РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015№910/6281/14

За позовомНаціонального банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області
до третя особа Приватного акціонерного товариства "Сеніко" Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Даніель"
прозвернення стягнення на предмет іпотеки

Головуючий суддя Літвінова М.Є.

Судді Головіна К.І.

Грєхова О.А.

Представники сторін:

від позивача: Таболін О.С. - представник за дов.;

від відповідача: Карпунов І.О. - представник за дов.;

від третьої особи: Леус М.Д. - представник за дов.

У судовому засіданні 03.08.2014, на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву та Київській області звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "СЕНІКО" про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 28.12.2012 для задоволення вимог за договором №01 від 28.12.2012.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.04.2014 порушено провадження у справі №910/76281/14, розгляд справи призначений на 12.05.2014.

12.05.2014 позивач звернувся до суду із заявою про уточнення позовних вимог, яку суд розглянув та встановив наступне.

Відповідно до п. 3.11. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову.

Враховуючи вищевикладене та зміст клопотання про уточнення позовних вимог, суд дійшов висновку, що дані уточнення по своїй суті є збільшенням позовних вимог, що відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, а отже подальший розгляд справи здійснюється щодо вимог позивача зазначених в уточнення позовних вимог від 12.05.2015, в яких містяться наступні вимоги: звернути стягнення на предмети іпотеки за іпотечним договором від 28.12.2012, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. за реєстровим № 3628, а саме: майновий комплекс - 22- і цегляні будівлі (літ. А, Б, В, Г, Д, Е, З, К, Л, Ж, М, Н, С, Т, Ф, Ш, О, П, Р, Х, Щ, Ч) загальною площею 5765,90 кв.м. (реєстровий номер 38604111), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Зрошувальна, 19, для задоволення вимог Національного банку за договором про надання надання стабілізаційного кредиту від 28.12.2012 №01 на загальну суму 74 939 285,22 грн. в тому числі, заборгованість за кредитом 73 097 303,42 грн., прострочені проценти - 1 793 006,01 грн., пеня за прострочений кредит - 48 975, 79 грн.

В судовому засіданні 12.05.2014 оголошено перерву на 19.05.2014 в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

19.05.2014 в порядку ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву на 21.05.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.05.2014 розгляд справи відкладено на 04.06.2014.

Розпорядженням заступника Голови господарського суду міста Києва від 04.06.2014, у зв'язку з перебуванням судді Літвінової М.Є. на лікарняному, справу передано на розгляд судді Мельнику В.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.06.2014 справу №910/6281/14 прийнято до провадження судді Мельника В.І., розгляд призначений на 18.06.2014.

У зв'язку з виходом судді Літвінової М.Є. з лікарняного, розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 16.06.2014, справу передано на розгляд судді Літвіновій М.Є.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 16.06.2014 справу №910/6281/14 прийнято до провадження судді Літвінової М.Є., розгляд призначений на 18.06.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2014, в порядку статті 77 ГПК України, розгляд справи відкладений на 14.07.2014.

В судовому засіданні 14.07.2014, в порядку статті 77 ГПК України, оголошено перерву до 21.07.2014.

В судовому засіданні 21.07.2014, в порядку статті 77 ГПК України, оголошено перерву до 28.07.2014.

В судовому засіданні 28.07.2014, в порядку статті 77 ГПК України, оголошено перерву до 11.08.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.08.2014 розгляд справи відкладено на 18.08.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2014, в порядку ст. 77 ГПК України, розгляд справи відкладено.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2014 суд з власної ініціативи призначив колегіальний розгляд справи.

Розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 18.08.2014 справу №910/6281/14 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Борисенко І.І., суддя Головіна К.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.08.2014 справу прийнято до провадження колегії суддів, розгляд справи призначений на 01.09.2014.

В судовому засіданні 01.09.2014, в порядку ст.77 ГПК України, оголошено перерву на 03.09.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.09.2014 у справі №910/6281/14 призначено проведення судової оціночно-будівельної експертизи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 03.09.2014 провадження у справі №910/6281/14 зупинено до проведення судової експертизи, а матеріали справи скеровано до Київського науково-дослідноого інституту судових експертиз.

04.12.2014 через відділ діловодства господарського суду міста Києва від Київського науково-дослідноого інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

Запитом №06-37.1/3842/14 від 09.12.2014 суд витребував матеріали справи №910/6281/14 від Київського науково-дослідноого інституту судових експертиз, з метою витребування необхідних документів для вирішення питань, поставлених перед експертизою.

Розпорядженням в.о. Голови господарського суду міста Києва від 26.12.2014, у зв'язку з перебуванням судді Борисенко І.І. на лікарняному, справу №910/6281/14 передано на розгляд колегії суддів у наступному складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Грєхова О.А., суддя Головіна К.І.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.12.2014 справу №910/6281/14 прийнято до провадження колегії суддів у складі: головуюча суддя Літвінова М.Є., суддя Грєхова О.А., суддя Головіна К.І., розгляд справи призначений на 12.01.2015.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 12.01.2015, в порядку ст.ст. 41, 79 ГПК України зупинено провадження у справі, а матеріали справи направлені Київському науково - дослідному інституту судових експертиз для проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою від 28.04.2015, провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 20.05.2015.

Ухвалою від 20.05.2015 відкладено розгляд справи на 03.06.2015.

Арбітражний керуючий заявив клопотання про припинення провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України, яке судом задоволено частково.

В судовому засіданні 03.06.2015, на підставі ч.2 ст.85 ГПК України, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

28.12.2012 між Національним банком України (кредитор) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Даніель" (позичальник) укладено договір № 01 про надання стабілізаційного кредиту (далі - кредитний договір, договір), за умовами якого кредитор надає позичальнику стабілізаційний кредит для підтримки ліквідності у сумі 80 000 000,00 грн. на строк з 03.01.2013 до 31.12.2014.

Кредит має бути освоєний до 25.01.2013.

Процентна ставка за користування кредитом встановлюється на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентних пункти.

Станом на 28.12.2012 процентна ставка за користування кредитом становить 9,5 % (облікова ставка 7,5%).

Процентна ставка за стабілізаційним кредитом є змінною, їїх розмір визначається в річних процентах на рівні облікової ставки Національного банку України плюс два процентни пункти (п. 1.1).

Повернення кредиту здійснюється за наступним графіком, який зазначений в п. 1.2 Договору.

Відповідно до п. 1.4 Договору, позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день поточного місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту.

Черговість погашення платежів сторони погодили в п. 1.9 Договору.

Пунктом 2.2.8 Договору, визначено, що кредито має право пропонувати позичальнику достроково повернути кредит (повністю або частково), аналіз стану ліквідності позичальника (з урахуванням динаміки приросту коштів клієнтів, обсягів кредитування та перевищення значень нормативів ліквідності над установленими НБ нормативними значеннями)засвідчить наявність коштів, які банк може спрямувати на повернення заборгованості за кредитом Національного банку.

Позичальник, в свою чергу, відповідно до п. 2.3.1 Договору, зобовзується своєчасно та в повному обсязі виконувати зобов'язання відповідно до умов Кредитного договору, в тому числі кредитору суму кредиту у терміни зазначені в п. 1.1 договору та проценти за користування кредитом.

Такод, п. 2.3.11 Договору передбачено, обов'язок позичальника достроково повернути кредит (повністю або частково), проценти за користування ним, сплатити пеню (у разі наявності), за вимогою кредитора, у разі погіршення фінансового стаану позичальника.

До Кредитного договору сторони уклали ряд додаткових договорів, які долучені до матерів справи.

На виконання умов договору позивач видав відповідачу кредит на загальну суму 80 000 000,00 грн.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В якості забезпечення виконань зобов'язань за договором № 01 від 28.12.2012 укладено договір іпотеки (нерухомого майна) від 28.12.2012, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовою В.Ю. та зареєстровано в реєстрі за №3628.

Національний банк України свої зобов'язання по кредитному договору №01 від 28.12.2012 виконав, проте ПАТ КБ Даніель" свої зобов'язання перед НБУ за кредитним договором не виконало належним чином.

З довідки позивача та виписок з рахунків вбачається, що заборгованість ПАТ "КБ "Даніель" за кредитним договором №01 від 28.12.2012 становить 74 939 285,22 грн. (73 097 303,42 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 1 793 006,01 грн. заборгованість за прострочення оплати відсотків, 48 975,79 грн. - пеня за прострочення оплати кредиту).

Відповідно до п. 1 Договору іпотеки, він забезпечує вимоги іпотекодержателя, що випливають з договору про надання стабілізаційного кредиту від 28.12.2012 №01 та будь-яких додаткових договорів до нього та тих, що будуть укладені в майбутньому.

Предметом іпотеки є цілісний майновий комплекс 22- і цегляні будівлі (літ. А, Б, В, Г, Д, Е, З, К, Л, Ж, М, Н, С, Т, Ф, Ш, О, П, Р, Х, Щ, Ч) загальною площею 5765,90 кв.м.

Право власності на предмет іпотеки належать іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 25.06.1996 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рильською Л.С. по реєстру № 2111.Право власності зареєстроване 26.06.1996 Бюро технічної інвентаризації м. Києва в реєстровій книзі за № 105-з та перереєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14.12.2012.

Місце розташування: м. Київ, вул. Зрошувальна, 19.

Ринкова вартість предмета іпотеки згідно з звітом про незалежну оцінку ринкової вартості майна, станом на 07.12.2012 становить 66 000 000,00 грн. (п. 5.1 Договоур іпотеки).

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за умова договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, вирати на утримання предметів іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог (п. 15.10 Договору іпотеки).

Відповідно до п. 20 Договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється у випадках передбачених умовами цього Договору, відповідно до ст. 24 та розділу 5 Закону України "Про іпотеку" на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з п. 24 цього Договору.

Зобов'язання, які випливають з договору № 01, забезпечуються зокрема майновим комплексом, що знаходиться в м. Києві по вул. Зрошувальній,19 (п.1.8).

Відповідно до розділу 3 Кредитного договору, він вважається укладеним з дати його підписання і діє до повного виконання сторонами, взятих на себе зобов'язань, що не звільняє сторони від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Постановою національного банку України від 16.01.2014 №14 Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Даніель" віднесено до категорії неплатоспроможних.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до рішення від 16.01.2014 №1 у банку з 17.01.2014 до 16.04.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 15.04.2014 № 217 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "КБ "Даніель" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 16.04.2014 № 29 про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ "КБ "Даніель" (далі - ПАТ "КБ "Даніель") та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "КБ "Даніель" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду.

Відповідно до Додаткового договору №1 від 15.03.2013 до Кредитного договору, пунктом 23.20 сторони погодили, надати у строк до 21.08.2013 пакет документів для оформлення у заставу за стабілізаційним кредитом інших державних цінних паперів на загальну суму 8 000 000,00 грн. або повернути частину заборгованості за кредитом, пропорційно зменшенню розміру забезпеченню.

Як свідчать пояснення позивача та матеріали справи, банк не надав забезпечення у вказаному розмірі, натомість 05.09.2013 погашено 5 000 000,00 грн., а всього за період з 05.09.2013 по 16.01.2014 погашено 6 902 696,58 грн.

Таким чином, у кредитора виникла заборгованість за тілом кредиту до настання строку визначеного в п. 1.2 Кредитного договору, у зв'язку з незабезпеченістю такого кредиту.

Таким чином, на лист Головного управління НБУ від 15.10.2013 №06-104/15988 стосовно невиконання умов Договору, ПАТ "КБ "Даніель" листом №1-04-3782 від 16.10.2013 повідомив Головне управління, що у термін встановлений для повішення кредиту у розмірі 1, 64 млн. грн.. до 16.10.2013 є неможливим, оскільки на даний час банк немає коштіву вказаних обсягах. Тому враховуючи наведене, банк просив НБУ розглянути можливість переносу сплати заборгованості за кредитом у розмірі 1,64 млн. грн. у грудні 2013 року-січні 2014 року, сплату якої гарантував.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за кредитним договором позивач нарахував відповідачу пеню за несплачений кредит в розмірі 48 975,79 грн. нараховану за період з 17.10.2013 по 16.01.2014.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.1.7 Кредитного договору, за несвоєчасне виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором нараховується пеня в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного абнку, що діяла в період прострочення виконання зобов'язань.

Згідно зі ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно.

Відповідно до ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов»язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

13.02.2014 Головне управління НБУ звернулось до ПАТ "Сеніко" з вимогою про сплату заборгованості протягом тридцяти днів з дати отримання вимоги, враховуючи п. 15.8.2 Договору іпотеки ( докази направлення вимогив матеріалах справи).

Вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом також встановлено, що ухвалою господарського суду міста Києва від 21.10.2014 у справі "№910/21840/14 порушено провадження у справі про банкрутство Приватного акціонерного товариства "Сеніко" (код 24085886), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів з 21.10.2014.

Постановою господарського суду міста Києва від 04.11.14 визнано ПАТ "СЕНІКО" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута голову ліквідаційної комісії приватного підприємства "СЕНІКО" Гусара І.О.; зобов'язано ліквідатора провести ліквідаційну процедуру та надати суду свій звіт та ліквідаційний баланс банкрута та призначено судове засідання для його розгляду поданого ліквідатором звіту та ліквідаційного балансу боржника на 03.11.15.

Ухвалою від 10.03.2015 у справуі №910/21840/14 визнано кредиторами ПАТ "СЕНІКО": Державну податкову інспекцію у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 23; ідентифікаційний код 38745056) на суму 68.432,51 грн. вимог шостої черги; винесено окремо до реєстру вимог кредиторів вимоги Головного Управління Національного банку України по м. Києву і Київській області (04070, м. Київ, Контрактова площа, 2-Б; ідентифікаційний код 09321020) на суму 66.000.000, 00 грн., як такі, що забезпечені заставою майна боржника (що підтверджуються витягом з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна № 39717071 від 29.12.12 та договором іпотеки № 2623 від 28.12.12 укладеним між Головним Управлінням Національного банку України по м. Києву і Київській області та приватним акціонерним товариством "СЕНІКО").

Затверджено реєстр вимог кредиторів станом на 10.03.15 на загальну суму 66.068.432,51 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 17 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у разі звернення позивача із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство після винесення ухвали господарського суду за результатами розгляду цих вимог позовне провадження підлягає припиненню на підставі пункту 2 частини першої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, з урахуванням наведеного, провадження в частині основного боргу у розмірі 66 000 000,00 грн. підлягає припиненню в порядку п. 2 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позивач звернувся з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки 04.04.2014 року, відповідно до штемпеля УДППЗ "Укрпошта" на конверті при надсиланні позовної заяви до суду.

У матеріалах справи відсутні будь-які належні докази щодо звернення позивача до відповідача з кредиторськими вимогами в межах справи про банкрутство по договору іпотеки від 28.12.2012 у розмірі 8 939 285, 22 грн. та затвердження відповідного реєстру вимог кредиторів за результатами їх розгляду.

Згідно ч. 15 ст. 16 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» з моменту порушення провадження у справі про банкрутство пред'явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до п. 3 ст.17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» якщо позивач не звернувся у тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство, суд, який розглядає позовну заяву, після закінчення тридцятиденного строку з моменту офіційного оприлюднення поновлює позовне провадження та відмовляє у задоволенні позову.

Згідно ч. 4 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що позивач не заявив кредиторські вимоги як кредитора до відповідача в межах справи про банкротство та встановленого законом строку у розмірі 8 939 285,22 грн. (доказів протилежного суду не надано) та відповідно право позивача не порушено, тому суд вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню в цій частині.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 49, 82-85, п. 2 ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1.Провадження у справі в частині основного боргу у розмірі 66 000 000,00 грн. припинити.

2.В іншій частині позовних вимог відмовити.

3.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання

повного тексту рішення: 08.06.2015.

Головуючий суддя М.Є. Літвінова

Судді К.І. Головіна

О.А. Грєхова