РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/8502/15-г

за позовомПриватного підприємства "Акрілат - Хімконтракт"
до Публічного акціонерного товариства "Оболонь"
простягнення 76 607,31 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Комиш О.І. - представник за довіреністю від 01.03.15;
від відповідачаМамонтова В.В. - представник за довіреністю № 42/0/25-15 від 28.04.15

В судовому засіданні 03.06.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне підприємство «Акрілат-Хімконтракт» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Оболонь» про стягнення 76607,31 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 03.02.2014 між сторонами було укладено договір поставки товару № 73, на підставі якого позивачем було поставлено товар згідно накладних № 61627, № 62711, проте відповідач здійснив лише часткову оплату за отриманий товар в результаті чого у останнього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 70899,64 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3947,12 грн. пені, 232,07 грн. - 3 % річних та 1528,48 грн. інфляційних збитків.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.04.2015 порушено провадження у справі № 910/8502/15-г за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 13.05.2015.

12.05.15 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково та просить зменшити розмір нарахованої позивачем пені на підставі п.3 ст. 83 ГПК України.

В судове засідання 13.05.15 представники сторін з'явились, надали документи на виконання вимог ухвали суду, відповідач заявив клопотання про відкладення розгляду справи для можливого врегулювання спору.

В судових засіданнях 13.05.15 та 27.05.15 було оголошено перерву до 27.05.15 та 03.06.15 відповідно.

В судове засідання 03.06.15 представники сторін з'явились, представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача надав докази часткового погашення заборгованості, просив суд зменшити розмір пені.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

03 лютого 2014 року між Приватним підприємством «Акрілат-Хімконтракт» (далі - позивач, постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Оболонь» (далі - відповідач, покупець) був укладений договір на поставку товару № 73 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця, а покупець прийняти на своєму складі та оплатити наступний товар: миючі та дезінфікуючі засоби, мастильні матеріали.

Відповідно до п. 2.1 договору ціна визначається на основі додаткових угод (додатків) до цього договору на кожну партію товару, які є його невід'ємною частиною.

Згідно з п. 3.1 договору поставка товару здійснюється постачальником (за свій рахунок) на склад покупця на умовах DDP м. Київ, вул. Богатирська, 3, відповідно до ІНКОТЕРМС -2010.

Пунктами 3.8,3.9 договору встановлено, що датою поставки товару вважається вказана в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній дата отримання товару покупцем, передача товару оформляється відповідними ТТН, товаросупровідними документами, податковими накладними, рахунками-фактурами, видатковими накладними.

Відповідно до п.5.2 договору покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника протягом 60 календарних днів з 15.05.14 по 15.08.14 та 90 календарних днів з 01.01.14 по 14.05.14 та з 16.08.14 по 31.01.15, з дати поставки товару, на підставі рахунків-фактур, видаткових накладних постачальника.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що усі розрахунки за договором проводяться у безготівковій формі.

Умовами пунктів 9.1 та 9.2 договору встановлено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.01.2015 р. Закінчення строку дії цього договору не тягне за собою припинення зобов'язань, що виникли з цього договору протягом строку його дії, не звільняє сторони від необхідності належного їх виконання та від відповідальності за їхнє неналежне виконання.

За доводами позивача, ПП «Акрілат-Хімконтракт» належним чином виконало зобов'язання за договором та поставило відповідачу товар на суму 90899,64 грн, в свою чергу, відповідач поставлений товар оплатив частково на суму 20 000,00 грн., у зв'язку з чим його заборгованість складає 70899,64 грн. за видатковими накладними: № 61627 від 15.10.14 та № 62711 від 03.12.14.

Позивач звернувся до відповідача з претензією № 1153 від 24.03.15, відповідно до якої заявив вимогу терміново розрахуватись за поставлений товар.

Спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов'язання щодо сплати за отриманий товар за договором.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

За своєю правовою природою укладений між сторонами договір є договором поставки.

У відповідності до частини 1 статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, після звернення позивача до суду відповідач сплатив суму основної заборгованості в розмірі 45 000,00 грн., на підтвердження чого відповідачем надано відповідні копії платіжних доручень № 6983 від 21.05.15, № 7083 від 22.05.15, № 2122 від 26.05.15.

Згідно п.1-1 ч.1 статті 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, суд припиняє провадження у справі в частині суми основного боргу в розмірі 45000,00 грн. у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Таким чином, основний борг відповідача перед позивачем за поставлений згідно договору поставки № 73 від 03.02.14 товар, станом на момент вирішення спору складає 25899,64 грн., а строк виконання зобов'язань покупцем своїх грошових зобов'язань станом на момент вирішення спору настав.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 1 528,48 грн. - збитків від інфляції, 3 947,12 грн. пені та 232,07 грн. - 3% річних.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Судом здійснено перерахунок розміру пені та штрафних санкцій з урахуванням того, що відповідно до п. 5.2 договору поставки товару № 73 оплата за видатковими накладними № 61627 від 15.10.14 та № 62711 від 03.12.14 мала бути здійснена протягом 90 календарних днів з моменту отримання покупцем товару, отже за накладною № 62711 від 03.12.14 останній день платежу - 03.03.15, а нарахування пені та штрафних санкцій починається з наступного дня. Нарахування пені та штрафних санкцій за накладною № 61627 від 15.10.14 позивачем здійснено арифметично вірно, з даним розрахунком погоджується суд.

За перерахунком суду 3 % річних за накладною № 62711 від 03.12.14 складають

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір процентів річнихЗагальна сума процентів
60084.3604.03.2015 - 30.03.2015273 %133.34

За перерахунком суду розмір пені за накладною № 62711 від 03.12.14 складає:

Сума боргу (грн)Період простроченняКількість днів простроченняРозмір облікової ставки НБУРозмір подвійної облікової ставки НБУ в деньСума пені за період прострочення
60084.3604.03.2015 - 30.03.20152730.0000 %0.164 %2666.76

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення пені за прострочення сплати за поставлений товар підлягає частковому задоволенню в розмірі 3882,92 грн., в частині вимог про стягнення 64,20 грн. пені слід відмовити.

За перерахунком суду вимога позивача про стягнення 3 % річних за прострочення сплати за поставлений товар підлягає частковому задоволенню в розмірі 227,13 грн., в частині вимог про стягнення 4,94 грн. слід відмовити.

Здійснивши перерахунок збитків від інфляції з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що розмір збитків від інфляції складає суму більшу, ніж заявлено позивачем до стягнення, проте, враховуючи, що відповідно до п.2 ч.1 ст.83 ГПК України суд не може виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, з відповідача підлягає стягненню 1528,48 грн. - збитків від інфляції.

Судом відхиляється клопотання відповідача про зменшення розміру пені виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Суд зазначає, що відповідно до п. 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір стягуваної пені не є надмірно великим порівняно з основною сумою заборгованості, а обставини на які посилається відповідача (скрутне фінансове становище, втрата значної частини ринку збуту) на даний час характерні для всіх галузей економіки України в цілому, та не є винятковими.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору відповідно до положень статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки оплата основної заборгованості в розмірі 45000,00 грн. була проведена відповідачем після звернення позивача до суду, то судовий збір в цій частині відповідно до ст. 49 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись, ст.ст. 32, 33, 49, 80, 82-85 ГПК України, господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині позовних вимог про стягнення 45 000 грн. 00 коп. основної заборгованості провадження припинити.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Оболонь» (04655 м. Київ, вул. Богатирська, буд. 3, ідентифікаційний код 05391057) на користь Приватного підприємства «Акрілат-Хімконтракт» (04212 м. Київ, вул. Богатирська, 3-Г, ідентифікаційний код 24744461) 25 899 (двадцять п'ять тисяч вісімсот дев'яносто дев'ять) грн. 64 коп. - основної заборгованості, 1 528 (одну тисячу п'ятсот двадцять вісім) грн. 48 коп. - збитків від інфляції, 3 882 (три тисячі вісімсот вісімдесят дві) грн. 92 коп. - пені, 227 (двісті двадцять сім) грн. 13 коп. - три відсотки річних та 1 825 (одну тисячу вісімсот двадцять п'ять) грн. 35 коп. судового збору.

4. В частині позовних вимог про стягнення 64,20 грн. пені та 4,94 грн. трьох відсотків річних відмовити.

5. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.