РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 902/323/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Саврій В.А. ,

судді Філіпова Т.Л.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Агеєва І.М. (довіреність №1-14-4802 від 29.05.2015 року), Мельничук С.О. (довіреність №1-14-4616 від 02.02.2015 року), Стеценко І.В. (довіреність №1-14-4801 від 29.05.2015 року);

від відповідача: Рожко О.С. (довіреність №б/н від 03.01.2014 року), Захарчук Ю.В. (довіреність №б/н від 03.01.2014 року)

розглянувши апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" на рішення господарського суду Вінницької області від 22.04.2015 року у справі №902/323/15 (суддя Мельник П.А.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вінницький завод "Пневматика"

про зобов'язання укласти договір про спільне використання

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області (суддя Мельник П.А.) від 22 квітня 2015 року у справі №902/323/15 в позові Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницький завод «Пневматика» (надалі - відповідач) про зобов'язання укласти договір про спільне використання відмовлено /а.с. 140-144/.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що матеріали справи не містять належних доказів додержання порядку розірвання Договору №00101 від 16.03.2012 року про спільне використання технологічних електричних мереж. Доказів істотного порушення відповідачем договору від 16.03.2012 року та доказів, які свідчили б про перехід права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи матеріали справи не містять. Отже, цей договір є діючим, що підтвердили в судовому засіданні представники сторін. За таких обставин, право позивача на укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж не порушено, що є підставою для відмови у позові.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, позивач - Публічне акціонерне товариство «Вінницяобленерго» звернувся до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким зобов'язати ТОВ «Вінницький завод «Пневматика» укласти договір про спільне використання технологічних електричних мереж №ДСВ-000100 від 31.12.2014 року на умовах проекту позивача. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи. Зокрема, апелянт зазначає, що судом було допущено неповноту з'ясування обставин справи, зокрема, відмовлено позивачу в задоволенні клопотання про залучення третьої особи, а саме представника сектору НКРЕКП у Вінницькій області в якості спеціаліста в галузі енергопостачання, який згідно положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженої Указом Президента від 10.09.2014 року за №715/2014, сектор НКРЕКП у Вінницькій області має право надавати роз'яснення з питань, які мають значення для вирішення спору та покази якого кореспондуються з листами національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №6993/26/47-13 від 08.10.2013 року, №7571/26/47-13 від 30.10.2013 року та №3715/24/61-14 від 22.12.2014 року. Чинним законодавством України, зокрема, положеннями Закону України «Про електроенергетику» та нормами Правил, укладення між основним споживачем та субспоживачем договору про спільне використання технологічних електричних мереж і відповідно відшкодування субспоживачем основному споживачу його витрат на утримання технологічних електричних мереж спільного використання не передбачено. Відповідно до умов договору №00101 від 16.03.2012 року здійснюється відшкодування Відповідачу за використання технологічних електричних мереж спільного використання по яким здійснюється постачання електроенергії побутовим споживачам, що живляться від фідерів №424, №425, №448, та №417 від ПС 110/10 кв «ВЗТА». Однак, в зв'язку із тим, що зазначений договір не відображає усіх субспоживачів (юридичних осіб) відповідача, яким позивач здійснює постачання електроенергії, що заживлені від фідерів: №415, №416, №418, №420, №421, №422, №423, №426, №427, №430, №431, №433, №435, №437, №442, №443, №444, №445, №446, №450 від ПС 110/10 кВ «ВЗТА», з метою усунення зазначених недоліків та приведення договірних відносин із Відповідачем до вимог чинного законодавства України, підготовлено та направлено проект договору №000100 від 31.12.2014 року для його погодження та підписання уповноваженими представниками відповідача.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 20 травня 2015 року у справі №902/323/15 апеляційну скаргу позивача було прийнято до провадження та призначено дату судового засідання на 03 червня 2015 року /а.с. 149/.

Від відповідача - ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін. В обґрунтування заперечень зазначає, що свій обов'язок щодо укладення відповідного типового договору про спільне використання технологічних мереж ТОВ "ВЗ "Пневматика" виконало ще при укладенні Договору №00101 від 16.03.2012 року. ПАТ "Вінницяобленерго" не дотрималось процедури внесення змін або розірвання типового договору про спільне використання технологічних мереж, затвердженому постановою НКРЕ від 31.07.1996 року.

03 червня 2015 року від позивача - Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" надійшли пояснення, у яких останній зазначає, що ПАТ "Вінницяобленерго" сплачує ТОВ "ВЗ "Пневматика" вартість витрат на утримання технологічних електричних мереж, які використовуються для передачі електроенергії побутовим споживачам, що живляться від фідерів №424, №425, №448 та №417 від ПС 110/10 кВ "ВЗТА", відповідно до умов Договору №00101 від 16 березня 2012 року в повному обсязі. Однак, зазначений Договір не відображає повний перелік субспоживачів, яким здійснюється постачання електричної енергії технологічними мережами ТОВ "ВЗ "Пневматика", а саме юридичних осіб. З метою усунення зазначених недоліків та приведення договірних відносин із ТОВ "ВЗ "Пневматика" до вимог чинного законодавства України, підготовлено та направлено проект договору №000100 від 31.12.2014 року для його подальшого підписання уповноваженими представниками ТОВ "ВЗ "Пневматика" на що отримано категоричну відмову. Неукладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж з урахуванням усіх субспоживачів (побутових, юридичних та фізичних осіб) ТОВ "ВЗ "Пневматика" перешкоджає дотриманню ПАТ "Вінницяобленерго" усіх ліцензійних умов визначених НКРЕКП, тим самим порушує державну політику в сфері електроенергетики.

Безпосередньо в судовому засіданні представники позивача та відповідача повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та письмових пояснень, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 16.03.2012 року між ПАТ "Вінницяобленерго" (далі по тексту - "Користувач") в особі структурної одиниці "Вінницькі міські електричні мережі" та ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" (далі по тексту - "Власник мереж") з урахуванням підписаного сторонами протоколу розбіжностей від 03.04.2012 року укладено Договір про спільне використання технологічних мереж за №00101 за умовами якого (пункт 1.1.) власник мереж зобов'язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними електричними мережами в точки приєднання електроустановок користувача або інших суб'єктів господарювання, передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач - своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Додатками до договору сторони визначили розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін, погодили схему розмежування, визначили кошторис обґрунтованих витрат, порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж, перелік обладнання електричних мереж, обумовили технічні характеристики електричних мереж у точках приєднання електроустановок користувача, розрахунок втрат електричної енергії в електричних технологічних мережах власника мереж та встановили порядок розрахунку частки втрат електроенергії у трансформаторах власника мереж, що відноситься на користувача та їх вартість.

Крім того, пунктом 10.4. даного договору сторони передбачили, що договір укладено на строк до 31.12.2012 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд.

Згідно тверджень позивача, в зв'язку з тим, що сторонами не було повідомлено про відмову від цього Договору або його перегляд даний Договір був автоматично пролонгований лише на 2013 рік та діяв до 31.12.2013 року.

Апелянт стверджує, що вказаний договір від 16.03.2012 року виконується до даного часу, через обладнання відповідача продовжується постачання електроенергії іншим споживачам позивача (субспоживачам), відповідач виставляє рахунки, позивач продовжує виконувати свої зобов'язання.

Разом з тим, на думку останнього, вказані обставини не зобов'язували позивача продовжувати строк дії договору від 16.03.2012 року на 2015 рік, про що було повідомлено відповідача листом з пропозицією укласти новий договір в редакції позивача, мотивуючи свої доводи тим, що згідно Правил користування електроенергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року №28 у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках.

07.11.2014 року ПАТ "Вінницяобленерго" звернувся до ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" з пропозицією (лист №40-7652 від 07.11.2014 року) щодо укладення Договору про спільне використання технологічних електричних мереж № ДСВ-000100 від 31.12.2014 року. До пропозиції позивачем було додано 2 екземпляри Договору та повний пакет Додатків №1-10 до нього.

01.12.2014 року на адресу позивача повернулись примірники проекту Договору з додатками, листом № 201-02-475 з поясненнями, що відповідачем дотримуються усі вимоги пункту 1.7 ПКЕЕ щодо укладання договору про спільне використання технологічних електричних мереж № 00101 від 16.03.2012 року, який на думку відповідача є легітимним і діючий на сьогоднішній день та згідно до пункту 10.4. Договору був автоматично пролонгований на 2013, 2014 та відповідно 2015 роки. В зв'язку з чим відповідач відмовився підписувати наданий проект Договору та додатки до нього.

15.12.2014 року позивачем повторно направлено лист №40-8660, в якому відповідачу роз'яснено, що пункт 10.4. Договору зазначає, що цей договір укладається на строк до 31.12.2012 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд та не передбачає пролонгацію Договору на кожен наступний рік, а лише до 31.12.2013 року.

Крім того, відповідача повідомлено про те, що позивач не надає згоди на продовження взаємовідносин по постачанню електроенергії іншим споживачам позивача (субспоживачам відповідача), без укладання нового договору про спільне використання технологічних електричних мереж та повторно надано для підпису проект Договору з додатками.

13.01.2015 року відповідач, листом №201-02-484 повторно відмовився прийняти умови позивача та залишив без розгляду проект Договору з додатками, вкотре посилаючись на легітимність Договору № 00101 від 16.03.2012 року.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

У відповідності до статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно статті 67 Господарського кодексу України, відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 92 Конституції України засади організації та експлуатації енергосистеми визначаються законами України.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії регулюються Законом України "Про електроенергетику".

Статтею 1 Закону України "Про електроенергетику" роз'яснено, що нормативний документ - норми, правила, інструкції та стандарти, прийняті та зареєстровані в порядку, встановленому законодавством, щодо забезпечення належного технічного стану електричних, теплових, тепловикористальних установок та мереж.

Статтею 5 Законом України "Про електроенергетику" встановлено, що державна політика в електроенергетиці базується, зокрема, на принципі додержання єдиних державних норм, правил і стандартів усіма суб'єктами відносин, пов'язаних з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії.

Згідно частини 1 статті 7 Закону України "Про електроенергетику" експлуатація об'єктів електроенергетики, регламентується нормативно-правовими актами, обов'язковими для виконання всіма суб'єктами електроенергетики.

Відповідно до пункту 3 статті 179 Господарського кодексу України, укладання господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язковим для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладання договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

За приписами частини 3 статті 184 Господарського кодексу України, укладення господарських договорів на основі примірних і типових договорів повинно здійснюватися з додержанням умов, передбачених статтею 179 цього Кодексу, не інакше як шляхом викладення договору у вигляді єдиного документа, оформленого згідно з вимогами статті 181 цього Кодексу та відповідно до правил, встановлених нормативно-правовими актами щодо застосування примірного або типового договору.

За змістом частини 4 статті 179 Господарського кодексу України, при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі, зокрема, типового договору, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про електроенергетику", споживач (власник мереж, які використовуються для передачі електричної енергії іншим суб'єктам господарювання, населенню) зобов'язаний укласти з електропередавальною організацією, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, договір про спільне використання технологічних електричних мереж.

У відповідності до статей 11, 12 Закону України "Про електроенергетику", органом державного регулювання діяльності в електроенергетиці є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, до компетенції якої віднесено розроблення та затвердження правил користування електричною енергією.

Пунктом 1 Положення про Національну комісію регулювання електроенергетики України, затвердженого Указом Президента України від 14.03.1995 року №213/95, передбачено, що Національна комісія регулювання електроенергетики України є незалежним позавідомчим постійно діючим державним органом.

Згідно з Указом Президента України від 15.12.1999 року №1573 "Про зміни у структурі центральних органів виконавчої влади" НКРЕ визначено центральним органом виконавчої влади із спеціальним статусом, що має розробляти і затверджувати обов'язкові до виконання нормативні акти з питань, що належать до її компетенції.

Пункт 4 зазначеного вище Положення встановлює, що Комісія, відповідно до покладених на неї завдань, зокрема: бере участь у регулюванні платіжно-розрахункових відносин оптового ринку електроенергії, ринків газу, нафти та нафтопродуктів; установлює обмеження щодо суміщення видів діяльності суб'єктами підприємницької діяльності; розробляє і затверджує обов'язкові для виконання нормативні акти з питань, що належать до її компетенції; бере участь у встановленні правил функціонування оптового ринку електроенергії, ринків газу, нафти і нафтопродуктів та у здійсненні контролю за їх дотриманням.

Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року №28 затверджені Правила користування електричною енергією (зі змінами та доповненнями) (далі - ПКЕЕ), зареєстровані в Міністерстві юстиції України 02.08.1996 року за №417/1442, дія яких поширюється на всіх юридичних осіб та фізичних осіб (крім населення).

У відповідності до абзаців 2, 3 пункту 1.10 ПКЕЕ встановлено, що електропередавальна організація, що здійснює діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами в межах закріпленої території здійснення ліцензованої діяльності забезпечує передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та технологічними електричними мережами інших власників, які не мають ліцензій на передачу електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами. Для забезпечення передачі електричної енергії електричними мережами, що не належать електропередавальній організації, між електропередавальною організацією та відповідним власником мереж, який не має ліцензії на здійснення діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами, укладається договір щодо спільного використання електричних мереж.

Пунктом 1.2 ПКЕЕ визначено, що спільне використання технологічних електричних мереж - виконання комплексу заходів з метою експлуатації та утримання у належному технічному стані технологічних електричних мереж, які використовуються для забезпечення електропостачання інших суб'єктів господарювання, крім їх власника, або для забезпечення передачі (транзиту) електричної енергії в мережі електропередавальної організації.

Договір про спільне використання технологічних електричних мереж - це домовленість двох сторін, що є документом певної форми, який встановлює зміст та регулює правовідносини між електропередавальною організацією (ліцензіатом з передачі електричної енергії місцевими (локальними) мережами) та основним споживачем під час передачі (транзиту) електричної енергії технологічними електричними мережами.

Абзацами 3, 4 пункту 1.7 ПКЕЕ встановлено, що у разі використання технологічних електричних мереж електропередавальною організацією відносини між власником цих мереж та електропередавальною організацією, у тому числі їх взаємна відповідальність, регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, що укладається між ними на основі типового договору (додаток 2). Основний споживач не має права відмовити електропередавальній організації, яка здійснює ліцензовану діяльність на закріпленій території, в укладенні (переукладенні) договору про спільне використання технологічних електричних мереж, а субспоживачу у разі дотримання ним вимог цих Правил в укладенні (переукладенні) договору про технічне забезпечення електропостачання споживача в передбачених цими Правилами випадках. Під власником мереж розуміється й юридична або фізична особа, якій на праві користування належать електроустановки, призначені для передачі та/або розподілу електричної енергії (пункту 1.2. ПКЕЕ).

Згідно з пунктом 1.8 Правил, умови договорів про постачання електричної енергії, про спільне використання технологічних електричних мереж, про технічне забезпечення електропостачання споживача виконуються з дати їх підписання, якщо інші дати не передбачені умовами відповідних договорів.

Для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про спільне використання технологічних електричних мереж заявник (споживач, власник технологічних електричних мереж (основний споживач) або субспоживач) має надати відповідній організації визначений перелік документів (пункт 5.4. Правил).

Відносини сторін у разі передачі (транзиту) електропередавальною організацією електричної енергії технологічними електричними мережами власника електричних мереж (споживача, основного споживача) регулюються договором про спільне використання технологічних електричних мереж, який електропередавальна організація зобов'язана укласти з відповідним власником технологічних електричних мереж (в редакції Постанови НКРЕ №105 від 04.02.2010 року).

Передача електричної енергії, виробленої на блок-станції або когенераційній установці споживача, до електроустановок цього споживача та/або інших споживачів мережами інших суб'єктів господарської діяльності здійснюється на підставі договору про передачу (транзит) електричної енергії або договору про спільне використання технологічних електричних мереж, який укладається між власником електричної енергії, виробленої на блок-станції (когенераційній установці), та відповідним власником електричних мереж.

Відповідно до 179 Господарського кодексу України, укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування. При укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі типового договору, затвердженого Кабінетом Міністрів України, чи у випадках, передбачених законом, іншим органом державної влади, коли сторони не можуть відступати від змісту типового договору, але мають право конкретизувати його умови. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Порядок укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) та вимоги до його змісту визначені у пункті 5.17 Правил користування електричною енергією.

Відповідно до пункту 5.17 Правил, договір про технічне забезпечення електропостачання споживача та договір про спільне використання технологічних електричних мереж споживача (основного споживача) має містити такі умови, що є істотними та обов'язковими для цього виду домовленостей: найменування сторін; місце і дату укладення договору; обсяг передачі електричної енергії та договірної граничної величини електричної потужності; режими постачання; гарантований рівень надійності електропостачання (за категорією надійності електропостачання); величини дозволеної та приєднаної потужності електроустановок субспоживача; порядок обліку перетікання реактивної енергії, порядок розрахунків за перетікання реактивної електроенергії (за необхідності); порядок обліку споживання електричної енергії та вимірювання величини потужності, споживання та генерування реактивної електроенергії, контролю показників якості електричної енергії (у тому числі у випадку пошкодження або тимчасової відсутності відповідних розрахункових засобів обліку); порядок надання даних щодо використаної субспоживачем електричної енергії; умови дії договору у разі відсутності у споживача договору про постачання або про купівлю-продаж електричної енергії та/або у разі відключення споживача за борги чи з інших причин; строк дії договору; умови та порядок розірвання договору; місцезнаходження, банківські реквізити сторін.

Споживання електричної енергії без договору не допускається (пункт 5.1 Правил).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Договір про спільне використання технологічних мереж, з урахуванням зазначених вище вимог, був укладений сторонами 16.03.2012 року.

Відповідно до пункту 10.4. цього договору, він укладений на строк до 31.12.2012 року, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із Сторін про відмову від цього Договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь - якої із сторін у порядку визначеному законодавством. У разі переходу права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи цей договір втрачає чинність.

Відповідно до статті 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається. Якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв обороту.

Приписами статті 188 Господарського кодексу України, яка діяла на момент укладання Договору №00101 від 16.03.2012 року та на момент звернення з позовом, встановлено, що зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Таким чином, як вірно встановлено місцевим судом, пункт 10.4 Договору №00101 від 16.03.2012 року застосовується в частині, що не суперечить законодавству. Вказаний пункт визначає спеціальний порядок, який передбачає узгоджувальні дії як власника мереж, так і користувача. Так, користувач має право надіслати листа про намір розірвати договір, а власник мереж має розглянути цю пропозицію та у разі згоди здійснити дії відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до статті 34 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що матеріали справи не містять належних доказів додержання порядку розірвання Договору №00101 від 16.03.2012 року про спільне використання технологічних електричних мереж.

Лист Позивача №40-7652 від 07.11.2014 року правомірно не прийнято судом першої інстанції до уваги, оскільки він не відповідає вимогам пункту 10.4 Договору від 16.03.2012 року, до того ж згаданий лист містить посилання на інший договір (№000100 від 11.07.2012 року). Крім того, колегія суддів враховує, що жодних пропозицій щодо внесення змін до договору, що виконується сторонами від позивача не надходило.

Згідно з частинами 1, 2 статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що доказів істотного порушення відповідачем договору від 16.03.2012 року та доказів, які свідчили б про перехід права власності (права господарського відання) на технологічні електричні мережі до іншої особи матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 6 Господарського кодексу України, господарська діяльність в Україні, ґрунтується на принципах свободи її здійснення та невтручання органів державної влади до господарських відносин.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (стаття 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 267 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог вказаного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Під час розгляду справи судами обох інстанцій з'ясовано, що ТОВ "Вінницький завод "Пневматика" не бажає припиняти, змінювати або розривати договір про спільне використання технологічних мереж № 00101, укладений 16.03.2012 року між ним та ПАТ "Вінницяобленерго".

Матеріали справи доводять те, що позивач та відповідач здійснювали дії по виконанню Договору №00101 від 16.03.2012 року після 31.12.2013 року, позивач звертався до відповідача у рамках договору, відповідач через своє обладнання продовжує постачання електроенергії іншим субспоживачам, виставляє рахунки, позивач продовжує виконувати свої зобов'язання по їх оплаті. В той же час, під час розгляду справи судом першої інстанції було з'ясовано, що позивач фактично при укладенні іншого договору вимагає змінити межі балансової належності електричних мереж, експлуатаційну відповідальність сторін та змінити категорію струмоприймачів за визначеними схемами постачання. Докази щодо врегулювання з відповідачем відносин щодо внесення вказаних змін у вже існуючий договір відсутні.

Колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом стосовно того, що станом на час розгляду справи сторонами не надано доказів розірвання договору або звернення до іншої сторони із заявою про відмову від Договору №00101 від 16.03.2012 року про спільне використання технологічних електричних мереж. Отже, цей договір є діючим, що було підтверджено представниками сторін як суді першої так і апеляційної інстанції.

Відтак, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що за таких обставин, право позивача на укладення договору про спільне використання технологічних електричних мереж не порушено, що є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Згідно із частинами 1, 2 статті 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

В свою чергу, посилання апелянта на той факт, що договір №00101 від 16 березня 2012 року не відображає повний перелік субспоживачів, яким здійснюється постачання електричної енергії технологічними мережами ТОВ "Вінницький завод "Пневматика", що є порушенням чинного законодавства не може бути підставою для задоволення позовних вимог. Колегія суддів також звертає увагу, що у випадку невідповідності умов договору чинному законодавству позивач вправі звернутися до відповідача з пропозицією внести зміни до спірного договору.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Рівненської області від 22.04.15 р. у справі №902/323/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Вінницяобленерго" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 902/323/15 повернути господарському суду Рівненської області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Філіпова Т.Л.