РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" червня 2015 р. Справа № 60/2-569

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Коломис В.В.

суддів Огороднік К.М.

суддів Тимошенко О.М.

при секретарі судового засідання Величко К.Я.

розглянувши апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці на ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.04.15 р.

у справі № 60/2-569 (суддя Стефанів Т.В. )

за заявою АТЗТ "Інтергаз"

до Відкритого акціонерного товариства "Вінницький консервний завод"

про визнання банкрутом

за участю представників сторін:

арбітражного керуючого - не з'явився;

апелянта - не з'явився;

кредиторів - не з'явився.

Судом роз'яснено представникам сторін права та обов'язки, передбачені ст.ст.20, 22 ГПК України.

Клопотання про технічну фіксацію судового процесу не поступало, заяв про відвід суддів не надходило.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 16.04.2015 року у справі №60/2-569 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд ухвали господарського суду Вінницької області від 26.07.2013 р. у справі № 60/2-569 за нововиявленими обставинами. Ухвалу господарського суду Вінницької області від 26 липня 2013 р. у справі №60/2-569 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, Управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці звернулося до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нову ухвалу, якою заяву про перегляд ухвали господарського суду Вінницької області від 26.07.2013 р. у справі № 60/2-569 за нововиявленими обставинами задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого суду, обставинам справи.

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, витребуваного ухвалою апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Враховуючи положення ст.102 ГПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, а також те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог ст.101 ГПК України.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою від 26.07.2013 року господарським судом Вінницької області затверджено звіт та ліквідаційний баланс Відкритого акціонерного товариства "Вінницький консервний завод", відкрите акціонерне товариство "Вінницький консервний завод" як юридичну особу ліквідовано, припинено повноваження арбітражного керуючого (ліквідатора) Гецка К.С., припинено провадження у справі № 60/2-569.

17.03.2015 року до господарського суду Вінницької області надійшла заява Управління ПФУ в м. Вінниці про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Вінницької області від 26.07.2013 року про затвердження ліквідбалансу банкрута та відновлення провадження у справі № 60/2-569.

Місцевий господарський суд, розглянувши вищевказану заяву, дослідивши в сукупності всі обставини та матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами ухвали господарського суду Вінницької області області від 26.08.2013 р. у справі №60/2-569.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 112-114 ГПК України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; 3) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; 4) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; 5) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення господарського суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням господарського суду законної сили.

Строк для подання заяви про перегляд судових рішень господарського суду у зв'язку з нововиявленими обставинами обчислюється: 1) у випадку, встановленому пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи; 2) у випадках, встановлених пунктами 2, 3 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня, коли вирок у кримінальному провадженні набрав законної сили; 3) у випадку, встановленому пунктом 4 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовано судове рішення, що стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, які підлягають перегляду; 4) у випадку, встановленому пунктом 5 частини другої статті 112 цього Кодексу, - з дня ухвалення Конституційним Судом України відповідного рішення.

Рішення і ухвали, що набрали законної сили і прийняті судом першої інстанції, переглядаються господарським судом, який прийняв ці судові рішення.

Перегляд за нововиявленими обставинами постанов і ухвал апеляційної і касаційної інстанції, якими змінено або скасовано судове рішення суду першої інстанції, здійснюється судом тієї інстанції, яким змінено або прийнято нове судове рішення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 17 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" (далі - Постанова), до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Відповідно до п.п. 8.6.-8.7. Постанови, прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Як встановлено судами обох інстанцій, заявник як на нововиявлену обставину посилається на те, що арбітражним керуючим Гецко К.С. всупереч вимогам ст.34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не впорядковано належним чином та не передано на відповідальне зберігання архівних документів банкрута ВАТ "Вінницький консервний завод", а судом належним чином не досліджено вказані обставини по справі.

Вказані обставини стали відомі заявнику в ході проведення перевірки спеціалістами відділу контрольно-перевірочної роботи, а саме, директором ТОВ "Вінницький консервний завод" Сорокіним В. В. повідомлено, що архівні документи банкрута зберігаються в Гецко К.С.

Крім того, на підставі архівних документів банкрута ВАТ "Вінницький консервний завод" арбітражним керуючим після закриття провадження у справі видаються громадянам довідки про заробітну плату.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наведена заявником підстава не є нововиявленою обставиною для перегляду судового рішення від 26.03.2013 р. по справі № 60/2-569 з огляду на таке.

Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції чинній до 19.01.2013р., далі - Закон про банкруство) передбачено певну сукупність дій, які повинен вчинити ліквідатор для проведення ліквідаційної процедури боржника, в тому числі перелік документів, які подаються ліквідатором до господарського суду за результатами здійснення відповідної ліквідаційної процедури підприємства-банкрута.

Так, відповідно до ч.1 ст.32 Закону про банкрутство, після завершення усіх розрахунків з кредиторами ліквідатор подає до господарського суду звіт та ліквідаційний баланс, до якого додаються: показники виявленої ліквідаційної маси (дані її інвентаризації); відомості про реалізацію об'єктів ліквідаційної маси з посиланням на укладені договори купівлі-продажу; копії договорів купівлі-продажу та акти приймання - передачі майна; реєстр вимог кредиторів з даними про розміри погашених вимог кредиторів; документи, які підтверджують погашення вимог кредиторів.

Господарський суд після заслуховування звіту ліквідатора та думки членів комітету кредиторів або окремих кредиторів виносить ухвалу про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу.

Ліквідатор повідомляє державний орган з питань банкрутства про завершення ліквідаційної процедури.

Порядок зберігання документів визначений статтею 34 Закону про банкрутство, відповідно до якої ліквідатор забезпечує належне оформлення, упорядкування та зберігання всіх, в тому числі фінансово-господарських, документів банкрута протягом ліквідаційної процедури. Після винесення судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута ліквідатор зобов'язаний забезпечити збереженість архівних документів банкрута і, за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або уповноваженою ним архівною установою, визначити місце подальшого їх зберігання.

Таким чином, Закон про банкрутство передбачає обов'язок ліквідатора забезпечити збереженість архівних документів банкрута і, за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері архівної справи і діловодства або уповноваженою ним архівною установою, визначити місце подальшого їх зберігання - після винесення судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

З огляду на викладене, непередання на відповідальне зберігання архівних документів банкрута, не є істотною обставиною, наявність якої б стало наслідком прийняття іншої судової ухвали, ніж та, яка була прийнята, оскільки ст.34 Закону про банкрутство передбачала саме передання документів банкрута після винесення судом ухвали про ліквідацію юридичної особи - банкрута.

Про викладене було відомо представнику заявника - УПФУ у м. Вінниці Чайковській Н. М., яка була присутня у судовому засіданні 26.07.2013 р. та не висловила заперечень щодо клопотання від 05.07.2013 р. арбітражного керуючого про розгляд звіту ліквідатора, ліквідаційного балансу підприємства-банкрута та припинення провадження у справі № 60/2-569 на підставі рішення комітету кредиторів від 05.07.2013 року.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд вірно зазначив в оскаржуваній ухвалі, що зазначені в заяві УПФУ у м. Вінниці про перегляд ухвали за нововиявленими обставинами обставини не є нововиявленими в розумінні ст.112 ГПК України. Більше того, заявником не надано суду документів, які підтверджують викладені в ній обставини (зокрема, довідки про зарплату, які видаються громадянам).

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування рішення місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає, що ухвала господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,106 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління Пенсійного Фонду України в м.Вінниці - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 16.04.2015 року у справі №60/2-569 - залишити без змін.

2. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Огороднік К.М.

Суддя Тимошенко О.М.