ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.06.15р. Справа № 904/2949/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів", (м. Нікополь, Дніпропетровська область)

до Державного підприємства "Придніпровська залізниця", (м. Дніпропетровськ)

про стягнення 2 767,44 грн.

Суддя Дубінін І.Ю.

Представники:

Від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Нікопольський завод феросплавів" (далі-позивач) звернулося до господарського суду із позовом до Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (далі-відповідач) про стягнення 2 767,44 грн.

Сума позову складається з суми основного боргу.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем, як перевізником, свого обов'язку із забезпечення схоронності переданого йому до перевезення вантажу, внаслідок чого позивачу, як вантажоодержувачу, була спричинена шкода у розмірі 2 767 грн. 44 коп. вартості недостачі вантажу, з урахуванням норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто.

Представником позивача 23.04.15р. надані письмові пояснення № 5404-4016 від 20.04.15р., в яких зазначає, що комерційний акт є основним документом, який засвідчує, в тому числі невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

20.04.15р. Державне підприємство "Придніпровська залізниця" подало до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому вказує на те, що у разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, відправник повинен вжити заходів, щодо запобігання видування або просипанню вантажу під час перевезення, а особливо у випадках навантаження вище рівня бортів. Таким чином, відповідач вважає, що відповідальність за нестачу вантажу повинна бути покладена на відправника а саме, позивача, який не підготував вантаж до перевезення у вагоні відкритого типу. Також, відповідач просить суд розглядати справу без участі уповноваженого представника залізниці за наявними матеріалами, які знаходяться у справі.

Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, але були належним чином повідомлені про час і місце судового засідання.

За таких обставин господарський суд вважає, що сторони не скористались своїм правом на участь представників у судовому засіданні.

Статтею 22 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

При цьому, суд вважає достатніми матеріали справи для слухання справи у відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України за наявними в ній матеріалами.

В порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України судом було прийнято вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до залізничних накладних № 43628338, № 43628429 від вантажовідправника - ПАТ "Харківський коксовий завод" на адресу позивача 05 листопада 2014 року у вагонах № 67349589, № 56009939 надійшов коксовий горішок (а. с. 11, 12).

Зазначені вагони видані позивачу згідно зі ст. 52, 129 Статуту залізниць України зі складанням комерційних актів серії АА № 061070/139, АА № 061071/140 від 06.11.2014 року (а.с. 9, 10), в яких зафіксовані ознаки незбережного перевезення, такі як наявність поглиблень та недостача у загальній кількості 3 250 кг.

При складанні комерційного акту АА № 061070/139 від 06.11.2014 року у вагоні виявлено менше проти документа на 1 600 кг горішку коксового, який у вагоні вміститися міг. У дійсності, при огляді на обеструмленій ділянці, навантаження у вагоні шапкою вище бортів 30-40 см., вантаж маркований вапном, крім наявного поглиблення над 1,2,3,4,5,6,7 люками довжиною - на всю довжину вагона, шириною 150 см., глибиною 70 см. Вагон бездвірний, люка були закриті, течі вантажу не було.

При складанні комерційного акту АА № 061071/140 від 06.11.2014 року у вагоні виявлено менше проти документа на 1 650 кг горішку коксового, який у вагоні вміститися міг. У дійсності, при огляді на обеструмленій ділянці, навантаження у вагоні шапкою вище бортів 30-40 см., вантаж маркований вапном, крім наявного поглиблення над 1,2,3,4,5,6,7 люками довжиною - на всю довжину вагона, шириною 150 см., глибиною 70 см. Вагон бездвірний, люка були закриті, течі вантажу не було.

Пунктом 2 ст. 308 Господарського кодексу України передбачено, що відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

Відповідно до ст. 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини (п. 2 ст. 924 Цивільного кодексу України).

За змістом п. 3.21 роз'яснення Президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 року за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" якщо на зворотній стороні накладної є відмітка відправника про відвантаження вантажу із "шапкою", нанесення захисного маркування, а на станцію призначення вантаж прибув фактично без "шапки", без маркування або з частково порушеним маркуванням, ця обставина може свідчити про втрату частини вантажу під час перевезення, і залізниця повинна довести відсутність своєї вини у нестачі вантажу"

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу або інших актів цивільного законодавства.

Залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству (ст. 110 Статуту залізниць України).

За змістом ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Згідно зі ст. 31 Статуту залізниць України, яка передбачає, що залізниця зобов'язана надавати під завантаження справні, придатні для перевезення відповідного вантажу, очищені від залишків вантажу, сміття, реквізиту, а в необхідних випадках - продезінфіковані вагони і контейнери.

У відповідності зі ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці та підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Статтею 23 вищезазначеного Закону передбачено наступне: перевізники несуть відповідальність за схоронність вантажу з моменту його прийняття до перевезення, до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Частиною 2 ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Статтею 920 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Як встановлено судом, розрахунок відповідальної недостачі здійснено з врахуванням норм діючого законодавства України, а саме відповідно до ст. 27 Правил видачі вантажів, оскільки при розрахунку вартості недостачі позивачем враховані 2% норми недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто), яка помножена на вартість вантажу за 1 т (2 600,00 грн.) відповідно до рахунку № 1128 від 31.10.2014 року (а. с. 14).

Згідно розрахунку за поставлену продукцію № 1128 від 31.10.14р. до загальної суми якого входить ПДВ, сплачений позивачем у повному обсязі.

На підставі викладеного та доданих до позову доказів недостача виникла з вини перевізника - ДП "Придніпровська залізниця", який не забезпечив схоронність вантажу при перевезенні коксового горішку у вищезазначеному вагоні.

З наявних матеріалів справи пошкоджень спірних вагонів не виявлено, тобто вина відповідача є доведеною, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 920 Цивільного кодексу України, ст. ст. 308, 314 Господарського кодексу України, ст. ст. 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 12, 23 Закону України "Про залізничний транспорт", ст. ст. 31, 110, 113 Статуту залізниць України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (49600, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 108; р/р 2 у ВАТ "Експресбанк", МФО 306964, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Нікопольський завод феросплавів" (53200, Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Електрометалургів, 310; п/р 9082 у ПАТ КБ "Приватбанк" м. Дніпропетровськ, МФО 305299, ) - 2 767 (дві тисячі сімсот шістдесят сім) грн. 44 коп. - майнової шкоди, 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання і може бути оскарженим протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 08.06.15р.

Суддя І.Ю. Дубінін