РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/10711/15

За позовом Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Експобанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрполіграфія"

про стягнення 351589,48 грн.

Суддя Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Павлюк А. А. - представник за довіреністю

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрполіграфія" заборгованості за кредитом в розмірі 351589,48 грн., в тому числі 240000,00 грн. заборгованість за кредитом, 5,09 грн. пені за простроченими процентами, 535,37 грн. штрафу за простроченими процентами, 60323,82 грн. пені за простроченим кредитом, 40725,00 грн. штрафу за простроченим кредитом.

Позовні вимоги вмотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015 порушено провадження по справі № 910/10711/15, розгляд справи призначено на 02.06.2015.

Представник позивача в судове засідання 02.06.2015 з'явився, надав документи на виконання ухвали суду про порушення провадження у справі та підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача відзив на позов не надав, явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвала суду, позовна заява надсилались відповідачу на юридичну адресу підприємства згідно відомостей з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

У відповідності з положеннями п. 3.9.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 № 18 особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

З огляду на те, що ухвала суду була надіслана судом за адресою відповідача, зазначеною в позовній заяві, яка збігається з адресою відповідача, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи (ст.64 ГПК України).

Оскільки відповідач не з'явився у судове засідання, не зважаючи на належне повідомлення про розгляд справи, суд на підставі ст. 75 ГПК України, розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

На виконання вимог ст. 81-1 ГПК України складено протокол судового засідання, який долучено до матеріалів справи.

Відповідно до ст. 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих позивачем та витребуваних судом.

У судовому засіданні 02.06.2015 року відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.07.2005 між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» (Банк за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Укрполіграфія" (Позичальник за договором, відповідач у справі) укладено договір кредитної лінії № 21/2005 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору банк відкриває позичальнику кредитку лінію і надає йому кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищує 243000,00 грн. Позичальник виконує перед банком свої зобов'язання за повернення отриманих кредитів і оплату процентів за користування кредитом.

Строк дії кредитної лінії з 18.08.2005 до 15.08.2008 (п. 1.2 договору).

Кредитна лінія відкривається для оплати договору поставки № 8/2005 від 04.07.2005 (купівля обладнання для СТО) та поповнення обігових коштів або та інші цілі передбачені у Додаткових угодах до цього договору (п. 1.3 договору).

Пунктами 2.1, 2.2 договору сторони визначили, що повернення кредиту, виданого банком, забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути накладене стягнення в порядку, встановленому законодавством України. Забезпечення зобов'язань позичальника за цим договором є застава основних засобів - обладнання для станції технічного обслуговування балансовою вартість 202343,15 грн., ринковою вартістю 242811,78 грн. та іпотека нерухомості (однокімнатна квартира за адресою: м. Київ, вул. Шолом-Алейхема, 15Б, кв. 88.

Згідно п. 3.4.5 договору позичальник зобов'язується забезпечити щомісячне перерахування процентів за користування кредитами на рахунок процентів банку відповідно до встановлених процентних ставок у останній банківський день поточного місяця. Проценти за користування кредитом нараховуються за розрахунковий період з першого по останнє число поточного місяця. Остаточний розрахунок по процентах провадиться одночасно з погашенням кредиту у строки, що зазначені в цьому договорі. Проценти нараховуються виходячи з фактичної кількості днів у році - 365 (366) днів.

Договір набирає сили з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань сторонами по цьому договору (п. 6.1. договору).

В подальшому між банком та позичальником було укладено низку Додаткових угод до договору кредиту.

Зокрема, відповідно до додаткової угоди № 1 від 18.08.2005 до договору банк надає позичальнику перший транш в сумі 242811,78 грн., для проплати за обладнання для СТО згідно договору поставки № 8/2005 від 04.07.2005 року (Специфікація № 1), з процентною ставкою 23% річних Транш надається 19.09.2005. Строк користування першим траншем встановлюється з 19.08.2005 до 18.09.2006.

Додатковою угодою № 2 від 18.06.2006 до договору сторони встановили, що строк користування першим траншем встановлюється з 19.08.2005 до 15.08.2008.

Додатковою угодою № 3 від 04.04.2007 до договору сторони дійшли згоди вик ласим п. 1.1 договору в наступній редакції: Банк відкриває позичальнику кредитку лінію і надає йому кредити, заборгованість за якими в сумі не перевищує 30000,00 грн.

Додатковою угодою № 4 від 05.04.2017 до договору сторони встановили, що банк надає позичальнику другий транш в сумі 54000,00 грн., для проплати за обладнання для СТО згідно договору поставки № 8/2005 від 04.07.2005 (Специфікація № 2) та поповнення обігових коштів, з процентною ставкою 23% річних. Строк користування другим траншем встановлюється з 05.04.2007 до 18.08.2008.

Додатковою угодою № 5 від 31.01.2008 до договору сторони дійшли згоди, що строк оплати процентів за січень 2008 в сумі 5782,15 грн. переноситься з 31.01.2008 на 10.02.2008.

Додатковою угодою № 6 від 27.06.2008 до договору сторони дійшли згоди, що строк оплати процентів за червень 2008 в сумі 5595,63 грн. переноситься з 27.06.2008 на 14.07.2008.

Договором про зміну договору кредитної лінії від 04.94.2011 сторони внесли зміни до основного договору в частині адреси та реквізитів банку.

Додатковою угодою № 7 від 17.04.2012 до договору сторони встановили, що банк відкриває позичальнику не відновлювальну кредитну лінію і надає йому кредити, загальний розмір яких (ліміт) не перевищує 296811,78 грн. Позичальник виконує перед банком свої зобов'язання за повернення отриманих кредитів і оплату процентів за користування кредитом. Строк дії кредитної лінії з 18.08.2005 до 25.04.2014.

Додатковою угодою № 8 від 28.12.2012 до договору сторони дійшли згоди, що строк оплати процентів за грудень 2012 в сумі 4000,00 грн. переноситься з 28.12.2012 на 04.01.2013.

Додатковою угодою № 9 від 29.12.2012 сторони внесли зміни до прав та обов'язків сторін договору.

Додатковою угодою № 10 від 05.03.2013 до договору сторони погодили зміну реквізитів позичкового рахунку позичальника.

Як встановлено господарським судом, на виконання умов договору кредиту та укладених до нього додаткових угод, Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Експобанк» було надано ТОВ „Укрполіграфія" грошові кошти у сумі 296811,78 грн., шляхом їх перерахування на позичковий рахунок відповідача згідно з п. 1.1 договору, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями банківських виписок.

З матеріалів справи вбачається, що в порушення умов договору про надання кредиту та укладених до нього додаткових угод, ТОВ „Укрполіграфія" не виконало взяті на себе зобов'язання в частині своєчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом.

У зв'язку з невиконанням ТОВ „Укрполіграфія" своїх зобов'язань, позивачем на адресу відповідача була надіслана вимога № 1701/1941 від 31.03.2015 про повернення грошових коштів

Однак, вказана вимога була залишена без відповіді, а заборгованість ТОВ „Укрполіграфія" не була погашена.

З огляду на те, що заборгованість за договором кредиту так і не була погашена, Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» звернулося до господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з ТОВ „Укрполіграфія" 351589,48 грн., з яких (згідно наданого позивачем розрахунку):

- 240000,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом,

- 70323,82 грн. пені за порушення строку повернення кредиту;

- 5,09 грн. пені за порушення строку сплати процентів;

- 40725,00 грн. штрафу за порушення строку повернення кредиту;

- 535,57 грн. штрафу за порушення строку сплати процентів.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання, які мають ознаки договору кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України, кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язуєтьсяповернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (позика), якщо інше не встановлено параграфом 2 (кредит) і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України).

Приписами статті 33 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду судом спору по суті відповідач не подав відзиву на позов з документальним запереченням існування заборгованості за кредитом, доказів погашення заборгованості за кредитом у повному обсязі відповідно до умов договору та графіку її погашення, не надав.

З наявних в матеріалах справи копій банківських виписок по особовому рахунку ТОВ „Укрполіграфія" вбачається, що відповідачем погашено заборгованість по кредиту частково.

Враховуючи встановлений сторонами у договорі та додаткових угод графік погашення заборгованості по кредиту та те, що доказів погашення заборгованості у повному обсязі сторонами суду не надано, господарський суд вважає, що стягнення 240000,00 грн. простроченої заборгованості за кредитом є обґрунтованим та правомірним, а тому вказана позовна вимога підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ „Укрполіграфія" виконало свої зобов'язання за договором кредиту щодо своєчасної сплати процентів за його користування з порушенням строків встановлених умовами договору.

Частиною 3 ст. 346 Господарського кодексу України встановлено, що кредити надаються банком під відсоток, ставка якого, як правило, не може бути нижчою від відсоткової ставки за кредитами, які бере сам банк, і відсоткової ставки, що виплачується ним по депозитах. Надання безвідсоткових кредитів забороняється, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України, відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

Згідно ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Статтею 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Крім цього, позивачем нарахована пеня за порушення строку повернення кредиту, за порушення строку сплати процентів за користування кредитом.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як було встановлено господарським судом, ТОВ „Укрполіграфія" не виконало своїх зобов'язань у встановлені договором строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ч. 2 ст. 343 Господарського кодексу України).

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У відповідності до п. 4.2. договору за несвоєчасне повернення кредиту та/або перерахування процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ (діючої в період, за який нараховується пеня) від суми заборгованості за кредитом та/або по несплачених процентах за кожний день прострочки та штраф у розмірі 15% (двадцяти процентів) від загальної суми простроченої заборгованості на день її виникнення.

Беручи до уваги вищенаведене, а також періоди нарахування пені, що вказані позивачем в поданому розрахунку пені, господарський суд, перевіривши подані розрахунки, дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 79323,82 пені за порушення строку повернення кредиту та 5,09 грн. пені за порушення строку сплати процентів.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 40725,00 грн. штрафу за порушення строку повернення кредиту та 535,57 грн. штрафу за порушення строку сплати процентів.

Згідно ч. 4 ст. 213 Господарського кодексу України штраф, як різновид неустойки, може бути встановлений договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Отже, пеня і штраф є різновидами неустойки, які не можна ототожнювати.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Як вбачається з умов договору (п.4.1) сторони визначили, що крім пені за несвоєчасне повернення кредиту та/або перерахування процентів за користування кредитом позичальник сплачує банку штраф у розмірі 15% (двадцяти процентів) від загальної суми простроченої заборгованості на день її виникнення.

Господарський суд зазначає, що право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України, згідно якої у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З огляду на викладене, перевіривши надані позивачем розрахунки штрафу за порушення строку повернення кредиту та штрафу за порушення строку сплати процентів, господарський суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 70323,82 грн. штрафу за порушення строку повернення кредиту та 535,57 грн. штрафу за порушення строку сплати процентів.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на те, що відповідачем не подано доказів, що підтверджують виконання ним своїх зобов'язань, контррозрахунку заявлених до стягнення сум, оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, виходячи з вищевикладених обставин справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, відповідачем належним чином не спростованими.

З огляду на зазначене позовні вимоги Публічного акціонерного товариства „Комерційний банк „Експобанк" підлягають задоволенню.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача в доход Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрполіграфія" (04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ідентифікаційний код 31403103) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (01054, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 18/24, ідентифікаційний код 09322299) 240000 (двісті сорок тисяч) грн. 00 коп. простроченої заборгованості за кредитом, 70323 (сімдесят тисяч триста двадцять три) грн. 82 коп. пені за порушення строку повернення кредиту, 5 (п'ять) грн. 09 коп. пені за порушення строку сплати процентів, 40725 (сорок тисяч сімсот двадцять п'ять) грн. 00 коп. штрафу за порушення строку повернення кредиту, 535 (п'ятсот тридцять п'ять) грн. 57 коп. штрафу за порушення строку сплати процентів.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укрполіграфія" (04128, м. Київ, вул. Туполєва, 17, ідентифікаційний код 31403103) в доход Державного бюджету України 7031 (сім тисяч тридцять одну) грн. 78 коп. судового збору.

4. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний накази.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог ст. 84 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Повне рішення складено 02.06.2015

Суддя Грєхова О. А.