплату в сумі 500,00 грн., що підтверджується квитанцією № 112184894 від 31.10.2014 року (т. 1 а. с. 61) та банківською випискою (т. 1 а. с. 104).

ФОП ОСОБА_1 19.11.2014 року повідомила ТОВ "АТБ-маркет" про оплату заборгованості за поставлений товар за період з січня по лютий 2014 року в сумі 500 грн. на підставі договору поруки від 17.01.2014 року (т. 1 а. с. 63), що підтверджується фіскальним чеком № 7324 та описом вкладення у цінний лист (т. 1 а. с. 64).

Отже, наведені позивачем доводи в обґрунтування фіктивності спірного договору поруки не підтверджені належними і допустимими доказами і носять характер припущення.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 2 ст. 553 Цивільного кодексу України порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Тобто, поручитель несе відповідальність у тому ж обсязі, що й основний боржник, якщо в договорі прямо не зазначене інше.

За приписами статті 626 Цивільного кодексу України порука створює права для кредитора та обов'язки для поручителя, безпосередньо на права та обов'язки боржника цей вид забезпечення виконання зобов'язань не впливає, оскільки зобов'язання боржника в цьому випадку не встановлюються, не припиняються, не змінюються.

Згідно з приписів статей 553, 554 Цивільного кодексу України договір поруки укладається кредитором і поручителем за зобов'язанням, яке забезпечується договором поруки. Що ж до боржника, то він стороною договору поруки не виступає, а є учасником у зобов'язанні, забезпеченому порукою. Обов'язок кредитора або поручителя за договором поруки одержувати згоду боржника на укладення такого договору законодавством України не передбачений та не випливає зі змісту правовідносин поруки. Відповідно відсутність зазначеної згоди не порушує й умов дійсності договору поруки та не є підставою для визнання його недійсним (п. 3.16 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29.05.2013 року за № 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними").

Порука є способом забезпечення виконання зобов'язання. Договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших сторін, крім сторін за цим договором. При укладенні договору поруки № б/н від 17.01.2014 року кредитор (відповідач-1) не передавав своїх прав та обов'язків з оплати товару, поставленого у період з січня 2013 року по лютий 2014 року поручителю (відповідачу-2).

Отже, доводи позивача про необхідність надання боржником письмової згоди на укладання договору поруки між кредитором і поручителем не відповідають матеріалам справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 15.04.2015 року у справі № 904/8539/14, від 04.11.2014 року у справі № 914/335/14.

Враховуючи недоведення позивачем викладених у позові доводів, суд вважає позовні вимоги необґрунтовані, а позов таки, що не підлягає задоволенню.

Судовий збір відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 202, 203, 215, 234, 553, 554, 626, 639 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" - відмовити.

Судовий збір покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено - 02.06.2015 року.

Суддя С.П.Панна