донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

08.06.2015 р. справа №908/265/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: суддівТатенко В.М. Скакун О.А., Ломовцева Н.В.
За участю представників сторін:

від позивача:Череповський В.П. - Директор ТОВ «Почерк»
від відповідача:Калініченко В.В. - за довіреністю
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуДержавного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ
на рішення господарського судуЗапорізької області
від10.03.2015р.
у справі№ 908/265/15-г (суддя: Хуторной В.М.)
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк», м. Бердянськ
до відповідача:Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ
про:стягнення 92' 151,99 грн. збитків

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Почерк» (далі - «Позивач») звернулось до господарського суду Запорізької області про стягнення з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» (далі - «Відповідач») 92' 151,99 грн. збитків

Рішенням господарського суду Запорізької області від 10.03.2015р. у справі № 908/265/15-г позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк», м. Бердянськ грошові кошти у розмірі 87' 733,80 грн. та судовий збір у розмірі 1' 754,67 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що обов'язок Відповідача забезпечити діяльність екіпажу судна при постачанні силами екіпажу ніяк не може бути господарськими відносинами. Будь-яких послуг Позивач Відповідачу не замовляв, тому Сторонам не було потреби у укладанні будь-яких договорів. Відтак, Відповідач не мав права перешкоджати у постачанні третіми особами для СЧС «Вера» потрібних йому послуг.

Відповідач не погоджуючись з рішенням господарського суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду Запорізької області від 10.03.2015р. у справі № 908/265/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Заявник скарги не погоджується із висновком господарського суду посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, наполягає на тому, що судом не в повній мірі дослідженні матеріали та дана неправильна оцінка зібраним у справі доказам. Зокрема - стверджує, що порт без укладання господарських договорів не зобов'язаний надавати послуги, як і не зобов'язаний виконувати якісь трудові функції по відношенню до Позивача. Окрім того, на думку Відповідача, місцевий господарський суд не врахував обставини, які були раніше встановлені господарськими судами у справі № 5009/219/12, в якій брали участь ті-самі сторони, що й у даній справі.

Сторони були апеляційним судом належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Позивач у своєму відзиві просив відмовити в задоволені вимог Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», а рішення місцевого суду залишити в силі, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Відповідно до статей 44, 811 Господарського процесуального кодексу України здійснено фіксацію судового процесу технічними засобами та складено протокол судового засідання.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає рішення господарського суду винесеним з порушенням встановлених до нього вимог, відтак -незаконним та необґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, у 2012р. торговельне судно типа риболовне СЧС "Вера", яке є власністю Позивача, зайшло у Бердянський морський торговий порт та ошвартувалось у його причалу для обслуговування суден.

29.12.2011 р. Позивачем було отримано документи на вилов водного біологічного ресурсу (ВБР) із застосуванням теплоходу «Вера». 28.12.2011 р. Позивачем був виданий наказ № 54, яким зобов'язало судно «Вера» вийти для вилову тюльки не пізніше 04.01.2012 р.

29.12.2011 р. Позивач звернувся до Відповідача з листами № 29/12/В та № 29/12-1/В щодо узгодження видачі одноразових пропусків для вільного доступу працівників судна «Вера» через територію відповідача та заявка на в'їзд автотранспорту на територію останнього.

Згідно виписок із Судового журналу № 68/900, риболовецьке судно «Вера», судно простояло на причалі № 6 Відповідача протягом періоду з 00 год. 00 хв. 11.01.2012 р. включно до 24 год. 00 хв. 31.01.2012 р.

Позивач вважаючи, що зазначеними діями Відповідачем Позивачу завдано збитків, у зв'язку з вимушеним простоєм судна впродовж 21 доби, які виникли на підставі: не надання можливості вільного пересування територією порту до борта судна автомобілів із постачанням, для обслуговування судна та - у зворотному напрямку. Вважає, що у зв'язку з цим Відповідачем понесені збитки у розмірі 92' 151,99 грн., які розраховані Позивачем з «Умовно-постійних щомісячних витрат»; «Умовно-постійних щорічних витрат на вимогу Регістра судноплавства»; «Умовно-постійних витрат на профілактику, ремонт пред'явлення Регістру судноплавства».

Відповідно до ст. 43, 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести певними засобами доказування ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 73 Кодексу торговельного мореплавства України (КТМ України), морський порт - є державним транспортним підприємством, призначеним для обслуговування суден, пасажирів і вантажів на відведених порту території і акваторії, а також перевезення вантажів і пасажирів на суднах, що належать порту.

Згідно зі ст. 75 КТМ України, для забезпечення безпеки мореплавства на морські порти покладається здійснення таких функцій, які забезпечують безпеку мореплавства. Функції морського порту щодо забезпечення безпеки мореплавства - це функції морського порту, пов'язані з виконанням обов'язків та вжиттям різного роду заходів, спрямованих на дотримання законодавства про безпеку мореплавства. Функції порту не є підприємницькою діяльністю, оскільки є певними державними гарантіями відповідно до зобов'язань України за міжнародними договорами.

Ці функції, відповідно до свого статусу, забезпечуються портом без укладання з клієнтом-вантажовласником або клієнтом-судновласником договору, тобто покладаються на морський порт для забезпечення безпеки мореплавства.

Нормами ст. 76 КТМ України визначено види послуг, які порт надає в межах здійснення своєї господарської діяльності, та за які отримує грошові кошти, зокрема: 1) навантаження, розвантаження і обслуговування суден у порядку черговості їх проходу в порт; 2) перевантаження вантажів з інших видів транспорту на судно і у зворотному порядку, складські операції з вантажами; 3) обслуговування пасажирів морського транспорту, перевезення вантажів, пасажирів, багажу та пошти; 4) допоміжні операції, необхідні для забезпечення життєдіяльності порту; 5) інші види діяльності відповідно до статусу порту.

Статутом Порту не встановлено вичерпного переліку видів господарської діяльності, які може здійснювати порт.

Відповідно до ч.3 ст. 4 Господарського кодексу України («ГК») до господарських відносин, що виникають із торговельного мореплавства і не врегульовані Кодексом торговельного мореплавства України, застосовуються правила цього Кодексу.

Приписи ст. 67 ГК України встановлюють, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Державне підприємство "Бердянський морський торговельний порт", як державне унітарне підприємство, має статус суб'єкта підприємницької діяльності, у процесі своєї господарської діяльності має право надавати платні послуги з метою отримання прибутку, як і всі інші суб'єкти господарювання.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується сторонами, що будь-яких договорів на надання позивачем відповідачу певних послуг, пов'язаних з обслуговуванням його суден в межах території та акваторії Бердянського морського порту, між сторонами у спірному періоді не існувало.

Згідно з приписами частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько - правової відповідальності учасника господарських правовідносин є скоєне ним правопорушення у сфері господарювання.

За ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу («ЦК») України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. До них, зокрема відносяться: завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі

Стаття 1166 Цивільного кодексу України встановлює, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальною підставою застосування цієї норми до правовідносин із завдання шкоди - є відсутність договірних відносин між боржником (завдавачем шкоди) та кредитором (потерпілим).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; шкідливий результат такої поведінки (настання шкоди); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою; вина особи, якою була завдана шкода (правопорушника). За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Частина 1 ст. 225 ГК України зазначає, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Колегія апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що Бердянський порт має правові підстави безоплатно обслуговувати судна та повинен діяти виключно на без договірній основі у даному випадку. Така позиція встановлена судом у рішенні господарського суду Запорізької області від 19.03.12р. у справі № 5009/219/12, залишеному без змін Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 05.06.12р. та Постановою Вищого господарського суду від 21.08.12р. на порушення приписів ст. 35 ГПК України місцевий господарський суд під час розгляду справи цю обставину не врахував.

За ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Наполягаючи на стягненні з відповідача шкоди у вигляді збитків у розмірі 92' 151,99 грн., позивач посилається на зроблений ним розрахунок. Проте цей розрахунок суми збитків не містить у собі факту достовірності наявної у ньому інформації, так як ні ким не підписаний та не завірений, окрім самого Позивача. Відтак, збитки у розмірі, визначеному позивачем, колегія апеляційного господарського суду вважає недоведеними.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги мають бути віднесені на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101, 103 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ - задовольнити.

Рішення господарського суду Запорізької області від 10.03.2015р. року у справі № 908/265/15-г - скасувати. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Почерк» () на користь Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт» () судовий збір у розмірі 921,52 грн. сплачений за звернення з апеляційною скаргою.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ про примусове виконання цієї Постанови Донецького апеляційного господарського суду, оформивши його у відповідності до приписів Закону України «Про виконавче провадження».

Головуючий суддя: В.М. Татенко

Судді: Н.В. Ломовцева

О.А. Скакун

Надруковано примірників:

1 - позивачу;

1 - відповідачу;

1 - до справи;

1 - ДАГС