ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.15р. Справа № 905/1192/14-908/5489/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс", м.Димитров, Донецька область

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група ТВР", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення 48 100,00 грн.

Суддя Красота О.І.

Представники:

від позивача: Ніколенко В.В., дов. №2141 від 26.12.2014 року;

Чупахіна В.О., дов. №213 від 30.03.2015 року;

від відповідача: не з»явився;

СУТЬ СПОРУ:

26.12.2014 року до господарського суду Дніпропетровської області з господарського суду Запорізької області, в порядку статті 17 Господарського процесуального кодексу України, надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" про винесення рішення у справі №905/1192/14 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група ТВР" про стягнення 48 100 грн. 28 коп. та копії матеріалів справи відповідно до п. 3. ст.1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції".

Згідно автоматизованої системи документообігу господарського суду вказану заяву передано для розгляду судді Красоті О.І.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.2014 року справу №905/1192/14-908/5489/14 прийнято до свого провадження суддею Красота О.І.

16.01.2015 року до господарського суду Дніпропетровської області від господарського суду Запорізької області надійшов лист, в якому останній просить надіслати на його адресу матеріали справи №905/1192/14-908/5489/14 для подальшого направлення до Харківського апеляційного господарського суду у зв'язку з надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2015 року провадження у справі №905/1192/14-908/5489/14 зупинено, матеріали справи направлено до господарського суду Запорізької області для подальшого направлення до Харківського апеляційного господарського суду.

10.03.2015 року справа №905/1192/14-908/5489/14 повернулась до господарського суду Дніпропетровської області у зв'язку з поверненням Харківським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" скаржнику без розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2015 року провадження у справі №905/1192/14-908/5489/14 поновлено з 25.03.2015 року.

17.03.2015 року до господарського суду Дніпропетровської області від господарського суду Запорізької області надійшов лист, в якому останній просить надіслати на його адресу матеріали справи №905/1192/14-908/5489/14 для подальшого направлення до Харківського апеляційного господарського суду у зв'язку з надходженням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" на ухвалу господарського суду Запорізької області від 03.12.2014 року.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року провадження у справі №905/1192/14-908/5489/14 зупинено, матеріали справи направлено до господарського суду Запорізької області для подальшого направлення до Харківського апеляційного господарського суду.

13.05.2015 року справа №905/1192/14-908/5489/14 повернулась до господарського суду Дніпропетровської області у зв'язку з поверненням Харківським апеляційним господарським судом апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" скаржнику без розгляду.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 14.05.2015 року провадження у справі №905/1192/14-908/5489/14 поновлено.

03.06.2015 року Позивач подав до господарського суду заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої відмовляється від частини позовних вимог щодо 3% річних, інфляційних витрат та пені за договором №2247-а від 31.08.2012 року та просить суд стягнути з Відповідача суму основного боргу за договором №2247-а від 31.08.2012 року за період з 01.09.2012 року по 10.02.2013 року в розмірі суми 12 235 грн. 99 коп., та за договором №2247-а від 11.02.21013 року суму основного боргу за період з 11.02.2013 року по 21.01.2014 року в розмірі суми 31 045 грн. 68 коп., а також за договором №2247-а від 11.02.21013 року стягнути з Відповідача інфляційні витрати за період з 16.03.2013 року по 31.05.2015 року включно в сумі 22 316 грн. 52 коп., 3% річних за період з 16.03.2013 року по 31.05.2015 року в сумі 1 628 грн. 33 коп., пеню за період з 16.03.2013 року по 15.08.2014 року в сумі 2 188 грн. 04 коп. та штраф у розмірі 31 грн. 05 коп.

В судовому засіданні представники Позивача збільшені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився. Відзив на позов та документи витребувані ухвалою господарського суду, а також докази оплати за спірним договором до суду не надав. Клопотання про відкладення розгляду спору та письмові пояснення причин такої неявки на адресу суду не надходило.

Відповідно до Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру, за №20620137 станом на 27.05.2015 року, юридична адреса Відповідача: 51900, Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул. Спортивна, 36 (а.с.84-86).

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника Відповідача, оскільки останній повідомлений про час та місце судового засідання належним чином (а.с. 76, 96), а в матеріалах справи наявні документи необхідні для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення.

Клопотання про здійснення технічної фіксації судового процесу сторонами не подавалось.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 ГПК України, у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представників Позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

31.08.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" (далі-Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група ТВР" (далі-Орендар) був укладений Договір №2247-а на суборенду залізничного під'їзного шляху (проммайданчика ш. ім. Димитрова) інвентарний №69 (далі-Договір від 31.08.2012 року), відповідно до пункту 1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування залізничний під'їзний шлях №15 довжиною 189 п.м. (проммайданчик ш. Ім. Димитрова) інвентарний №69.

Відповідно до пункту 2.1 Договору від 31.08.2012 року, об'єкт оренди надається Орендарю для забезпечення своєчасного навантаження та розвантаження вагонів.

Об'єкт оренди має бути переданий Орендодавцем та прийнятий Орендарем за актом приймання-передачі, підписаним членами двосторонньої комісії (п. 3.2 Договору від 31.08.2012 року).

Згідно з пунктом 4.1 Договору від 31.08.2012 року, строк оренди встановлюється з 31.08.2012 року по 10.02.2013 року.

Орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМУ, та складає з урахуванням ПДВ за базовий місяць оренди вересень 2012 року складає 2 282 грн. 47 коп. Орендна плата за перший місяць оренди визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекс інфляції за попередній місяць. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п. 5.1 Договору від 31.08.2012 року).

Пунктом 5.2 Договору від 31.08.2012 року передбачено, що орендна плата Орендарем здійснюється 100% передоплатою за поточний місяць до 25 числа кожного попереднього місяця, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця.

31.08.2012 року, на виконання умов Договору від 31.08.2012 року, сторони підписали Акт приймання-передачі в суборенду залізничної під'їзної колії №15 (проммайданчика ш. ім. Димитрова) інвентарний №69 до Договору №2247-а від 31.08.2012 року (а.с. 9).

За період з 01.09.2012 року по 10.02.2013 року Відповідач користувався вказаним вище орендованим майном та повинен був сплатити Позивачу суму у розмірі 12 235 грн. 99 коп.

11.02.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" (далі-Орендар) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група ТВР" (далі-Суборендар) був укладений Договір суборенди №2247-а залізничного шляху нормальної колії (проммайданчик ш. ім. Димитрова) (далі-Договір від 11.02.2013 року), відповідно до пункту 1.1 якого Орендар передає, а Суборендар приймає в строкове платне користування державне майно - залізничний шлях нормальної колії, довжиною 0,189 км., що перебуває на балансі ТОВ "Димитроввантажтранс", вартість якого визначена згідно зі звітом про оцінку станом на 31.08.2012р. і становить за незалежною оцінкою 182 415,00 грн. без урахування ПДВ.

Відповідно до пункту 1.2 Договору від 11.02.2013 року, майно передається в суборенду з метою забезпечення своєчасного навантаження та розвантаження вагонів.

Обов'язок щодо складення акта приймання-передавання покладається на Орендаря (п. 2.4 Договору від 11.02.2013 року).

Суборендна плата визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Кабінету Міністрів України від 04.10.95 №786 (зі змінами), і становить буз ПДВ за базовий місяць суборенди - вересень 2012 року 2 282 грн. 47 коп. (п. 3.1 Договору від 11.02.2013 року).

Пунктом 3.5 Договору від 11.02.2013 року передбачено, що суборендна плата перераховується Орендарю щомісяця не пізніше 15 числа місяця, що випливає за звітним місяцем на рахунок Орендаря, зазначений у Договорі.

Згідно з пунктом 9.1 Договору від 11.02.2013 року, він укладений з 11.02.2013 року по 26.04.2016 року включно.

11.02.2013 року, на виконання умов Договору від 11.02.2013 року, сторони підписали Акт приймання-передачі, згідно якого Позивач передав Відповідачу обумовлене Договором від 11.02.2013 року майно (а.с. 12).

За період з 11.02.2013 року по 21.01.2014 року Відповідач користувався вказаним вище орендованим майном та повинен був сплатити Позивачу суму у розмірі 31 045 грн. 68 коп.

Відповідач умови вказаних вище договорів стосовно оплати сум орендної плати не виконав у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість за вказаними вище періодами в загальній сумі у розмірі 43 281 грн. 67 коп., доказів сплати якої, сторонами суду не надано.

Таким чином загальна заборгованість Відповідача перед Позивачем за двома договорами суборенди від 31.08.2012 року та 11.02.2013 року складає суму у розмірі 43 281 грн. 67 коп.

Розглядаючи вказані позовні вимоги, необхідно вказати на наступне.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами першою та п'ятою статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Водночас, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

За вимогами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді сплати неустойки.

Відповідно до статті 549 названого Кодексу неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до пункту 9.3 Договору від 31.08.2012 року, Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації та стягується Орендодавцем у відповідності з діючим законодавством України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Пунктом 3.6 Договору від 11.02.2013 року передбачено, що суборендна плата, перерахована несвоєчасно або не у повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

Позивачем розраховано пеню за період з 16.03.2013 року по 15.08.2014 року в сумі 2 188 грн. 04 коп., яка останнім розрахована вірно та відповідно підлягає задоволенню.

У відповідності зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Позивачем по заборгованості за Договором від 11.02.2013 року розраховано 3% річних та інфляційні витрати.

Так, Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних за період з 16.03.2013 року по 31.05.2015 року в сумі 1 628 грн. 33 коп. та інфляційні витрати за період з 16.03.2013 року по 31.05.2015 року включно в сумі 22 316 грн. 52 коп. Перевіривши вказані розрахунки, суд погоджується з останніми та відповідно вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Пунктом 3.7 Договору від 11.02.2013 року сторонами визначено, що у разі, якщо на дату орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Суборендатор (Відповідач у справі) також сплачує штраф у розмірі 0,1% від суми заборгованості.

Позивачем розрахований штраф у розмірі 31 грн. 05 коп., який складається від суми основної заборгованості за вказаним договором, з яким також суд погоджується та який також підлягає задоволенню в заявленому розмірі.

Отже, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю зі стягненням з Відповідача на користь Позивача суми основної заборгованості у розмірі 43 281 грн. 67 коп., пені у розмірі 2 188 грн. 04 коп., 3% річних в сумі 1 628 грн. 33 коп., інфляційних витрат в сумі 22 316 грн. 52 коп. та штрафу у розмірі суми 31 грн. 05 коп.

Згідно ст. 49 ГПК України судові витрати по справі покладаються на Відповідача.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог направленої на адресу суду 03.06.2015 року та 09.06.2015 року Позивач відмовляється від частини позовних вимог щодо 3% річних, інфляційних витрат та пені за договором №2247-а від 31.08.2012 року.

За змістом частини четвертої статті 22 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі до прийняття рішення по справі відмовитись від позову.

Відповідно до приписів статті 78 Господарського процесуального кодексу України відмова позивача від позову викладається в адресованій господарському суду письмовій заяві, що долучається до справи. До прийняття відмови позивача від позову господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін. Про прийняття відмови позивача від позову господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

За частиною шостою статті 22 Господарського процесуального кодексу України господарський суд не приймає відмови від позову якщо ці дії суперечать законодавству або порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

За обставинами справи суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову в частині позовних вимог щодо 3% річних, інфляційних витрат та пені за договором №2247-а від 31.08.2012 року. Правових ознак порушення прав і охоронюваних законом інтересів учасників судового процесу чи інших осіб внаслідок відмови позивача від позову не вбачається. Право директора Позивача на відмову від позову підтверджується статутом Позивача.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято господарським судом.

У випадках припинення провадження у справі повторне звернення до господарського суду зі спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав не допускається (частина друга статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

За частиною третьою статті 80 цього Кодексу про припинення провадження у справі виноситься ухвала, в якій мають бути вирішені питання про розподіл між сторонами господарських витрат, про повернення судового збору з бюджету, а також можуть бути розв'язані питання про стягнення штрафів, передбачених у пунктах 4 і 5 частини другої статті 83 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 44 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 7 Закону України "Про судовий збір" передбачені підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним. У їх числі не зазначено такої підстави, як припинення провадження у справі (стаття 80 Господарського процесуального кодексу України). Водночас закриття провадження у справі, про яке йдеться у пункті 5 частини першої цієї статті Закону як про одну із підстав для повернення судового збору, є поняттям цивільного і адміністративного судочинства, передбаченим відповідно статтею 205 Цивільного процесуального кодексу України і статтею 157 Кодексу адміністративного судочинства України, які господарськими судами у здійсненні судочинства не застосовуються.

Таким чином, припинення провадження у справі з підстав, передбачених статтею 80 Господарського процесуального кодексу України, не тягне за собою наслідків у вигляді повернення сплаченої суми судового збору (пункт 5.1. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

Керуючись ст.ст. 4, 22, 32, 33, 36, 43-45, 49, 75, 78, п. 4 ч. 1 ст. 80, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Прийняти відмову Позивача від позову в частині позовних вимог щодо 3% річних, інфляційних витрат та пені за договором №2247-а від 31.08.2012 року.

Припинити провадження у справі № 905/1192/14-908/5489/14 в частині позовних вимог щодо 3% річних, інфляційних витрат та пені за договором №2247-а від 31.08.2012 року.

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група ТВР" (51900, Дніпропетровська область, м.Дніпродзержинськ, вул. Спортивна, 36, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Димитроввантажтранс" (85323, Донецька область, м. Димитров, вул.Ватутіна,51, ) 43 281 грн. 67 коп. - основного боргу, пеню у розмірі 2 188 грн. 04 коп., 3% річних в сумі 1 628 грн. 33 коп., інфляційні витрати в сумі 22 316 грн. 52 коп., штраф у розмірі суми 31 грн. 05 коп. та 1 827 грн. 00 коп. - судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повне рішення складено 09.06.15 року

Суддя О.І. Красота