РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015Справа №910/18341/14

За позовом Коссад Семанс (Caussade Semences), акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою;

до Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро"

про стягнення 2 316 368,84 Євро, що еквівалентно 41 058 100,96 грн.

Суддя Мандриченко О.В.

Представники:

Від позивача: Красовський І. В., представник, довіреність № б/н від 16.05.2014 р.;

Матанчук В. М., представник, довіреність № б/н від 16.05.2014 р.;

Від відповідача: Полуніна Л. А., адвокат, договір № 09/2014 від 10.09.2014 р.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Коссад Семанс (Caussade Semences), акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" про стягнення з відповідача загальної заборгованості в сумі 2316368,84 Євро, включаючи: 1877567,80 Євро основної заборгованості за договором купівлі-продажу №CSDCTA 071109 від 30.01.2008 р. та договором купівлі-продажу №CSDCTA 100215 від 15.02.2010 р., 269819,94 Євро штрафних санкцій за договором купівлі-продажу №CSDCTA 100215 від 15.02.2010 р., 161891,96 Євро за прострочення грошового зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України за договором купівлі-продажу №CSDCTA 100215 від 15.02.2010 р., 7089,14 Євро за прострочення грошового зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України за договором купівлі-продажу №CSDCTA 071109 від 30.01.2008 р.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 року позовні вимоги Коссад Семанс (Caussade Semences), акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" на користь Коссад Семанс (Caussade Semences), акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою основний борг в сумі 1 772 980,60 Євро, 265 947,09 Євро штрафу, 159 568,86 Євро - 3% річних та 73 080 грн. судового збору.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" задоволено частково. Рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 року скасовано частково. Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції: Позов задовольнити частково. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" на користь Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою основний борг в сумі 1 772 980,60 Євро, 159 568,86 Євро - 3 % річних та 64 687,26 грн. судового збору за подання позовної заяви. Стягнути з Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою, на користь Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" 4207,85 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року у справі № 910/18341/14 касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" задоволено частково, скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" на користь Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою основного боргу в сумі 1 772 980,60 Євро, 159 568,86 Євро - 3 % річних за контрактом № СSДСТА 100215 від 15.02.2010, та відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" на користь Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою суми 265 947,09 Євро штрафу за контрактом № СSДСТА 100215 від 15.02.2010, стягнення 64 687,26 грн. судового збору за подання позовної заяви та стягнення з Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою на користь Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" 4207,85 грн. судового збору за подання апеляційної скарги. Скасовано рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 року в частині стягнення з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" на користь Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою основного боргу в сумі 1 772 980,60 Євро, 265 947,09 Євро штрафу, 159 568,86 Євро - 3% річних за контрактом № СSДСТА 100215 від 15.02.2010. В частині позовних вимог щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" на користь Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою основного боргу в сумі 1 772 980,60 Євро, 159 568,86 Євро - 3 % річних та 265 947,09 Євро штрафу за контрактом № СSДСТА 100215 від 15.02.2010 справу № 910/18341/14 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва, в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 02.02.2015 року та рішення Господарського суду міста Києва від 27.10.2014 року у справі № 910/18341/14 залишено без змін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року № 04-23/291 "Щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ", справа № 910/18341 передана для розгляду судді Мандриченку О. В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2015 року справу № 910/18341/14 прийнято провадження суддею Мандриченком О.В., розгляд справи призначено на 23.04.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2015 року, у зв'язку з нез'явленням у судове засідання представників відповідача, відкладено розгляд справи до 21.05.2015 року.

У судовому засіданні 21.05.2015 р. представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.05.2015 р. проти позовних вимог заперечував, у задоволенні позову просив відмовити з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши документи і матеріали, додані до позовної заяви, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд-

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем та відповідачем було укладено договір № CSDCTA 100215 від 15.02.2010 р. щодо купівлі-продажу насіння.

Відповідно до умов вказаного договору, позивач зобов'язувався продати посівне насіння кукурудзи та соняшника на умовах СІР Шпола, а відповідач зобов'язувався прийняти та оплатити насіння.

За своєю правовою природою правовідносини, що виникли між сторонами є договором поставки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу насіння на суму 5 583 308,60 Євро, яке було прийнято відповідачем.

Разом з тим, відповідачем в порушення умов договору не було сплачено кошти за отриманий товар, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість в сумі 1 772 980,60 Євро.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Договір, відповідно до ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, та не заперечується відповідачем, свого обов'язку щодо оплати отриманого товару Приватне акціонерне товариство "Шполатехагро" не виконало, внаслідок чого в останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 1 772 980,60 Євро.

В подальшому 12.03.2014 відповідач звернувся до позивача з пропозицією укласти додаткову угоду до договорів купівлі-продажу № СSДСТА 071109 від 30.01.2008 та № СSДСТА 100215 від 15.02.2010 та передав згідно доданої до матеріалів позовної заяви копії акту приймання-передачі від 12.03.2014 представнику компанії Коссад Семанс два оригінальних примірника додаткової угоди про зміну порядку розрахунків за контрактами № СSДСТА 071109 від 30.01.2008 та № СSДСТА 100215 від 15.02.2010 (міститься у матеріалах справи), підписаних зі сторони ПАТ "Шполатехагро" 03.03.2014, для їх подальшого підписання позивачем, згідно цієї додаткової угоди відповідач визнав свою заборгованість перед позивачем, зокрема, за договором купівлі-продажу № СSДСТА 100215 від 15.02.2010 в сумі 1 798 799,60 Євро.

Відповідачем під час розгляду справи було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. На думку відповідача, строк позовної давності за вимогами щодо оплати товару, поставленого відповідачу на підставі договору купівлі-продажу № СSДСТА 100215 від 15.02.2010, сплив.

Згідно зі ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, перебіг строку позовної давності за договором купівлі-продажу від 15.02.2010 р. був перерваний 12.03.2014 р. внаслідок вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, а саме, як вже зазначалося судом вище, 12.03.2014 р. відповідач звернувся до позивача із пропозицією укласти додаткову угоду до договорів купівлі-продажу, відповідно до умов якої відповідач визнавав свою заборгованість перед позивачем в сумі 1 798 799,60 Євро за договором купівлі-продажу від 15.02.2010 року. Пропозиція щодо укладення додаткової угоди була вчинена шляхом підписання діючим директором відповідача оригінальних примірників додаткової угоди, датованої 03.03.2014 р., та їх передачі за актом від 12.03.2014 р. позивачу для подальшого розгляду та підписання.

Відповідно до п. 4.4.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року №10 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів", у дослідженні обставин, пов'язаних із вчиненням зобов'язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сам факт звернення відповідача із пропозицією підписання додаткової угоди, в якій зокрема йшлося про визнання заборгованості, є дією спрямованою на визнання боргу та є достатньою для переривання строку позовної давності на підставі ч. 1 ст. 264 ЦК України, незалежно від набуття додатковою угодою юридичної чинності.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Враховуючи викладене, строк позовної давності за вимогами щодо сплати заборгованості за поставлений товар на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2010 р. був перерваний 12.03.2014 р. та має обчислюватися щодо кожної партії товару окремо.

Таким чином, строк позовної давності за вимогами щодо стягнення заборгованості в сумі 1 772 980,60 Євро за товар поставлений на підставі договору купівлі-продажу від 15.02.2010 р., як зазначено вище, був перерваний 12.03.2014 р.

На думку відповідача, отримання позивачем пропозиції щодо укладення додаткової угоди до договорів купівлі-продажу не може вважатися діями, що свідчать про визнання заборгованості, оскільки директор, який звернувся із такою пропозицією та підписав додаткову угоду від імені відповідача, діяв із перевищенням повноважень.

Посилання відповідача на відсутність у директора належних повноважень на підписання додаткової угоди, не впливає на факт переривання строку позовної давності та оцінюється судом критично, оскільки позивач не знав та не міг знати про обмеження повноважень директора. Позивач вважав, що директор має всі належні повноваження на підписання додаткової угоди, що підтверджувалось наступним.

Відповідно до п. 2.2. додаткової угоди, покупець володіє необхідними повноваженнями стосовно укладення і виконання своїх зобов'язань за даною додатковою угодою.

На момент підписання додаткової угоди 03.03.2014р., за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, директор, Пономаренко Л.І., була зазначена особою, яка уповноважена представляти ПрАТ "Шполатехагро" у правовідносинах з третіми особами та вчиняти юридичні дії від імені товариства без довіреності, у тому числі підписувати договори.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 1 772 980,60 Євро є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 159 568,26 Євро за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплати річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть якого полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних, що складають 159 568,26 Євро, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім того позивач просить стягнути з відповідача 265 947, 09 Євро штрафних санкцій, а саме пеню та штраф встановлених в п. 10 договору.

Відповідно до п. 10 договору купівлі-продажу у випадку порушення передбачених строків оплати по договору, а також за відсутності письмового погодження між сторонами, застосовуються штрафні санкції у розмірі 15% річних від суми простроченого платежу. Штраф нараховується починаючи з дати платежу, визначеної у додатках до цього договору, які є його невід'ємною частиною. Штрафні санкції нараховуються до моменту повного розрахунку за договором.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно з ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В п. 4.4.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" зазначено, що визнання боржником основного боргу, в тому числі і його сплата, саме по собі не є доказом визнання ним також і додаткових вимог кредитора (зокрема, неустойки, процентів за користування коштами), а так само й вимог щодо відшкодування збитків і, відтак, не може вважатись перериванням перебігу позовної давності за зазначеними вимогами.

З урахуванням приписів вищезазначеної постанови та з огляду на те, що укладена між сторонами додаткова угода стосується виключно суми основного боргу, а про визнання штрафних санкцій в тексті угоди не йдеться, строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій в розмірі 265 947, 09 Євро не переривався, і є таким, що сплив.

Оскільки позивач не довів господарському суду поважних причин пропуску позовної давності в частині стягнення штрафних санкцій та враховуючи клопотання відповідача про застосування позовної давності, позовні вимоги в частині стягнення штрафних санкцій в розмірі 265 947, 09 Євро не підлягають задоволенню у зв'язку із спливом строку позовної давності.

Як вже зазначалось вище, Постановою Вищого господарського суду України від 23.03.2015 року справу № 910/18341/14 в частині позовних вимог щодо стягнення з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" на користь Коссад Семанс (Caussade Semences) акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою основного боргу в сумі 1 772 980,60 Євро, 159 568,86 Євро - 3 % річних та 265 947,09 Євро штрафу за контрактом № СSДСТА 100215 від 15.02.2010 направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва. При цьому, у своїй постанові Вищий господарський суд України звертає увагу на те, що у доданій позивачем до матеріалів позовної заяви копії контракту № СSДСТА 100215 від 15.02.2010 відсутній пункт 12, який, як зазначає позивач, регулює права та юрисдикцію розгляду спорів, що виникають із зобов'язань сторін за вказаним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 "Підстави визначення підсудності справ судами України" Закону України "Про міжнародне приватне право" № 2709-ІV від 23.06.2005 суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у таких випадках: у тому числі якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону.

Через відділ діловодства господарського суду 22.04.2015 року представником позивача до матеріалів справи було залучено засвідчену копію контракту № СSДСТА 100215 від 15.02.2010, з якого вбачається, що пунктом 12 даного контракту сторонами було встановлено, що спори між ними мають вирішуватись у наступному порядку:

"Покупатель и Продавец должны решить все проблемы связанные с настоящим контрактом, путем переговоров. Претензии по настоящему контракту должны быть рассмотрены сторонами в течение 30 дней с момента их получения. В случае если стороны не могут решить разногласия путем переговоров в течение 30 дней, они могут обращаться в хозяйственный суд г. Киев (Украина). В суде применяется материальное и процессуальное право Украины. Настоящий контракт руководствуется положениями Венской конвенции от 11 апреля 1980 года о контрактах международной торговли товарами и, дополнительным основанием, украинским правом".

Вищевикладені обставини підтверджують наявність у контракту № СSДСТА 100215 від 15.02.2010 застереження про територіальну підсудність спору.

Враховуючи все вищевказане, позовні вимоги Коссад Семанс (Caussade Semences), акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Шполатехагро" (20600, Черкаська обл., Шполянський район, місто Шпола, вул. Лебединська, буд. 131; ) на користь Коссад Семанс (Caussade Semences) (акціонерне товариство з Радою директорів та Наглядовою радою, створеного відповідно до законодавства республіки Франція, зареєстрованого в торговому реєстрі товариств м. Монтобан за номером В 846 050 052, місцезнаходження: Індустріальна Зона де Мо, 82300, Коссад, Франція) основний борг в сумі 1 772 980,60 (один мільйон сімсот сімдесят дві тисячі дев'ятсот вісімдесят) Євро, 159 568,86 (сто п'ятдесят девять тисяч п'ятсот шістдесят вісім) Євро трьох процентів річних та 64 687 (шістдесят чотири тисячі шістсот вісімдесят сім) грн. 26 коп. витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя О.В. Мандриченко
Дата складання рішення 05.06.2015 р.