РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/7498/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування"
до Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз"
провідшкодування шкоди в порядку регресу 12 523,76 грн.

суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Грабова І.А. - представник за довіреністю № 3619/18 від 25.11.2014;
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 03.06.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «АХА Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Європейський страховий союз» про відшкодування шкоди в порядку регресу 12523,76 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ " АХА Страхування" на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 426а/13к-03 від 01.07.2013р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «BMW», державний номер АА2420ОА, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки, цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «ATAMAN», державний номер АВ6110СА, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ «Європейський страховий союз», позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 12523,76 грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 30.03.2015 порушено провадження у справі № 910/7498/15-г за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 22.04.2015.

15.04.15 на адресу господарського суду надійшла інформація з єдиної централізованої бази даних МТСБУ щодо полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу «ATAMAN», державний номер АВ6110СА.

17.04.15 через загальний відділ діловодства суду відповідач надав відзив на позов, в якому проти стягнення страхового відшкодування в розмірі 2960,66 грн., сплата якого позивачем підтверджується платіжним дорученням № 124041 від 07.08.14, не заперечував. У позовних вимогах в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 9563,10 грн. просив відмовити, у зв'язку з тим, що з платіжного доручення № 120518 від 18.07.14 вбачається, що позивач повернув страхувальнику помилково перераховані кошти.

У судовому засіданні 22.04.2015 за усним клопотання позивача було оголошено перерву в судовому засіданні до 20.05.2015.

23.04.2015 через загальний відділ діловодства господарського суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування за мінусом франшизи у розмірі 11 523,76 грн.

Відповідно до п.5 Листа Вищого господарського суду від 14.08.2007 № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року", якщо в заяві позивача "про уточнення позовних вимог" відсутнє посилання на статтю 22 ГПК та не зазначено, що заяву подано про зміну предмета або підстав позову, господарський суд має виходити з ретельного дослідження змісту поданої заяви та співвідношення такого змісту з раніше заявленими позовними вимогами.

Дослідивши заяву позивача, суд дійшов висновку, що за своїм змістом вказана заява є заявою про зменшення розміру позовних вимог.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, зменшити розмір позовних вимог. Під зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК України ціну позову вказує позивач.

У судовому засіданні 20.05.2015 судом було прийнято до розгляду заяву позивача та оголошено перерву до 27.05.2015.

У судове засідання, призначене на 27.05.2015, з'явились представники сторін, надали пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 27.05.15 за клопотанням відповідача було продовжено строк вирішення спору, оголошено перерву в судовому засіданні до 03.06.15.

В судове засідання 03.06.15 представник позивача з'явився, надав письмові пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав. Відповідач явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив.

Зважаючи на те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за їх відсутності, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01 липня 2013 року за договором добровільного страхування наземного транспорту № 426а/13к-03 ПрАТ «СК АХА Страхування» було застраховано автомобіль марки «BMW», державний номер АА2420ОА, страхувальник - Дубчак Галина Сергіївна. Умовами договору визначено строк його дії з 01.07.13 по 30.06.15.

З Відомостей № 9335373 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 16.01.2014р. в м. Києві на перетині бульвару Дружби бульвару Дружби Народів та вулиці Курганівської мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автобуса «ATAMAN», державний номер АВ6110СА, що належить Ратушному Руслану Олександровичу, під керуванням власника, та автомобіля «BMW», державний номер АА2420ОА, що належить Дубчак Галині Сергіївні, під керуванням Бих Віктора Євгенійовича.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Ратушним Р.О. вимог п.п. 10.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2014р. справа № 757/3059/14-п.

28.01.14 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно Висновку № 047/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.02.14 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «BMW», державний номер АА2420ОА, внаслідок пошкодження в результаті ДТП 16.01.14 складає 9180,36 грн.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «BMW», державний номер АА2420ОА, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до Акту виконаних робіт № 336301 від 01.08.14 склала 12523,76 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась 16.01.2014р. за участю застрахованого автомобіля «BMW», державний номер АА2420ОА, згідно страхових актів № 1.001.14.00734/VESKO12869 від 30.04.14 та № 1.001.14.00734/VESKO22901 від 06.08.14 позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 9563,10 грн. та 2960,66 грн., які були перераховані на рахунок СТО (ТОВ «АВТ Баварія») згідно платіжних доручень № 106179 від 05.05.14 та № 124041 від 07.08.14.

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія Ратушного Р.О., який керував автомобілем «ATAMAN», державний номер АВ6110СА, підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 04.03.2014р. у справі № 757/3059/14-п.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що між відповідачем, як страховиком, та Ратушним Р.О. як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 18.12.13 по 17.12.14 (Поліс АС/8711447), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб ATAMAN», державний номер АВ6110СА, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «BMW», державний номер АА2420ОА, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспорту № 426а/13к-03 від 01.07.2013р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль «BMW», державний номер АА2420ОА.

В розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика (страхова сума) - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АС/8711447) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 1000,00 грн, таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування виплаченого позивачем за мінусом франшизи, що відповідає розміру позовних вимог з урахуванням заяви позивача про уточнення позовних вимог від 23.04.15.

В матеріалах справи наявна копія претензії позивача на адресу відповідача на виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № ЛВ 6506 від 18.02.2015р., та лист-відповідь відповідача вих. 08-02/142 від 17.03.15 про необхідність надати докази перерахування позивачем страхового відшкодування на рахунок СТО.

Заперечення відповідача щодо ненадання позивачем доказів сплати страхового відшкодування в розмірі 9563,10 грн. на рахунок СТО спростовуються наявними матеріалами справи та поясненнями позивача. Зокрема, позивач у додаткових поясненнях від 03.06.15 зазначив, що на підставі зібраних документів та страхових актів № 1.001.14.00734/VESKO12869 від 30.04.14 та № 1.001.14.00734/VESKO22901 від 06.08.14 ним було виплачено на рахунок ТОВ «АВТ Баварія» страхове відшкодування в загальному розмірі 12523,76 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 106179 від 05.05.14 та № 124041 від 07.08.14. Щодо платіжного доручення № 120518 від 18.07.14, що було додано позивачем до позовної заяви, останній пояснив, що вказане платіжне доручення було долучено помилково, а банківська операція, що відображена в платіжці не відбувалась.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, за таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 11523,76 грн. заподіяної внаслідок ДТП шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Європейський страховий союз» (01025 м. Київ, вул. Володимирська, буд. 7, офіс 1, ідентифікаційний код 33552636) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» (04070 м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 20474912) страхове відшкодування в сумі 11 523 (одинадцять тисяч п'ятсот двадцять три) грн. 76 коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин