ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Справа № 18/1427/12

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого (доповідача), Грека Б.М., Кривди Д.С.,

розглянувши касаційну скаргуДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
на рішеннягосподарського суду Полтавської області від 26.11.2014 року
та постановуХарківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 року
у справі №18/1427/12
за позовомДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії"Нафтогаз України"
доПублічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
простягнення 11 329 815,82 грн.,
та зустрічним позовомПублічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"
доДочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"
провизнання недійсним частини договору,
за участю повноважних представників сторін:

позивача - Ткаченка Р.Ю.,

відповідача - Остроушка О.Л.,

ВСТАНОВИВ:

Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про стягнення 11329815, 82 грн., з яких: 9 806 342,24 грн. основного боргу 740 497,61 грн. пені, 336 884,27 грн. інфляційних втрат та 445 641,70 грн. 3% річних, посилаючись на неналежне виконання укладеного між сторонами договору поставки природного газу від 20.12.2010 року № 06/10-2586-ТЕ-24/3609.

27.05.2013 року Публічне акціонерне товариство "Полтаваобленерго" подало зустрічний позов про визнання недійсним пункту 9.3 зазначеного договору поставки природного газу.

17.06.2013 р. заявою від 14.06.2013 року №31/10-2758 (вх. № 8541) Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії"Нафтогаз України" зменшила позовні вимоги на суму основного боргу та збільшила суму пені, а саме просила суд стягнути з відповідача: 1 839 209 грн. пені за періоди з 10.08.2010 р. по 23.03.2012 р.; 336 884,27 грн. інфляційних втрат за період березень 2011 р. - квітень 2012 р. та 445 641,70 грн. 3% річних за період з 21.02.2011 р. по 16.07.2012 р.

Вказану заяву господарським судом Полтавської області було прийнято в частині зменшення позову на суму основного боргу, а в частині збільшення розміру пені заяву залишено без задоволення.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя Погрібна С.В., суддя Гетя Н.Г., суддя Сірош Д.М.) первісний позов задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивача 518 663,33 грн. пені, 336 884,27 грн. інфляційних нарахувань, 3% річних в розмірі 445 641,70 грн. та 8 656,91 грн. витрат по сплаті судового збору.

В частині стягнення 222 284,28 грн. пені за первісним позовом відмовлено.

Зустрічний позов задоволено частково.

Визнано недійсним пункт 9.3. укладеного між сторонами договору поставки природного газу від 20.12.2010 р. № 06/10-2586-ТЕ-24/3609 в частині нарахування неустойки за шість місяців, що передують моменту звернення за шість місяців з претензією або позовом. Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 року рішення суду першої інстанції скасовано в частині задоволення первісних позовних вимог про стягнення 518 663,33 грн. пені та прийнято в цій частині нове рішення про відмову в її задоволенні. В іншій частині рішення залишено без змін.

Не погоджуючись з судовими рішеннями в частині відмови в задоволенні 1 839 209,80 грн. пені, заявленої 17.06.2013 року заявою від 14.06.2013 року №31/10-2758 (вх. № 8541), скаржник просить їх скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, а судові рішення в оскаржуваній частині підлягають залишенню без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено господарськими судами при розгляді справи, 20.12.2010 р. між Дочірньою компанією "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (позивач за первісним позовом; відповідач за зустрічним позовом; постачальник за договором) та Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (відповідач за первісним позовом; позивач за зустрічним позовом; покупець за договором) був укладений договір поставки природного газу №06/10-2586ТЕ-24/3609.

За умовами даного договору ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" зобов'язалась поставити ПАТ "Полтаваобленерго" імпортований газ, а ПАТ "Полтаваобленерго" зобов'язалось прийняти та оплатити його на умовах цього договору.

Судами встановлено, що на виконання умов договору позивачем за первісним позовом у січні - вересні 2011 року було поставлено природний газ на загальну суму 89 949 895,20 грн.

Поряд з цим, відповідач свої зобов'язання по договору щодо оплати газу вчасно не виконав, розрахувавшись частково, в розмірі 80 143 552,96 грн., в наслідок чого перед позивачем виникла заборгованість у сумі 9 806 342,24 грн.

Вказана заборгованість була погашена відповідно до положень статті 203 Господарського кодексу України та статті 601 Цивільного кодексу України шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог (заява від 15.08.2012 р. № 02-9/9219 (т. 1 а.с. 62-63), у зв'язку з чим позивачем за первісним позовом було зменшено позовні вимоги на суму основного боргу заявою від 14.06.2013 року №31/10-2758 (вх. № 8541) (т. 4 а.с. 156 - 164).

Поряд з цим, позивач за первісним позовом збільшив розмір позовних вимог в частині пені, а саме просив суд стягнути з відповідача замість 740947,61 грн. пені 1 839 209 грн. за періоди з 10.08.2010 р. по 23.03.2012 р.

У відповідності до ч. 4 статті 22 ГПК України до початку розгляду справи позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення.

Судами при розгляді справи встановлено, що в позовній заяві позивач за первісним позовом просив стягнути 740947,61 грн. пені, що нарахована на борг в сумі 9806342,24 грн., який виник з 21.08.2011 р. по 21.10.2011 р.

Натомість в заяві про зменшення позовних вимог від 14.06.2013 року №31/10-2758 (вх. № 8541) позивач нарахував пеню на заборгованість, яка виникла в період з 21.02.2011 р. по 21.10 2011 р., тоді як стягнення заборгованості з 21.02.2011 р. по 21.07.2011 р. не входила до складу позовних вимог по справі.

Тобто, первісний та новий розмір пені нараховані на заборгованість, яка виникла за договором за різні періоди.

Поряд з цим, суди також встановили, що на час подання заяви від 14.06.2013 року №31/10-2758 (вх. № 8541) розгляд справи вже тривав та не починався спочатку. Така зміна відбулась лише 12.08.2013 р. розпорядженням голови суду (т. 4 а.с. 226).

З огляду на викладене, судова колегія Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого господарського суду, які підтримав і суд апеляційної інстанції, що в задоволенні заяви від 14.06.2013 року №31/10-2758 (вх. № 8541) в частині нарахування пені в сумі 1 839 209,80 грн. за період з 10.08.2010р. по 23.03.2012р. слід відмовити, оскільки такі дії свідчать про фактичну зміну предмету позову до стягнення пені на іншу заборгованість ніж та, яка заявлена в позовній заяві, що відповідно до ч. 4 статті 22 ГПК України можливо лише до початку розгляду справи, який, як встановлено судами та підтверджується матеріалами справи, на час подання заяви 17.06.2013 року вже тривав.

З урахуванням викладеного, підстав для задоволення касаційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Полтавської області від 26.11.2014 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 18.03.2015 року у справі №18/1427/12 в частині відмови в стягненні з Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" 1 839 209,80 грн. пені залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Головуючий, суддя В.І.Дерепа

Судді Б.М.Грек

Д.С.Кривда