ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2015 р. Справа №917/1925/13

Господарський суд Полтавської області

в складі головуючого судді Кульбако М.М.

суддів: Киричука О.А

Кльопова І.Г.

за участю представників:

позивача: Негляд М.С., Колотій С.М.,

відповідача 1: ОСОБА_4,

відповідача 2: Москаленко В.Л.,

відповідача 3: Москаленко В.Л.,

третьої особи: Слинько В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Диканського госпрозрахункового мисливсько-рибальського підприємства Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок,

вул. Пушкіна, 26, смт. Диканька Полтавської області, 38500

до 1. Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області,

вул. Леніна, 133, смт. Диканька Полтавської області, 38500

2. Диканської районної громадської організації "Товариство мисливців Диканщини",

вул. Леніна,58, смт. Диканька Полтавської області, 38500

3. Приватної агрофірми "Подоляка",

с. Байрак Диканського району Полтавської області, 38543

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства,

вул. Гулака Артемовського,22, м. Полтава, 36018

про визнання незаконним і скасування рішення Диканської селищної ради від 23.05.2013р. "Про погодження надання в користування мисливських угідь..." та поновлення права Диканського госпрозрахункового мисливсько-рибальського підприємства Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок на продовження строку користування мисливськими угіддями,-

В С Т А Н О В И В :

Диканське госпрозрахункове мисливсько-рибальське підприємство Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області від 23.05.2013р. №23 "Про погодження надання в користування мисливських угідь ПАФ "Подоляка" та Диканській РГО "Товариство мисливців Диканщини" в частині залишення за Диканською районною громадською організацією "Товариство мисливців Диканщини" мисливських угідь, що проходять по правій стороні по ходу дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Велико-Будищанською сільською радою, далі по правій стороні Водянобалківською та Петро-Давидівською, Балясненською сільськими радами, до траси Шишаки-Диканька, а також про поновлення права Диканського госпрозрахункового мисливсько-рибальського підприємства Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок на першочергове продовження строку користування мисливськими угіддями, що проходять по правій стороні по ходу дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Велико-Будищанською сільською радою, далі по правій стороні Водянобалківською та Петро-Давидівською, Балясненською сільськими радами, до траси Шишаки-Диканька.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішення Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області від 23.05.2013р. №23 "Про погодження надання в користування мисливських угідь ПАФ "Подоляка" (рішення стосовно якого не оскаржується) та Диканьській районній громадській організації "Товариство мисливців Диканщини" винесено з порушенням чинного законодавства, оскільки при винесенні спірного рішення було порушено пріоритетне право позивача на продовження строку користування угіддями, визначеними Договором від 20.04.1998р., а Диканська районна громадська організація "Товариство мисливців Диканщини" не є спеціалізованим мисливським господарством або має спеціалізований підрозділ для ведення такого виду діяльності.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.04.2014 р. позов задоволено частково: визнано незаконним та скасовано рішення Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області від 23.05.2013 року №23 "Про погодження надання в користування мисливських угідь ПАФ "Подоляка" та Диканській РГО "Товариство мисливців Диканщини" в частині залишення за Диканьською РГО "Товариство мисливців Диканщини" мисливських угідь, що проходять по правій стороні по ходу дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Велико-Будищанською сільською радою, далі по правій стороні Водянобалківською та Петро-Давидівською, Балясненською сільськими радами, до траси Шишаки-Диканька. В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 17.07.2014 року залучено до участі в справі в якості другого відповідача - Диканську РГО "Товариство мисливців Диканщини", як третього відповідача - ПАФ "Подоляка", як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Полтавське обласне управління лісового та мисливського господарства.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 23.09.2014р. рішення господарського суду Полтавської області від 03.04.2014 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 21.01.2015 року судові рішення першої інстанції та апеляційної інстанції скасовано, а справу передано на новий розгляд.

Автоматизованою системою документообігу суду справу передано для розгляду судді Кульбако М.М.

Розпорядженням заступника голови господарського суду Полтавської області від 18.03.2015 року справа призначена до колегіального розгляду в складі колегії суддів: головуючого: судді Кульбако М.М., суддів: Киричук О.А., Кльопов І.Г.

18.03.2015 року представником позивача подано клопотання, підтримане в судовому засіданні, про повідомлення прокуратури Полтавської області про можливе вчинення Диканським селищною головою корупційного чи кримінально-караного діяння, передбаченого статтею 366 Кримінального кодексу України та зупинення в зв'язку з цим провадження по справі, посилаючись на те, що представник Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області, який присутній в судовому засіданні не є легітимним представником органу місцевого самоврядування, оскільки згідно Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно селищний голова представляє територіальну громаду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, а тому Диканський селищний голова ОСОБА_7 не мав права надавати довіреність іншій особі на представництво інтересів відповідача, в зв'язку з чим присутність селищного голови є обов'язковою (т.3. а.с.89-92)

Суд, заслухавши думку представників учасників процесу, не знаходить підстав для задоволення клопотання позивача, посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.1 ст. 28 ГПК України, справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють в межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника.

Частиною 3 ст. 28 ГПК України передбачено, що представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

В матеріалах справи матеріалах справи міститься довіреність від 24.02.2015р., за підписом Диканського селищного голови та засвідчена печаткою селищної ради, якою Диканська селищна рада в особі селищного голови ОСОБА_7 уповноважує ОСОБА_4 представляти інтереси Диканської селищної ради(т.3.а.с.54).

Враховуючи викладене, посилання позивача на виключну компетенцію селищного голови представляти інтереси селищної ради і відсутність повноважень на надання довіреності іншим особам на представництво в господарському процесі, є помилковим.

Згідно статті 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Господарський суд має право зупинити провадження у справі за клопотанням сторони, прокурора, який бере участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою у випадках:

1)призначення господарським судом судової експертизи;

2) надсилання судом матеріалів прокурору або до органу досудового розслідування;

3) заміни однієї з сторін її правонаступником.

Визначений перелік зупинення провадження у справі є вичерпним і не містить підстави для зупинення провадження в справі в зв'язку з надсиланням повідомлення прокурору або органу досудового слідства про можливе вчинення правопорушення.

Частиною четвертою статті 90 ГПК України встановлено, що якщо при вирішенні господарського спору господарський суд виявить у діяльності підприємств та організацій порушення законності, що містять ознаки кримінального правопорушення, господарський суд надсилає про цей факт повідомлення прокурору або органу досудового розслідування.

Як зазначено вище, Диканським селищним головою надано довіреність на представництво інтересів відповідача у відповідності до вимог ст.28 ГПК України, в зв'язку з чим відсутні підстави для направлення повідомлення про вчинення кримінального правопорушення та зупинення, в зв'язку з цим, провадження по справі.

Викладене не позбавляє позивача права безпосередньо звернутись до прокурора або органу досудового розслідування з відповідною заявою.

В судовому засіданні представниками позивача позовні вимоги підтримані в повному обсязі з мотивів, викладених у позовній заяві..

Диканська селищна рада у відзиві (т.1.а.с.80-82) та її представник в судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість вимог позивача, оскільки на час звернення з клопотанням №26 від 12.03.2013р. про погодження надання в користування мисливських угідь Диканському ГМРП ПОО УТМР, розташованих на території Диканської селищної ради, позивач вже не мав права на пріоритетне продовження строку користування угіддями, оскільки такий строк закінчився 20.02.2012р. , а тому рішення Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області від 23.05.2013р. №23 прийнято в межах її повноважень відповідно до законодавства України.

Представник Диканської районної громадської організації "Товариство мисливців Диканщини" проти позову заперечує, посилаючись на те, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а рішення Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області від 23.05.2013р. №23 "Про погодження надання в користування мисливських угідь ПАФ "Подоляка" та Диканській РГО "Товариство мисливців Диканщини" прийняте у відповідності до чинного законодавства.

Представник Приватної агрофірми "Подоляка" проти позову заперечує, посилаючись на безпідставність позовних вимог, вважає, що погодження надання в користування мисливських угідь ПАФ "Подоляка" надано на підставі дослідження програми розвитку мисливського господарства.

Представник Полтавського обласного управління лісового та мисливського господарства у судовому засіданні проти позову заперечує, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області від 23.05.2013р. №23 "Про погодження надання в користування мисливських угідь ПАФ "Подоляка" та Диканській РГО "Товариство мисливців Диканщини".

Заслухавши пояснення представників учасників процесу, розглянувши матеріали справи, суд встановив, що: на підставі рішення 15 сесії Полтавської обласної ради 22 скликання від 20.02.1998 р., між Державним лісогосподарським об'єднанням "Полтаваліс" та Диканським госпрозрахунковим мисливсько-рибальським підприємством Українського товариства мисливців і рибалок було укладений Типовий договір про умови ведення мисливського господарства (т.1, а.с. 10-11).

За умовами Договору позивачу було надано в користування строком на 15 років мисливські угіддя на території Диканського району Полтавської області загальною площею 46975 га, у тому числі: лісові угіддя 4150 га, польові 42029 га, водно-болотні 796 га. терміном до 20.04.2013р.

Рішенням 11 сесії Полтавської обласної ради четвертого скликання від 27.04.2004р. "Про припинення права користування мисливськими угіддями і уточнення площ мисливських угідь, які закріплені за користувачами", за результатами розгляду подання державного лісогосподарського об'єднання "Полтаваліс" про добровільну відмову від користування частиною мисливських угідь Полтавською обласною організацією Українського товариства мисливців і рибалок в межах Полтавської області припинено право користування частиною мисливських угідь загальною площею 473 502 га. та відповідно Додатку №1 до даного рішення, Диканському госпрозрахунковому мисливсько-рибальському підприємству Полтавської обласної організації УТМР надано мисливські угіддя для ведення мисливського господарства загальною площею 39605 га.(т.1.а.с. 83-85).

На підставі вказаного рішення Полтавської обласної ради, 13 грудня 2007 року між Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства та Диканським госпрозрахунковим мисливсько-рибальським підприємством Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок був укладений Договір №007/07 про умови ведення мисливського господарства , за умовами якого в користуванні позивача перебувають мисливські угіддя терміном до 20.02.2013 року(т.1, а.с. 86- 88).

Як вбачається з матеріалів справи, листом від 12.03.2013р. позивач в особі директора Диканського ГМРП Лях В.П., звернувся до Диканської селищної ради з проханням погодити надання в користування мисливські угіддя розташовані на території Диканської селищної ради(т.1.а.с.90).

Рішенням Диканської селищної ради двадцять восьмої сесії шостого скликання №21 від 14.03.2013р. "Про розгляд клопотань ПАФ "Подоляка" та Українського товариства мисливців та рибалок" було вирішено питання про погодження винести на розгляд чергової сесії Диканської селищної сільської ради, запросивши всіх представників з вищевказаних організацій(т.1 а.с.89).

Диканське госпрозрахункове мисливсько-рибальське підприємство Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок в особі директора Лях В.П. звернулось до Диканської селищної ради зі зверненням (вих..№30 від 08.05.2013р) про надання погодження надання в користування мисливські угіддя ПАФ "Подоляка"(т.1.а.с.91).

Згідно статті 92 ЦК України, юридична особа набуває прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Згідно п.4.3. Статуту Диканського ГМРП, директор підприємства здійснює керівництво всією діяльністю підприємства згідно цього Статуту та діючого законодавства. Статут не містить положень, які б передбачали необхідність погодження із засновниками рішень керівника підприємства при здійсненні ним своїх повноважень (т.1.а.с.12-14).

Рішенням тридцятої сесії Диканської селищної ради шостого скликання №23 від 23 травня 2013року "Про погодження надання в користування мисливських угідь ПАФ "Подоляка" та Диканській районній громадській організації "Товариство мисливців Диканщини" погоджено надання в користування ПАФ "Подоляка" мисливські угіддя на території Диканської селищної ради по ходу дороги Полтава-Суми до смт.Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Стасівською і Великоруднівською сільськими радами, далі по правій стороні дороги від смт.Диканька до с.Балясне по межі границь між Диканською селищною радою та Баляснеської та Андріївських сільських рад (п.1 Рішення). Пунктом 2 цього рішення (який оскаржується позивачем), Диканська селищна рада залишила за Диканською районною громадською організацією "Товариство мисливців Диканщини" мисливські угіддя, що проходять по правій стороні по ходу дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Велико-Будищанською сільською радою, далі по правій стороні Водянобалківською та Петро-Давидівською, Балясненською сільськими радами, до траси Шишаки-Диканька(т.1.а.с.92).

Не погоджуючись з пунктом 2 вказаного рішення, а також вважаючи його право порушеним, яке підлягає відновленню шляхом визнання права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові, економічні та організаційні засади діяльності юридичних і фізичних осіб у галузі мисливського господарства і полювання визначаються Законом України "Про мисливське господарство і полювання", згідно статті 1 якого мисливські угіддя - ділянки суші та водного простору, на яких перебувають мисливські тварини і які можуть бути використані для ведення мисливського господарства, а користувачами мисливських угідь можуть бути спеціалізовані мисливські господарства, інші підприємства, установи та організації, в яких створені спеціалізовані підрозділи для ведення мисливського господарства з наданням в їх користування мисливських угідь.

Статтею 9 цього Закону передбачено, що до повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, районних, Київської та Севастопольських міських рад належить вирішення в установленому порядку питань надання в користування мисливських угідь.

Згідно статті 22 Закону мисливські угіддя для ведення мисливського господарства надаються у користування Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами за поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства, погодженими з Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, а також власниками або користувачами земельних ділянок.

Переважне право на користування мисливськими угіддями мають власники та постійні користувачі земельних ділянок; користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.

Статтею 15 Закону України "Про тваринний світ" також визначено, що до повноважень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласних, Київської та Севастопольських міських, районних, сільських, селищних, міських, районних у містах (де вони створені) рад належить вирішення в установленому порядку питань щодо надання в користування мисливських угідь та рибогосподарських водних об'єктів.

Частиною 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Згідно зі статтею 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Акт державного чи іншого органу - це юридична форма рішень цих органів, тобто офіційний письмовий документ, який породжує певні правові наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших суспільних відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт.

Позивачем не спростовується наявність компетенції відповідача щодо розгляду питання погодження надання в користування мисливських угідь.

Як вже зазначено вище, згідно статті 22 Закону України "Про мисливське господарство і полювання", переважне право на користування мисливськими угіддями мають лише власники та постійні користувачі земельних ділянок; користувачі мисливських угідь, які продовжують строк користування цими угіддями.

Позивачем оскаржується рішення Диканської селищної ради в частині залишення за Диканською РГО "Товариство мисливців Диканщини" мисливських угідь, що проходять по правій стороні по ходу дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Велико-Будищанською сільською радою, далі по правій стороні Водянобалківською та Петро-Давидівською, Балясненською сільськими радами, до траси Шишаки-Диканька

Позивачем не надано належних доказів того, що він має переважне право на користування мисливськими угіддями, оскільки укладений між ним та Державним лісогосподарським об'єднанням "Полтаваліс" 20.04.1998 року Договір, в редакції Договору, укладеного 13.12.2007 року між позивачем та Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, закінчив свою дію 20 лютого 2013 року (т.1.а.с.86-88).

Як вбачається з матеріалів справи, Диканське ГМРП звернулось до Диканської селищної радив з листом від 12.03.2013 року, тобто після закінчення строку дії договору, а тому відсутні підстави для визнання пріоритетного права позивача на поновлення договору у відповідності до статті 22 Закону України "Про мисливське господарство і полювання."

Суд також зазначає, що прийняття рішення про надання в користування мисливських угідь віднесено до компетенції обласних рад, які і приймають з цього питання відповідне рішення за поданням поданням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового та мисливського господарства.

Рішенням сімнадцятої сесії шостого скликання Полтавської обласної ради від 17 липня 2013 року надано в користування Диканській районній громадській організації "Товариство мисливців Диканщини" мисливські угіддя терміном на 15 років, загальною площею 13136,1га на території Диканського району згідно додатку 1,2 та зобов'язано укласти в установленому порядку з Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства договір про умови ведення мисливського господарства (т.1.а.с.59).

На підставі вказаного рішення Полтавської обласної ради 31.07.2013 року між Полтавським обласним управлінням лісового та мисливського господарства і Диканською районною громадською організацією "Товариство мисливців Диканщини" було укладено Договір про умови ведення мисливського господарства №019/3 (т.1.а.с.60-64).

Вказані рішення та договір є чинними, не визнані недійсними в установленому порядку.

Також суд зазначає, що погодження про надання Диканській районній громадській організації "Товариство мисливців Диканщини" було надано рішенням , яке на оскаржується(від 07.05.2012 року №75), а оскаржуваним пунктом рішення за вказаною організацією лише залишено частину угідь.

Враховуючи викладене, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування п. 2 рішення Диканської селищниї ради, яким залишено за Диканською районною громадською організацією "Товариство мисливців Диканщини" мисливські угіддя, що проходять по правій стороні по ходу дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Велико-Будищанською сільською радою, далі по правій стороні Водянобалківською та Петро-Давидівською, Балясненською сільськими радами, до траси Шишаки-Диканька. враховуючи відсутність порушення прав позивача.

Щодо вимог позивача про поновлення права Диканського госпрозрахункового мисливсько-рибальського підприємства Полтавської обласної організації Українського товариства мисливців і рибалок на першочергове продовження строку користування мисливськими угіддями, що проходять по правій стороні по ходу дороги Полтава-Суми до смт. Диканька по межі границь між Диканською селищною радою та Велико-Будищанською сільською радою, далі по правій стороні Водянобалківською та Петро-Давидівською, Балясненською сільськими радами, до траси Шишаки-Диканька, суд зазначає, що відповідно до частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Також згідно частини 2 ст. 20 Господарського кодексу України права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб'єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб'єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб'єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов'язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту його порушеного права не відповідає матеріально правовим способам захисту встановленим ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

У відповідності до ст..49 ГПК України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись статтями 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити повністю.

2. Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області на протязі 10 днів.

СУДДІ: Кульбако М.М.

Киричук О.А.

Кльопов І.Г.