ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа №914/1019/14

Львівський апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого-судді: Якімець Г.Г.,

суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

при секретарі судового засідання Кришталь М.Б.,

за участю представників:

від Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго» - Керод Р.П.

від ТзОВ «Смілаенергопромтранс» (скаржника) - Муравський С.П., Самофал В.І.

від ПП «Рематоменерго» - не з'явився

від ДП «Енергоринок» - не з'явився

від ПАТ «Акціонерної компанії «Сатер» - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс», вих.№1009 від 24.11.2014 року

на рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року (підписане 17.11.2014 року), головуючий суддя: Матвіїв Р.І., судді: Сухович Ю.О., Кидисюк Р.А.

у справі №914/1019/14

за первісним позовом Інженерно-виробничого підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго», м. Львів

до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс», м. Сміла, Черкаська область

до відповідача-2 Приватного підприємства «Рематоменерго», м. Львів

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Державне підприємство «Енергоринок», м. Київ

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-1 Публічне акціонерне товариство «Акціонерної компанії «Сатер», м. Київ

про стягнення 1106761,83 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс», м. Сміла, Черкаська область

до відповідача-1 Інженерно-виробничого підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго», м. Львів

до відповідача-2 Приватного підприємства «Рематоменерго», м. Львів

про стягнення неодержаного прибутку в розмірі 2500000 грн.

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року по справі №914/1019/14 первісний позов Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго» задоволено частково: присуджено до стягнення на користь останнього з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» 913040,33 грн. - основного боргу, 4227,34 грн. - неустойки та 188276,16 грн. - 3% річних. Крім того, присуджено до стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» та Приватного підприємства «Рематоменерго» на користь Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго» 1218 грн. - боргу. Разом з тим, суд відмовив у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» до Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго» та Приватного підприємства «Рематоменерго» про стягнення неодержаного прибутку в сумі 2500000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сума основного боргу підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню на користь позивача з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» в розмірі 913040,33 грн. та, враховуючи умови договору поруки від 20.04.2011 року, солідарно з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» і ПП «Рематоменерго» в розмірі 1218 грн. Разом з тим, суд визнав правомірним нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» 3% річних в розмірі 188276,16 грн. та 4227,34 грн. - неустойки. Крім того, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про належне виконання Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго» робіт за договором підряду №03/11-М від 14.04.2011 року на монтаж турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ та прийняття їх ТзОВ «Смілаенергопромтранс», у зв'язку з чим, суд вирішив відмовити у стягненні з Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго» та ПП «Рематоменерго» на користь ТзОВ «Смілаенергопромтранс» неодержаного прибутку в сумі 2 500 000 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року по справі №914/1019/14 та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні первісного позову та задоволення зустрічного, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, скаржник вказує, що Інженерно-виробничим підприємством в формі ТзОВ «Ременерго» не дотримано строків виконання робіт, передбачених договором підряду, а об'єкт запущено в експлуатацію лише 22.02.2014 року, що призвело до заподіяння скаржнику збитків (упущена вигода) на загальну суму 2 500 000 грн. Крім того, апелянт не погоджується з розрахунком 3% річних в розмірі 188276,16 грн., що присуджено до стягнення рішенням суду першої інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного господарського суду від 04.12.2014 року у складі колегії суддів: головуючого судді Гнатюк Г.М., суддів Кравчук Н.М., Мирутенко О.Л. розгляд апеляційної скарги призначено на 23.12.2014 року.

Ухвалою суду від 23.12.2014 року розгляд справи №914/1019/14 відкладено на 03.02.2015 року.

У зв'язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Гнатюк Г.М., розпорядженням керівника апарату суду за №6 від 02.02.2015 року справу №914/1019/14 передано на повторний автоматичний розподіл.

Згідно довідки про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) від 03.02.2015 року, справу №914/1019/14 розподілено до розгляду колегії суддів: Якімець Г.Г. (суддя-доповідач), Бойко С.М., Бонк Т.Б.

Розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, зазначених у відповідних ухвалах суду.

15.05.2015 року скаржник подав суду контррозрахунок 3% річних на загальну суму 41588,01 грн., а 18.05.2015 року - клопотання про призначення судової економічної експертизи щодо встановлення розміру 3% річних.

27.05.2015 року Інженерно-виробниче підприємство в формі ТзОВ «Ременерго» подало суду розрахунок ціни позову, в тому числі 3% річних на загальну суму 129417,11 грн.

02.06.2015 року представник скаржника подав до суду ще одне клопотання про призначення судової економічної експертизи щодо встановлення розміру 3% річних (вказане клопотання ідентичне з клопотанням скаржника, що надійшло до суду 18.05.2015 року). Крім того, подав клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, на вирішення якої поставити питання щодо виконання Інженерно-виробничим підприємством в формі ТзОВ «Ременерго» всього обсягу робіт, передбаченого договором підряду, а також відповідності документації, складеної Інженерно-виробничим підприємством в формі ТзОВ «Ременерго» вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва.

02.06.2015 року Інженерно-виробниче підприємство в формі ТзОВ «Ременерго» подало суду новий розрахунок, згідно якого, 3% річних становить 31607,44 грн.

Погодившись з вказаним розрахунком, представники скаржника в судовому засіданні відмовились від клопотань про призначення судової економічної експертизи щодо встановлення розміру 3% річних. Разом з тим, підтримали клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи та просили таке задоволити.

Представник позивача за первісним позовом проти вказаного клопотання скаржника заперечив, вказуючи, що призначення експертизи на даній стадії є недоцільним, а клопотання про її призначення скаржником під час розгляду справи місцевим господарським судом не заявлялось.

Згідно ч.1 ст.41 ГПК України для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Колегія суддів, після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів скаржника щодо необхідності призначення будівельно-технічної експертизи, заслухавши думку сторін, порадившись, прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання скаржника та призначення експертизи. Відтак, клопотання ТзОВ «Смілаенергопромтранс» про призначення будівельно-технічної експертизи колегія суддів відхиляє.

Представники ТзОВ «Смілаенергопромтранс» (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримали, просили задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року у справі №914/1019/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову та задоволити зустрічний позов.

Представник Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго» в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, однак, просив оскаржуване рішення змінити в частині стягнення 3% річних, підтримавши при цьому поданий суду розрахунок 3% річних на загальну суму 31607,44 грн.

Представники ПП «Рематоменерго», ДП «Енергоринок» та ПАТ «Акціонерної компанії «Сатер» в судове засідання не з'явились.

Оскільки, явка вказаних представників не визнавалась обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представників ТзОВ «Смілаенергопромтранс» (скаржника) та Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго», розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 14.04.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (в тексті договору - замовник) та Інженерно-виробничим підприємством в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» (в тексті договору - підрядник) укладено договір підряду №03/11-М на монтаж турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 замовник доручає, а підрядник приймає на себе обов'язок викати роботи по монтажу турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ та провести комплекс пуско-налагоджувальних робіт перед його вводом в експлуатацію.

Згідно п.2.1 Договору вартість робіт за договором визначена в протоколі узгодження договірної ціни (додаток 2, що є невід'ємною частиною цього договору і складає 1 365 000 грн., у тому числі ПДВ 20% - 228 000 грн.).

В подальшому сторонами договору підряду укладено додаткові договори до договору підряду: додаткова угода №1 від 02.11.2011 року, згідно з якою вартість робіт збільшено та встановлено у розмірі 2104548,19 грн.; додаткова угода №2 від 14.11.2011 року, згідно з якою строк завершення робіт встановлений 30.04.2012 року; додаткова угода №3 від 25.04.2012 року, згідно з якою вартість робіт збільшено на 184120,80 грн., а строк виконання робіт визначено «в узгоджений з замовником»; додаткова угода №4 від 25.07.2012 року, згідно з якою вартість робіт збільшено на 34971,20 грн., а строк виконання робіт визначено «в узгоджений з замовником».

У пункті 3.1.1 Договору сторони погодили, що замовник протягом 5 банківських днів після підписання договору на розрахунковий рахунок підрядника перераховує аванс у розмірі 20% від вартості робіт, вказаній у п.2.1 договору. З урахуванням додаткових угод вартість робіт становила 2323640,19 грн.

Датою початку виконання робіт є дата підписання договору і перерахування авансового платежу в розмірі 20 % вартості робіт на розрахунковий рахунок підрядника (п.4.1 Договору).

Слід зазначити, що у платіжних дорученнях, що містяться у матеріалах справи, в призначенні платежу зазначається договір, на підставі якого здійснено платіж, проте, не розмежовано сплату авансу від сплати вартості робіт, однак, сторони не заперечують та не оспорюють початок дії договору у жовтні 2011 року.

Інженерно-виробничим підприємством в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» (підрядник) виконано підрядні роботи на загальну суму 2090136,36 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт, а саме: за жовтень 2011 року на суму 500000,11 грн., за листопад 2011 року на суму 323016,29 грн., за січень 2012 року на суму 639460,66 грн., за лютий 2012 року на суму 100086,62 грн., за лютий 2013 року на суму 184120,80 грн., за лютий 2013 року на суму 16342,61 грн., за лютий 2013 року на суму 15450,77 грн., за лютий 2013 року на суму 97596,30 грн., за лютий 2013 року на суму 214061,20 грн.

Згідно п.3.1.2 Договору оплата за виконані роботи здійснюється згідно з актами виконаних робіт, формою КБ-2, протягом 10 банківських днів після його підписання, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (замовник) оплачено виконані роботи на загальну суму 1123016,43 грн., що підтверджується банківськими виписками та платіжними дорученнями, копії яких містяться у матеріалах справи. З огляду на що, неоплаченими залишилися підрядні роботи на загальну суму 967119,93 грн.

20.04.2011 року між Інженерно-виробничим підприємством в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» (в тексті договору - кредитор) та Приватним підприємством «Рематоменерго» (в тексті договору - поручитель) укладено договір поруки, відповідно до п.1.1 якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання ТзОВ «Смілаенергопромтранс» своїх зобов'язань, що випливають з договору підряду №03/11-М на монтаж турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання, що укладений між Інженерно-виробничим підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс».

Згідно п.2.1 договору поруки відповідальність поручителя перед кредитором включає зобов'язання сплатити вартість виконаних робіт після настання строку їх оплати; зобов'язання відшкодувати кредитору шкоду, завдану невиконанням чи неналежним виконанням основного зобов'язання.

Пунктом 2.2 договору поруки сторони договору погодили, що обсяг відповідальності поручителя за цим договором обмежується розміром однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на момент звернення кредитора із вимогою до поручителя.

Разом з тим, слід зазначити, що 26.10.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (в тексті договору - замовник) та Інженерно-виробничим підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» (в тексті договору - підрядник) укладено договір підряду №04/11-Щ на виготовлення щитів автоматики електричних щитів для турбоустановки на Смілянській ТЕЦ, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 замовник доручив, а підрядник зобов'язався виконати роботи по виготовленню щитів автоматики електричних щитів для турбоустановки П-6-35/10 на Смілянській ТЕЦ.

Згідно з п.2.1 договору підряду №04/11-Щ від 26.10.2011 року вартість робіт за договором складає 306837,41 грн., у тому числі ПДВ 20% - 51139,57 грн.

На виконання умов договору підряду №04/11-Щ від 26.10.2011 року Інженерно-виробничим підприємством у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» виконано роботи на загальну суму 227138,38 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи копіями актів приймання виконаних робіт за березень 2012 року на суми: 96292,16 грн., 34774,31 грн. та 96071,91 грн.

У пунктах 3.1.1 та 3.1.2 договору підряду №04/11-Щ сторони погодили, що замовник протягом 5 банківських днів після підписання договору на розрахунковий рахунок підрядника перераховує аванс у розмірі вартості матеріалів та обладнання, необхідного для виконання робіт, що становить 186000 грн., а оплата за виконані роботи здійснюється згідно з актами виконаних робіт по формі № 2 протягом 10 банківських днів після його підписання, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Так, Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» сплачено підряднику грошові кошти у розмірі 280000 грн., що підтверджується банківськими виписками за 01.11.2011 року, 07.12.2011 року та 10.02.2012 року.

Відтак, враховуючи виконані підрядником роботи на суму 227138,38 грн., замовником сплачено кошти у більшому розмірі, в результаті чого виникла переплата в сумі 52861,62 грн.

Разом з тим, місцевим господарським судом встановлено, що вказаний факт сторони визнали, про що зазначили в акті звірки взаєморозрахунків по договору №04/11-Щ станом на 31.01.2013 року (копія акта долучена до позовної заяви).

Слід зазначити, що вказана переплата (52861,62 грн.) зарахована на погашення заборгованості ТзОВ «Смілаенергопромтранс» перед підрядником, що виникла за договором підряду №03/11-М від 14.04.2011 року на монтаж турбіни П-6-35/10, І 1-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ, відтак, заборгованість замовника за вказаним договором зменшилась на 52861,62 грн.

Інженерно-виробниче підприємство в формі ТзОВ «Ременерго» звернулось до місцевого господарського суду з позовом про стягнення солідарно з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» та ПП «Рематоменерго» 914258,33 грн. - основного боргу, 4227,34 грн. - неустойки та 188276,16 грн. - 3% річних.

Крім того, судом встановлено, що 26.12.2011 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (в тексті договору - замовник) та філією «ВП «Цукорремналадка» Публічного акціонерного товариством «Акціонерна компанія «Сатер» (в тексті договору - виконавець) укладено договір підряду №162-1-045, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 підрядник зобов'язався на свій ризик та своїми силами виконати комплекс робіт під ключ (проектні, будівельно-монтажні та пусконалагоджувальні роботи) по первинній та вторинній комутації, схем управління, захисту, сигналізації, самозбудження, автоматичного регулювання напруги турбогенератора на змонтованому турбогенераторі №4 Р-6МВт ТзОВ «Смілаенергопромтранс»; первинної та вторинної комутації, схем управління, захисту, сигналізації, трансформаторів зв'язку №5 та №6; подільчого захисту ліній зв'язку, загально станційних схем синхронізації та сигналізації з подальшим оформленням дозвільної документації та введенням в експлуатацію згідно з чинним законодавством України та вимог і технічного завдання ВАТ «Черкасиобленерго», виданих 13.08.2010 року за №109/2010, у встановлений цим договором термін, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

Згідно з додатковою угодою №1 до договору №162-1-045 від 26.12.2011 року замовник доручив підряднику зобов'язання виконати монтажні роботи турбогенератора 6 МВТ та допоміжного обладнання у відповідності з проектом 162-1-045-2011 ЕП: первинна комутація в камері виводів генератора; система збудження генератора та АГП; кабельна траса генератора; монтаж приводу та ревізія МВ генератора в РУ 6 кВ; шаф управління та захисту генератора №4; циркуляційні насоси, вторинна комутація, кола управління та захисту; панель розподілення оперативного струму.

На виконання умов договору №162-1-045 від 26.12.2011 року філія «ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК «Сатер» виконала ряд робіт, на підтвердження чого подано акти виконаних робіт №1 за березень 2012 року, №1 за березень 2013 року, №3/1 за березень 2013 року; проведено пусконалагоджувальні роботи турбіни, генератора та допоміжного обладнання, про що було складено протокол №1 - пусконалагоджування турбогенератора потужністю 7500ВА; протокол 1/1 - перевірка трансформаторів струму; протокол 1/2 - перевірка трансформаторів струму; протокол 1/3 - перевірка трансформаторів струму; протокол 1/4 - перевірка трансформаторів струму; протокол 1/5 - перевірка трансформаторів струму; протокол 1/6 - перевірка трансформаторів напруги; протокол 1/7 - перевірка трансформаторів напруги; протокол 1/8 - перевірка трансформаторів напруги; протокол 1/9 - перевірки диференційного захисту; протокол 1/10 - перевірки максимального струмового захисту; протокол 1/11 - перевірки захисту від замикання, на землю в одній точці; протокол 1/12 - перевірки захисту від подвійних замикань на землю в обмотці статор; протокол 1/13 - перевірки реле напруги зворотної послідовності РНФ-1М; протокол 1/14 - захист від перевантаження; протокол 1/15 - перевірки вимикача генератора; протокол 1/16 - подальший захист по частот; протокол №2 - перевірки та налагодження захисту; протокол №2/1 - перевірка трансформаторів струму циркуляційного насосу №2; протокол №2/2 - перевірка трансформаторів струму циркуляційного насосу №1.

Разом з тим, 07.06.2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (в тексті договору - замовник) та філією «ВП «Цукорремналадка» Публічного акціонерного товариством «Акціонерна компанія «Сатер» (в тексті договору - виконавець) укладено договір підряду №262-1-096, відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 підрядник зобов'язався на свій ризик та своїми силами виконати пуско-налагоджувальні роботи механічної частини паротурбінної установки високого тиску, конденсаторної, без проміжного підігріву з одноступінчатим регульованим відбором потужністю 6 МВт, у встановлений цим договором термін, а замовник зобов'язався прийняти та оплатити виконані роботи.

На виконання умов договору підряду №262-1-096 від 07.06.2012 року сторони підписали акт приймання виконаних будівельних робіт №262-1-096-1 від 01.08.2013 року, копія якого міститься у матеріалах справи.

Крім цього, у матеріалах справи наявний договір №6323/02 від 17.08.2010 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (ВАД) та Державним підприємством «Енергоринок» (ДПЕ), відповідно до ст.1 якого, ВАД зобов'язується продавати, а ДПЕ зобов'язується купувати електроенергію, вироблену ВАД, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору. До даного договору сторони неодноразово вносили зміни, укладаючи додаткові угоди.

З огляду на наведене вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» звернулось до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення на користь останнього з Інженерно-виробничого підприємства у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» неодержаний прибуток у сумі 2 500 000 грн.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст.526, 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 4 ст.879 ЦК України передбачено, що оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об'єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Згідно п.3.1.2 договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року на монтаж турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання оплата за виконані роботи здійснюється згідно з актами виконаних робіт, формою КБ-2, протягом 10 банківських днів після його підписання, шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок підрядника.

Як уже зазначалось вище, актами приймання виконаних підрядних робіт доведено, що Інженерно-виробниче підприємство у формі товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» виконало, а Товариство з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» прийняло роботи по монтажу турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ, однак останнє, як замовник виконані підрядні роботи оплатило не у повному обсязі, відтак, станом на момент звернення з позовом до суду та на момент винесення рішення в даній справі, заборгованість по договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року становить 914258,33 грн.

Крім того, Інженерно-виробниче підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго», враховуючи договір поруки від 20.04.2011 року, звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості за виконані підрядні роботи за договором підряду №03/11-М від 14.04.2011 року солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» та Приватного підприємства «Рематоменерго».

Так, згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно умов договору поруки від 20.04.2011 року Приватне підприємство «Рематоменерго» зобов'язалось відповідати перед Інженерно-виробничим підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» за виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» своїх зобов'язань, що випливають з договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року на монтаж турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ.

Відповідно до ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Пунктом 2.2 договору поруки передбачено, що обсяг відповідальності поручителя за договором обмежується розміром однієї мінімальної заробітної плати, встановленої станом на момент звернення кредитора із вимогою до поручителя, що відповідно до ст.8 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» становила 1218 грн.

З огляду на наведене вище, враховуючи солідарну відповідальність відповідачів за первісним позовом в межах суми 1218 грн., колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» основного боргу в розмірі 913040,33 грн., а з Приватного підприємства «Рематоменерго» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» солідарно 1218 грн. (основного боргу).

Крім цього, відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п.1 ст. 612 ЦК України).

В силу положень ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів ст.549, ч.2 ст.625 ЦК України та ст.1 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу (п.1.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 року «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Суд першої інстанції задоволив повністю вимогу позивача за первісним позовом про стягнення на користь останнього з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» 188276,16 грн. - 3% річних, однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком місцевого господарського суду.

Слід зазначити, що перевіривши розрахунок 3% річних, що долучений позивачем за первісним позовом до позовної заяви, колегія суддів встановила, що такий проведено неправильно.

ТзОВ «Смілаенергопромтранс» подало суду свій контррозрахунок 3% річних на загальну суму 41588,01 грн., при перевірці якого, колегія суддів встановила, що останній проведено без урахування всіх проплат та виявила ряд помилок щодо зазначення відповідних дат та сум.

Разом з тим, Інженерно-виробниче підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» подало суду новий розрахунок 3% річних на загальну суму 31607,44 грн.

Перевіривши правильність нарахування 3% річних, колегія суддів вважає вказаний розрахунок вірним та математично правильним, відтак, з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» на користь Інженерно-виробниче підприємство у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» підлягає до стягнення 31607,44 грн. - 3% річних.

З огляду на наведене, рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року по справі №914/1019/14 слід скасувати в частині стягнення 156668,72 грн. - 3% річних та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом про стягнення на користь останнього з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» 4227,34 грн. - пені, колегія суддів зазначає наступне:

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п.9.6 договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року за затримку оплати виконаних та прийнятих робіт замовник сплачує підряднику неустойку за весь період прострочення, починаючи з першого банківського дня, наступного за днем прострочення, в розмірі 0,1% від вартості виконаних неоплачених робіт, але не більше 10% від всієї вартості робіт за договором.

Відповідно до п.2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» за приписом статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Враховуючи наведене, в даному випадку слід розраховувати пеню з урахуванням обмежень, передбачених ч.2 ст.343 ГК України та ст.3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», тобто в розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

Разом з тим, відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Перевіривши розрахунок пені, що долучений позивачем за первісним позовом до позовної заяви, колегія суддів встановила, що такий здійснено невірно, однак, слід зазначити, що суд перерахувавши пеню, дійшов висновку, що в даному випадку розмір пені є більшим аніж заявлено до стягнення позивачем за первісним позовом.

З огляду на наведене вище, враховуючи, що суд не може вийти за межі суми, вказаної у позовній заяві, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» на користь Інженерно-виробничого підприємства у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» 4227,34 грн. - пені.

Щодо зустрічної позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» до Інженерно-виробничого підприємства в формі ТзОВ «Ременерго» та Приватного підприємства «Рематоменерго» про стягнення неодержаного прибутку в сумі 2500000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Поряд з тим, частиною 2 ст.224 ГК України передбачено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Заявляючи зустрічний позов, ТзОВ «Смілаенергопромтранс» вказує, що Інженерно-виробничим підприємством в формі ТзОВ «Ременерго» не дотримано строків виконання робіт, передбачених договором підряду №03/11-М від 14.04.2011 року, а об'єкт запущено в експлуатацію лише 22.02.2014 року, що призвело до заподіяння ТзОВ «Смілаенергопромтранс» збитків (упущена вигода) на загальну суму 2500000 грн.

Так, за умовами договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року підрядник зобов'язався виконати роботи на протязі 60-ти календарних днів (п.4.2 Договору), а датою початку виконання робіт була дата підписання договору і дата перерахування на розрахунковий рахунок підрядника авансового платежу (п.4.1 Договору).

З матеріалів справи вбачається, що замовник сплатив авансовий платіж, (що складає 273000 грн.) лише 06.10.2011 року (19.09.2011 року - 100000 грн., 29.09.2011 року - 100000 грн. та 06.10.2011 року - 100000 грн.).

З огляду на наведене, враховуючи умови п.4.2 Договору, підрядник зобов'язався виконати передбачені договором роботи до 06.12.2011 року.

Разом з тим, додатковою угодою №2 від 14.11.2011 року до договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року сторони договору погодили, що строк виконання підрядних робіт змінено сторонами на 30.04.2012 року, а додатковими угодами №3 від 25.04.2012 року та №4 від 25.07.2012 року - визначений як «строк, погоджений з замовником».

Відповідно до ч.2 ст.846 ЦК України якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Отже, як вбачається з додаткових угод №3 та №4 до договору підряду, сторонами не визначено конкретні строки виконання підрядних робіт, з огляду на що, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що прийнявши виконані роботи та підписавши надані підрядником акти здачі-приймання виконаних робіт за формою КБ-2 без зауважень щодо строків та/або якості виконаних робіт, замовник тим самим погодив, що строк виконання робіт відповідає зазначеному у відповідних актах прийому-передачі.

Здача-приймання виконаних робіт за договором підряду №03/11-М від 14.04.2011 року здійснюється шляхом підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт за формою КБ-2. (п.6.2 Договору).

В матеріалах справи містяться підписані сторонами договору акти прийому-передачі виконаних робіт №ОУ-0000059 від 31.10.2011 року на суму 500000,11 грн., №ОУ-0000060 від 30.11.2011 року на суму 323016,29 грн., №ОУ-0000003 від 31.01.2012 року на суму 639460,66 грн., №ОУ-0000002 від 28.02.2012 року на суму 100086,62 грн., №ОУ-0000005 від 28.02.2013 року на суму 184120,80 грн., №ОУ-0000006 від 28.02.2013 року на суму 97597,30 грн., №ОУ-0000007 від 28.02.2013 року на суму 214061,20 грн., №ОУ-0000003 від 28.02.2013 року на суму 15450,77 грн., №ОУ-0000004 від 28.02.2013 року на суму 16342,61 грн.

Крім того, у пункті 6.3 договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року сторони погодили, що у випадку порушення строків виконання робіт, замовник повинен відмовити підряднику у підписанні актів виконаних робіт та у 10-ти денний термін з моменту отримання актів, висунути зауваження щодо виконаних робіт.

Слід зазначити, що вказані акти підписані з боку замовника (ТзОВ «Смілаенергопромтранс») без будь-яких зауважень.

Крім того, 29.06.2012 року сторонами договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року складено акт приймання-здавання з монтажу турбогенератора ТГ-4 (парова турбіна П-6-35/5М КТЗ зав. № 6052, генератор Т-6-2 зав. №51830), згідно з яким, на основі розглянутих документів і результатів приймально-здавальних випробувань, проведених у відповідності з програмою комплексного випробування турбогенератора ТГ-4 для змонтованого обладнання, що входить в склад турбогенератора ТГ-4, на основі перевірки виконання встановлених правилами з організації монтажу вимог і оцінок якості змонтованого обладнання, підприємствам - виконавцям монтажу за якість виконаних монтажних робіт комісією встановлена оцінка «добре».

Враховуючи наведене вище, колегія суддів не бере до уваги посилання ТзОВ «Смілаенергопромтранс» щодо несвоєчасного та неякісного виконання Інженерно-виробничим підприємством у формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» підрядних робіт у період дії договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року на монтаж турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ.

Залучення для завершення робіт по монтажу турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання спеціалістів філії «ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК «Сатер» не може свідчити про невчасне виконання Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго» передбачених договором підряду робіт чи про неякісне виконання таких робіт, оскільки, за умовами договору №162-1-045 від 26.12.2011 року, (укладеного між Філією «ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК «Сатер» та ТзОВ «Смілаенергопромтранс»), предметом останнього є виконання Філією «ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК «Сатер» комплексу робіт по влаштуванню первинної та вторинної комутації, схем управління, захисту, сигналізації, самозбудження, автоматичного регулювання напруги турбогенератора на змонтованому турбогенераторі №4 Р-6МВт ТзОВ «Смілаенергопромтранс», первинної та вторинної комутації, схем управління, захисту, сигналізації трансформаторів зв'язку №5 та №6, а також подільчого захисту ліній зв'язку, загально станційних схем синхронізації та сигналізації, в той час, як за умовами договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року, (укладеного між ТзОВ «Смілаенергопромтранс» та Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго»), предметом останнього є виконання підрядником комплексу робіт по монтажу турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ, з огляду на що, роботи які виконувались філією «ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК «Сатер» є відмінними від робіт, що виконувались Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго».

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що договір №162-1-045 від 26.12.2011 року укладався між Філією «ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК «Сатер» та ТзОВ «Смілаенергопромтранс» не з метою усунення недоліків у роботі, виконаній Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго» за договором підряду №03/11-М від 14.04.2011 року, а на виконання іншого об'єму робіт, зазначеного у договорі №162-1-045 від 26.12.2011 року.

Як вбачається з матеріалів справи підрядником за договором №03/11-М від 14.04.2011 року не виконувались роботи з розділу «Електрична частина» відомості обсягів робіт на монтаж турбіни ПТ-6-35/10, генератора Т-6-2 і допоміжного обладнання Смілянської ТЕЦ (Додаток №1 до договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року) та пуско-налагоджувальні роботи, оскільки, вказані роботи замовник доручив виконати і філії ВП «Цукорремналадка» ПАТ «АК «САТЕР», уклавши з останнім договори №262-1-096 від 07.06.2012 року та №162-1-045 від 26.12.2011 року.

Поряд з тим, слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.849 ЦК України якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

Так, в матеріалах справи відсутні докази того, що ТзОВ «Сміленергопромтранс» направляло на адресу Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго» повідомлення про відмову від договору підряду №03/11-М від 14.04.2011 року.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Смілаенергопромтранс» не встановлювало Інженерно-виробничому підприємству у формі ТзОВ «Ременерго» строк для усунення недоліків, уклавши при цьому договір з іншим підрядником - філією ВП «Цукорремналадка» ПАТ АК «Сатер» на виконання робіт з розділу «Електрична частина» та пуско-налагоджувальних робіт.

Слід зазначити, що при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання (ч.4 ст.623 ЦК України), а для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; збитків; причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; вини та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди.

Відтак, виконання Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго» робіт за договором підряду №03/11-М від 14.04.2011 року на монтаж турбіни П-6-35/10, генератора Т-6-2 та допоміжного обладнання на Смілянській ТЕЦ, а також їх прийняття Товариством з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» без будь-яких зауважень, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями актів, свідчить про належне виконання підрядником передбачених договором зобов'язань та про відсутність підстав для стягнення з останнього на користь замовника збитків (упущену вигоду) в розмірі 2500000 грн.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» про стягнення на користь останнього з Інженерно-виробничого підприємства у формі ТзОВ «Ременерго» 2500000 грн. - збитків.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів прийшла до висновку про скасування рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року по справі №914/1019/14 в частині стягнення 156668,72 грн. - 3% річних та прийняття в цій частині нового рішення про відмову в позові. В решті рішення місцевого господарського суду, в тому числі і щодо стягнення 3% річних в сумі 31607,44 грн., слід залишити без змін.

Щодо вимоги позивача за первісним позовом про стягнення 19368,33 грн. - понесених витрат на правову допомогу (послуги адвоката), колегія суддів зазначає наступне:

Згідно ст.44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.6.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат (п.6.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України»).

Враховуючи наведене вище, беручи до уваги наявні в матеріалах справи договір про надання правової допомоги №02-23/14 від 15.01.2014 року, банківську виписку, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1464 адвоката Гая О.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №1222 адвоката Керода Р.П., свідоцтво про державну реєстрацію Адвокатського об'єднання «Адвокатська фірма «Гай, Керод та партнери», позивачем за первісним позовом доведено та документально підтверджено понесення витрат на оплату послуг адвоката в сумі 19368,33 грн.

Однак, в даному випадку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий розмір витрат є неспіврозмірним порівняно з ціною первісного позову, з огляду на що, покладення на відповідачів витрат позивача на правову допомогу в розмірі 10000 грн. є цілком справедливим.

З огляду на часткове задоволення первісного позову (в сумі 950093,11 грн.), судові витрати на послуги адвоката в розмірі 10000 грн. слід розподілити наступним чином: 1415,56 грн. - слід залишити за позивачем за первісним позовом (Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго»), 8578,94 грн. - слід стягнути з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» та 5.50 грн. - з ПП «Рематоменерго» на користь Інженерно-виробничого підприємства у формі ТзОВ «Ременерго».

Щодо судового збору, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до п.4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» коли приймається нове судове рішення апеляційної інстанції після скасування судового рішення місцевого господарського суду або судом касаційної інстанції після скасування судових рішень судів нижчих інстанцій, то розподіл сум судового збору здійснюється постановою відповідно апеляційної або касаційної інстанції, який прийняв нове рішення.

У зв'язку із частковим скасуванням рішення місцевого господарського суду, а також частковим задоволенням первісних позовних вимог та відмовою у задоволенні зустрічної позовної вимоги, враховуючи положення ст.ст.44, 49 ГПК України, апеляційний суд проводить новий розподіл судових витрат.

У зв'язку із частковим задоволенням первісних позовних вимог, на користь Інженерно-виробничого підприємства у формі ТзОВ «Ременерго» слід стягнути з ТзОВ «Смілаенергопромтранс» 18977,51 грн., а з ПП «Рематоменерго» - 24,36 грн. Судовий збір в розмірі 3133,37 грн. - слід залишити за Інженерно-виробничим підприємством у формі ТзОВ «Ременерго» у зв'язку з частковою відмовою у задоволенні первісних позовних вимог.

Судовий збір в розмірі 50000 грн. за подання зустрічного позову слід залишити за ТзОВ «Смілаенергопромтранс» у зв'язку з відмовою у його задоволенні.

Крім того, за перегляд рішення апеляційним судом, у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги та частковим скасуванням рішення місцевого господарського суду, з Інженерно-виробничого підприємства у формі ТзОВ «Ременерго» слід стягнути на користь ТзОВ «Смілаенергопромтранс» 1566,69 грн. Решту судового збору в розмірі 9500,93 грн. слід залишити за скаржником - ТзОВ «Смілаенергопромтранс».

Разом з тим, за скаржником слід залишити і судовий збір в розмірі 25000 грн. - за перегляд в апеляційному порядку рішення щодо зустрічної позовної заяви.

Крім цього, згідно п.1 ч.1 та ч.2 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» у разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в розмірі переплаченої суми.

Відповідно до п.5.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013 року «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається, зокрема, в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом).

З огляду на наведене, Товариству з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» підлягає поверненню з Державного бюджету України зайво сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 32,38 грн., у зв'язку із сплатою судового збору у більшому розмірі (сплаченого згідно платіжного доручення №259 від 24.11.2014 року).

Керуючись ст.ст.101, 102, 103, 104, 105 ГПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» задоволити частково.

Рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року по справі №914/1019/14 скасувати в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» на користь Інженерно-виробничого підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» 156668,72 грн. - 3% річних та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові. В частині стягнення 3% річних в розмірі 31607,44 грн. рішення залишити без змін.

В решті рішення Господарського суду Львівської області від 10.11.2014 року по справі №914/1019/14 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Ленінградська, 41, ) на користь Інженерно-виробничого підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» (79058, м. Львів, вул. Хімічна, 4, ) 8578,94 грн. - у відшкодування витрат на правову допомогу та 18977,51 грн. - у відшкодування витрат на сплату судового збору.

Стягнути з Приватного підприємства «Рематоменерго» (79035, м. Львів, вул. Зелена, 251 "Г", ) на користь Інженерно-виробничого підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» (79058, м. Львів, вул. Хімічна, 4, ) 5,50 грн. - у відшкодування витрат на правову допомогу та 24,36 грн. - у відшкодування витрат на сплату судового збору.

Стягнути з Інженерно-виробничого підприємства в формі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ременерго» (79058, м. Львів, вул. Хімічна, 4, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Ленінградська, 41, ) 1566,69 грн. - у відшкодування витрат на сплату судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Смілаенергопромтранс» (20700, Черкаська область, м. Сміла, вул. Ленінградська, 41, ) з Державного бюджету України 32,38 грн. - зайво сплаченого судового збору згідно платіжного доручення №259 від 24.11.2014 року.

На виконання постанови Львівського апеляційного господарського суду місцевому господарському суду видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Матеріали справи №914/1019/14 повернути до Господарського суду Львівської області.

Повну постанову складено 08.06.2015 року

Головуючий-суддя Якімець Г.Г.

Судді Бойко С.М.

Бонк Т.Б.