ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р.Справа № 916/1046/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Н.В. Комендатенко

за участю представників:

від прокуратури - Шарандак О.І.,

від позивачів:

1) Одеської міської ради - Моджук І.О.,

2) ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області - не з'явився,

від відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 6 524 663,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси звернувся до господарського суду Одеської області з позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" про стягнення заборгованості з орендної плати за землю в сумі 6524663 грн. та штрафних санкцій в сумі 1631166 грн., посилаючись на наступне.

Під час вивчення стану дотримання законодавства про плату за землю на території району встановлено факти порушення вимог закону ТОВ „Трансбуд-Залізобетон", яке зареєстровано 12.12.2007 року виконавчим комітетом Одеської міської ради та 13.12.2007 року взято на облік Державною податковою інспекцією Приморському районі м. Одеси, а з 06.05.2008 р. Товариство перебуває на обліку в ДПІ у Малиновському районі м. Одеси як платник податків за неосновним місцем обліку.

Рішенням Одеської міської ради від 16.04.2008 р. № 2844-V ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" передано в оренду строком на 25 років земельні ділянки загальною площею 10,0796 га (5,1282 га, 4,9303 га та 0,0211 га) по вул. Новікова, 5 у м. Одесі, для експлуатації і обслуговування нежилих будівель і споруд виробничо-складського комплексу будівельних матеріалів.

На підставі рішення від 16.04.2008 р. № 2844-V між Одеською міською радою та відповідачем 25.06.2008 р. укладено договір оренди землі, за умовами якого відповідачу надано в оренду земельні ділянки загальною площею 10,0796 га (5,1282 га, 4,9303 га та 0,0211 га) по вул. Новікова, 5 у м. Одесі, для експлуатації і обслуговування нежилих будівель і споруд виробничо-складського комплексу будівельних матеріалів. Вказаний договір зареєстровано в ОРФ ДП „ЦДЗК" 13.08.2008 р. за № 58.

Згідно з п. 4.1 договору орендна плата за земельні ділянки загальною площею 10,0796 га розрахована у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки і становить: за земельну ділянку площею 49303 кв. м - 440088,44 грн. на рік; за земельну ділянку площею 51282 кв.м - 457753,39 грн. на рік; за земельну ділянку площею 211 кв.м - 1883,43 грн. на рік.

Відповідно до п. 4.3 договору орендна плата вноситься за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця на протязі 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Пунктом 4.4 цього договору встановлено, що орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності. Однак, як встановлено перевіркою, ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" свої договірні обов'язки належним чином не виконує, а саме починаючи з 2009 року орендну плату за використання земельної ділянки не вносить та податкову звітність не надає.

Так, прокурор вказує, що перевірки з питань додержання ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" вимог законодавства про плату за землю ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області з 2009 р. по листопад 2014 року не проводились.

З метою нарахування та подальшого стягнення з недобросовісного землекористувача орендної плати за землю прокуратурою Малиновського району м. Одеси листом від 05.11.2014 року № (16-70)11320вих-14 доручено Державній податковій інспекції у Малиновському району м. Одеси ГУ Міндоходів в Одеській області здійснити позапланову виїзну документальну перевірку цього підприємства з питань дотримання вимог законодавства по платі за землю у 2009-2014 роках.

Відповідно до акту перевірки від 18.12.2014 р. № 6598/22-213/2 протягом 2009-2014 рр. ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" декларацій щодо розрахунку податкових зобов'язань з орендної плати за земельну ділянку по вул. Новікова, 5 у м. Одесі до податкової інспекції не надавалось. Таким чином, перевіркою повноти визначення податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2009-2014 роки встановлено їх заниження на 6524663 грн., а саме: за 2009 рік - на 1036483 грн.; за 2010 рік - на 1097636 грн.; за 2011 рік - на 1097636 грн.; за 2012 рік - на 1097636 грн.; за 2013 рік - на 1097636 грн.; за 2014 рік - на 1097636 грн.

Також прокурор зазначає, що податковою інспекцією до відповідача застосовано штрафні санкції, розмір яких відповідно до розрахунку від 18.12.2014 р. становить 1631166 грн.

Наразі прокурор посилається на те, що згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення ним діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобов'язань. У таких випадках відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення рішення. Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, вказаними в п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення.

З урахуванням вказаних положень податковим повідомленням-рішенням від 20.12.2014 р. № 000417220, направленим на адресу ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" рекомендованим листом, відповідача зобов'язано сплатити орендну плату за земельну ділянку у сумі 6524663 грн., а також 1631166,00 грн. штрафних санкцій, що разом становить 8155829 грн.

За інформацією ДПІ у Малиновському районі м. Одеси (лист від 23.02.2015 р. №1211/9/15-52-22-02), податкове рішення-повідомлення 12.02.2015 р. у зв'язку з неотриманням його адресатом повернулось до податкової інспекції, а тому сума боргу вважається узгодженою.

Так, прокурор вказує, що несплата ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" орендної плати за землю призводить до ненадходження грошових коштів до бюджету, що порушує інтереси держави, у зв'язку з чим прокурором Малиновського району м. Одеси заявлено даний про стягнення заборгованості з орендної плати за землю.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.03.2015 р. позовну заяву Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 916/1046/15-г, при цьому розгляд справи призначено в засіданні суду.

Прокурором під час розгляду справи неодноразово уточнювались позовні вимоги Так, згідно останньої уточненої позовної заяви від 07.05.2015 р. (а.с. 88-94) прокурор зменшив позовні вимоги до 6524663,00 грн., що складаються із заборгованості по орендній платі за землю. Наразі прокурор зазначив, що ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області має виступати у справі в якості третьої особи, оскільки ДПІ згідно ст.. 41 Податкового кодексу України є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної політики в частині адміністрування і стягнення податків, до яких віднесена орендна плата за землю.

Позивач - Одеська міська рада позовні вимоги прокурора підтримує.

Позивач ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області письмових пояснень по суті спору не надав, також представник у судові засідання не з'явився.

Відповідач відзив на позов не надав, також представник відповідача у судові засідання не з'явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, вказаною в позовній заяві, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб фізичних осіб-підприємців. Проте, надіслана судом копія ухвали суду про порушення провадження у справі була повернута до суду без вручення разом з рекомендованим поштовим повідомленням, що містяться в матеріалах справи, з причини неможливості вручення поштового відправлення за вказаною адресою згідно довідки Укрпошти на поштовому конверті. Також інші ухвали суду про розгляд справи повернуті до суду без вручення у зв'язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Як передбачено приписами ст. 64 ГПК України, у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Так, у пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007 № 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Крім того, у пункті 4 Інформаційного листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" від 02.06.2006 р. № 01-8/1228 зазначено, що примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Крім того, як зазначено в абз. 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

З огляду на вищевикладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Одеської міської ради від 16.04.2008 р. № 2844-V було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та передачу ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" в оренду земельних ділянок, загальною площею 10,0796 га (5,1282 га, 4,9303 га та 0,0211 га) за адресою: м. Одеса, вул. Новикова, 5 для експлуатації й обслуговування нежилих будівель та споруд виробничо-складського комплексу будівельних матеріалів, в довгострокову оренду, терміном на 25 років. Також вказаним рішенням було затверджено договір оренди земельної ділянки між Одеською міською радою та відповідачем.

25 червня 2008 р. між Одеською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до п. 1.1 договору позивач як орендодавець на підставі Закону України „Про оренду землі" та рішення Одеської міської ради від 16.04.2008 року № 2844-V передає, а орендар приймає у строкове, платне володіння, користування земельні ділянки площею 100796 кв.м (51282 кв.м, 49303 кв.м, 211 кв.м), що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Новикова, 5, згідно з планом земельної ділянки, який є невід'ємною частиною договору. Вказаний договір укладено строком на 25 років.

Згідно п. 2.3 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 14669614,62 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору орендна плата за земельні ділянки загальною площею 100796 кв.м. розрахована в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки цієї земельної ділянки та складає:

- за земельну ділянку площею 49303 кв.м - 440 088,44 грн. на рік;

- за земельну ділянку площею 51282 кв.м - 457 753,39 грн. на рік;

- за земельну ділянку площею 211 кв.м - 1883,43 грн. на рік.

Орендна плата сплачується орендарем у грошовій безготівковій формі.

В п. 4.2 договору передбачено, що розмір орендної плати встановлюється за домовленістю сторін у відповідності до розрахунку розміру орендної плати та може збільшуватись Одеською міською радою в межах передбачених законодавством, в залежності від збільшення ринкової вартості земельної ділянки яка знаходиться у користуванні.

Згідно п. 4.3. договору орендна плата вноситься за базовий податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця на протязі 30 календарних днів, слідуючих за останнім календарним днем звітного місяця, на Банк ГУДКУ в Одеській області, МФО 28011, , на рахунок одержувача - УДК у м. Одеса, місцевий бюджет Малиновського району № 007 код бюджетної класифікації 13050200.

Згідно п. 4.4 договору орендар не звільняється від орендної плати і сплачує її незалежно від результатів його господарської діяльності.

Відповідно до п. 6.1 договору оренди передача земельної ділянки в оренду здійснюється без проекту відведення. Передача земельних ділянок орендарю здійснюється у 3-хденний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі (п. 6.3 договору).

В п. 14.1 договору передбачено, що договір набирає чинності після підписання його сторонами та державної реєстрації.

Так, за положеннями ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації і на підставі ч. 1 ст. 210, ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 Земельного кодексу України та ст. 18 Закону України "Про оренду землі" є укладеним з моменту його державної реєстрації.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі був затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року N 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року N 134/2003 "Про заходи щодо створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру", який в силу ст. 106 Конституції України обов'язковий до виконання на території України, на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов'язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, договорів оренди земельних ділянок.

Як вбачається зі змісту вказаного договору оренди землі, вказаний договір був зареєстрований в Одеському міському управлінні Одеської регіональної філії ДП „Центр державного земельного кадастру", про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 13 серпня 2008 року за № 58.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, Одеська міська рада (орендодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" (орендар) склали акт прийому-передачі земельних ділянок за адресою: м. Одеса, вул. Новикова, 5, що передається в оренду ТОВ „Трансбуд-Залізобетон", відповідно до якого відповідачу було фактично передано в оренду земельні ділянки загальною площею 10,0796 га (5,1282 га, 4,9303 га та 0,0211 га) на виконання умов вищевказаного договору оренди від 25.06.2008 р.

Таким чином, після державної реєстрації договору оренди землі та складання акту приймання-передачі земельної ділянки відповідач набув право оренди земельних ділянок загальною площею 100796 кв.м.

Між тим, як вказує прокурор, відповідачем неналежним чином виконуються зобов'язання за вказаним договором оренди від 25.06.2008 року щодо внесення орендної плати.

Разом з тим, як з'ясовано судом та не оспорено відповідачем, останнім орендна плата не сплачувалась за період з 2009 року по 2014 рік, тому заборгованість за вказаний період склала 6524663 грн., а саме: за 2009 рік - 1036483 грн.; за 2010 рік - 1097636 грн.; за 2011 рік - 1097636 грн.; за 2012 рік - 1097636 грн.; за 2013 рік - 1097636 грн.; за 2014 рік - 1097636 грн. Зазначене підтверджується також актом перевірки ДПІ у Малиновському районі ГУ Міндоходів в Одеській області від 18.12.2014 р. № 6598/22-213/2.

Згідно положень ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (ст. 759 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. Згідно п. 6 названої статті до відносин оренди застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Крім того, за приписами ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Ст. 21 вказаного Закону визначало, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України "Про плату за землю").

Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Податкового кодексу України" від 02.12.2010р. № 2756-VІ було внесено зміни до статті 21 Закону України „Про оренду землі", у зв'язку з чим вказана стаття закону була викладена у такій редакції: „Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України)...".

Так, пунктом 288.1. ст. 288 Податкового кодексу України передбачено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.

Пунктом 288.4. ст. 288 вказаного Кодексу передбачено, що розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Відповідно до п. 288.5. ст. 288 того ж Кодексу розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди.

Відповідно до п. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно приписів ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до підпункту „в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату..

Ч. 3 ст. 285 ГК України визначено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Так, несплата відповідачем орендної плати за вище вказаним договором оренди є порушенням вимог чинного законодавства та умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України.

В свою чергу невиконання зобов'язання або виконання зобов'язання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що мало місце у даному випадку (невнесення відповідачем орендної плати) згідно ст. 610 Цивільного кодексу України є порушенням зобов'язання, зокрема з боку відповідача.

З огляду на вищенаведені положення законодавства та враховуючи неналежне виконання відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати, що не спростовано відповідачем, суд вважає обґрунтованими вимоги прокурора про стягнення з відповідача заборгованості по орендній платі за 2009-2014 рр. в загальному розмірі 6524663 грн.

При цьому слід зазначити, що наявність спірної суми заборгованості по орендній платі відповідач не спростував. Адже, частиною другою статті 22 ГПК України, передбачено, що сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів, заявляти клопотання тощо. Обґрунтовувати свої вимоги і заперечення поданими суду доказами (ч. 2 ст. 43 ГПК України), якими в силу ст. 32 ГПК України є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно зі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Разом з тим слід зазначити, що чинним процесуальним законодавством передбачено право прокурора на звернення до господарського суду в інтересах держави з позовною заявою, в якій прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 5 статті 121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадян або держави в суді у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 36-1 Закону України „Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва у суді інтересів держави - наявність порушень або загрози порушень економічних, політичних та інших державних інтересів внаслідок протиправних дій (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб, що вчиняються у відносинах між ними або з державою. Формами представництва є: 1) звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб; 2) участь у розгляді судами справ; 3) внесення апеляційного, касаційного подання на судові рішення або заяви про їх перегляд за нововиявленими обставинами. З метою вирішення питання наявності підстав для внесення касаційного подання у справі, розглянутій без участі прокурора, прокурор має право знайомитися з матеріалами справи в суді, робити виписки з неї, отримувати копії документів, що знаходяться у справі. Прокурор самостійно визначає підстави для представництва у судах, форму його здійснення і може здійснювати представництво в будь-якій стадії судочинства в порядку, передбаченому процесуальним законом.

Частина перша статті 2 Господарського процесуального кодексу України, в якій визначено підстави порушення справ у господарському суді, відносить до таких підстав позовні заяви прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Відповідно до положень частини третьої цієї статті прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, у позовній заяві самостійно визначає, у чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Як зазначено в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 квітня 1999 року N 3-рп/99, поняття „орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах", що міститься в частині другій статті 2 ГПК України, означає орган, на який державою покладено обов'язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави.

Так, слід зазначити, що Одеська міська рада є уповноваженим державою органом виконавчої влади у земельних правовідносинах, що здійснює повноваження суб'єкта права комунальної власності на землю, права якого порушено з боку відповідача. Тому у даних спірних правовідносинах саме Одеська міська рада може виступати позивачем, адже за положеннями п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України повноваження щодо розпорядження землями у межах міста Одеси покладено на Одеську міську раду.

Відтак, суд вважає представництво інтересів позивача - Одеської міської ради прокуратурою цілком правомірним та належним чином обґрунтованим.

Щодо заявлених прокурором вимог в особі ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області, яку в подальшому прокурор вказує як третю особу суд зазначає наступне. Так, положення ГПК України не передбачають можливості заміни визначеного прокурором у позові про захист інтересів держави позивача на третю особу, адже останню може бути залучено судом за правилами ст. 27 ГПК України. Відтак, судом розглядаються вимоги прокурора у вказаному в позові суб'єктному складі.

Наразі представництво інтересів держави в особі вказаної ДПІ прокурор обґрунтовує тим, що ДПІ згідно ст. 41 Податкового кодексу України є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування єдиної державної політики в частині адміністрування і стягнення податків, до яких віднесена орендна плата за землю. При цьому прокурор посилається на те, що згідно з п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків, якщо: платник податків не подає в установлені строки податкову декларацію, а при здійсненні заходів податкового контролю встановлено факти здійснення ним діяльності, що призвела до виникнення об'єктів оподаткування; дані перевірок результатів діяльності платника податків свідчать про заниження суми його податкових зобов'язань. У таких випадках відповідно до ст. 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення рішення. Відповідно до п. 57.3 ст. 57 Податкового кодексу України у разі визначення грошового зобов'язання контролюючим органом за підставами, вказаними в п. 54.3 ст. 54 цього Кодексу, платник податків зобов'язаний сплатити нараховану суму грошового зобов'язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення. Так, згідно податкового повідомлення-рішення від 20.12.2014 р. № 000417220, направленого на адресу ТОВ „Трансбуд-Залізобетон" рекомендованим листом, відповідача зобов'язано сплатити орендну плату за земельну ділянку у сумі 6524663 грн., а також штрафні санкції. У зв'язку з неотриманням відповідачем вказаного податкового повідомлення-рішення зазначена в ньому сума боргу вважається узгодженою, про що вказано у листі ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 23.02.2015 р. №1211/9/15-52-22-02.

Однак, земельний податок і орендна плата за своєю правовою природою є різними видами платежів, які мають різний порядок обчислення та нарахування (постанова ВСУ від 08.04.2015 р. № 916/2439/14).

Так, виходячи з системного аналізу норм законодавства України, орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває в державній або в комунальній власності є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (частина перша статті 21 Закону України "Про оренду землі", підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України). При цьому підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди такої земельної ділянки (частина друга статті 21 Закону України "Про оренду землі", пункт 288.1 статті 288 ПК України). У зв'язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві (стаття 21 Закону України "Про оренду землі", стаття 288 ПК України), то право на стягнення заборгованості з орендної плати має саме орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК порядку.

Враховуючи зміст позовних вимог та з огляду на визначені прокурором у позові підстави участі ДПІ у даному спорі, суд вважає, що остання виступає у даному спорі як суб'єкт владних повноважень. В свою чергу даний спір в частині вимог прокурора, заявлених в особі ДПІ, не підвідомчий господарському суду, оскільки є публічно-правовим.

Згідно з п. 4 і 5 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України.

Так, суб'єкт владних повноважень може бути позивачем у справі лише у випадках, прямо передбачених Конституцією чи законом України. З цього випливає, що звернення до суду є способом реалізації компетенції такого суб'єкта, а тому повинно відбуватися в межах, у спосіб та в порядку, передбаченому законом. Суб'єкт владних повноважень звертається до суду не за захистом своїх порушених прав чи інтересів, а тому що законом передбачений такий спосіб здійснення повноважень.

Згідно положень п. 17 Постанови Пленуму ВГСУ від 24 жовтня 2011 року N 10 „Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" до компетенції господарських судів не відноситься розгляд справ, зокрема, за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню у господарських судах України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, господарський суд вважає за необхідне припинити провадження у даній справі в частині вимог Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 6524663,00 грн.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги прокурора частково відповідають вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат по даній справі господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати та розмір судового збору визначені Законом України від 08.07.2011 р. „Про судовий збір" (зі змінами із змінами і доповненнями, внесеними Законом України від 6 жовтня 2011 року N 3828-VI), який набрав чинності 01 листопада 2011 р.

Так, згідно підпунктів 1, 2 пункту 2 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру становить 1 розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подана відповідна заява, тобто у 2015 році - 1218,00 грн.

Згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, господарський суд має право покласти на неї судовий збір незалежно від результатів вирішення спору. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Як зазначено в п. 4.6 Постанови Пленуму ВГСУ № 7 від 21.02.2013 р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" (із змінами та доповн.), приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору; у разі ж повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача (так само повністю або пропорційно задоволеним вимогам), за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор.

Враховуючи вищенаведене та те, що рішення відбулось на користь позивача - Одеської міськради, яка звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору в розмірі 73080,00 грн. (60 розмірів мінімальних заробітних плат) до державного бюджету покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради та Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 6524663,00 грн. задовольнити частково.

2. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" (65026, м. Одеса, площа Катерининська, буд. 4; ) на користь Одеської міської ради (65004, м. Одеса, площа Думська, 1; ) в дохід бюджету (р/р № 0007 в УДКСУ у м. Одесі ГУДКСУ в Одеській області, МФО 28011, ) заборгованість з орендної плати за землю в сумі 6524663/шість мільйонів п'ятсот двадцять чотири тисячі шістсот шістдесят три/грн. 00 коп.

3. Провадження у справі в частині вимог Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної податкової інспекції у Малиновському районі м. Одеси Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 6524663,00 грн. припинити.

4. СТЯГНУТИ з Товариства з обмеженою відповідальністю „Трансбуд-Залізобетон" (65026, м. Одеса, площа Катерининська, буд. 4; ) на користь державного бюджету (рахунок № 3008; отримувач: УК у м. Одесі/Приморський район, ; банк отримувача: ГУ ДКСУ в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001; код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 73080/сімдесят три тисячі вісімдесят/грн. 00 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено та підписано 02 червня 2015 р.

Суддя В.С. Петров