ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

28.04.2015р. Справа № 917/505/15

за позовом Першого заступника прокурора міста Полтави, вул. В.Козака, 1, м. Полтава, Полтавська область,36020, в інтересах держави в особі: Державної екологічної інспекції у Полтавській області, вул. Коцюбинського,6, м. Полтава, 36014

до Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод", вул. Гайового, 30, м. Полтава, Полтавська область,36005

про стягнення 533772,72 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: Деряга М.О.посв. від 21.01.2015 року

від відповідача: Магда В.А. дов. від 29.01.2015року

від прокурора: Деряга М.О.посв. від 21.01.2015 року

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про 533772,72 грн., збитків завданих самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозволу на спеціальне водовикористання.

В судовому засідання 28.04.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення та дату складення повного тексту судового рішення ( 07.05. 2015р.)

14.04.2015 року за вхідним № 5250(канцелярії суду) представник відповідача В.А.Магда подала відзив з додатками та в тексті якого просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві - а.с. 39-70. Суд відзив з додатками прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

23.04.2015року за вхідним № 6029(канцелярії суду) представник відповідача В.А.Магда подала додаткові пояснення з додатками,а саме: копією звіту про використання води по формі 2-ТП(водгосп) за 2014 рік; докази направлення додаткових пояснень по справі позивачу. Суд їх прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи - а.с. 78-81.

28.04.2015 року за вхідним № 6294(канцелярії суду) представник державної екологічної інспекції у Полтавській області Хоміч Л.В. подала клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме світлокопій: наказу № 388/01-03 від 22.07.2014р.; листа за вих. № 5/7395 від 17.07.2014р. слідчого СВ ПМУ УМВС України в Полтавській області К.Т. Расулова; постанови про призначення позапланової перевірки від 17 липня 2014р. слідчого СВ ПМУ УМВС України в Полтавській області К.Т. Расулова; вих. № 1088/01-14/02-20 від 27.04.2015р. за підписом представника державної екологічної інспекції у Полтавській області Хоміч Л.В.; довіреності, направлення за вих. № 406/01-01-14 від 22.07.2014р.; акту № 406/01-01-14 від 29.07.2014р.; претензії за вих. № 154/0208 ( 3263,01-14/09-15 від 04.08.14р.; припису № 56-09-21 від 30.07.2014р.; протоколу № 003411 від 29.07.2014р.; квитанцій № 197/197; 198/198; довідки до акту перевірки № 70-08-23 від 25.07.2014р.; дозволу на спеціальне водокористування № 2080 від 18.08.2008р.-а.с.82- 107. Суд клопотання з додатками прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

28.04.2015 року за вхідним № 6299 (канцелярії суду) представник відповідача Магда В.А. подала клопотання про залучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме світлокопій: платіжних доручень № 226 від 19 .02.2014р.; № 694 від 20.05.2014р.; № 1810 від 18.11.2014р.; № 1272 від 18.08.2014р. про оплату збору за спец використання поверхневих та підземних вод; листа голові Держслужби геології та надр України № 85-17/11 від 14.02.2014р.; угоди № 3001 про умови користування надрами з метою видобування корисним копалин від 18.08.2014р. з додатками -а.с. 108-118. Суд клопотання з додатками прийняв до розгляду та залучив до матеріалів справи.

З огляду на вищевикладене, та достатністю документальних доказів в матеріалах справи для її розгляду по суті, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами відповідно до статті 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного:

Державною екологічною інспекцією у Полтавській області у період з 23.07.2014 року по 29.07.2014 року проведено позапланову перевірку (акт перевірки № 406/01-01-14) додержання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Публічне акціонерне товариство " Тепловозоремонтний завод" (далі - ПАТ "Тепловозоремонтний завод"). Перевіркою встановлено, що 14 грудня 1993 року орендному підприємству Полтавський

" Тепловозоремонтний завод" на підставі рішення виконкому Полтавської міської ради народних депутатів від 10 листопада 1993 року № 399 було видано ДЕРЖАВНИЙ А К Т на право постійного користування землею серія ПЛ для постійного користування 28,69 гектарів у постійне користування для розміщення та експлуатації заводу. В подальшому орендне підприємство було реформоване у ВАТ "Тепловозоремонтний завод", код 13962568, а потім у Публічне акціонерне товариство " Тепловозоремонтний завод"- а.с.46- 52.

За результатами перевірки було складено АКТ №406/01-01-14. Водопостачання на пiдприємствi здiйснює на пiдставi виданого Міністерством екології та природних ресурсів України спецiального дозволу на користування надрами вiд 12 травня 2003 року реєстраційний номер 3001 (видобування підземних вод для господарсько - питного водопостачання ) - терміном дії ліцензії 15 (п'ятнадцять) років; та спеціального дозволу на користування надрами Державною службою геології та надр України, реєстраційний номер 3001 від 12 травня 2003 року на підставі наказу від 10.07.2014 року № 224 - а.с. 44-45. Державною екологічною інспекцією у Полтавській області у період з 23.07.2014 року по 29.07.2014 року проведено позапланову перевірку (акт перевірки № 406/01-01-14) додержання вимог природоохоронного законодавства в діяльності Публічне акціонерне товариство "Тепловозоремонтний завод" (далі - ПАТ "Тепловозоремонтний завод"). ПАТ "Тепловозоремонтний завод" видано дозвіл на спеціальне водокористування від 18.08.2008 року № 2080, термін дії якого закінчився 12.08.2013 року - а.с. 105-107.

ПАТ '' Тепловозоремонтний завод '' є власником двох артезiанських свердловин: свердловина №1- глибина 382,5м., дебіт 70,0 мЗ /год ; свердловина № 2- глибина 376м., дебіт 70,0 мЗ /год . Предствавлено дозвіл на спеціальне водокористування від 18.08 № 2080. Термін дії дозволу по 12.08.2013, виданий ВАТ '' ТРЗ'' на свердловини, що знаходяться на території підприємства. Згідно дозволу джерело водопостачання: технічна вода БМЕУ-6; питна вода - з 2-х (двох) водних свердловин. Мета водокористування технічної і питної води на виробничі і господарсько-побутові потреби підприємства, водо забезпечення вторинних водокористувачів. Ліміт забору -129,619 тис. мЗ /рік; 357,64 мЗ /добу. Ліміт використання -127,619 тис. мЗ /рік; 349,64 мЗ /добу. Обсяг води отриманої від Полтавського БМЕУ-6 не більше 217,933 тис. тис. мЗ /рік; 897,07 мЗ /добу. Термін дії попереднього дозволу на спеціальне водокористування - закінчився 12.08.2013р. Припис Держекоінспекції від 06.02.2014 № 05-09- 21 ПАТ '' ТРЗ'' не виконано, що є порушенням ст. 20-2 Закону України '' Про охорону навколишнього природного середовища'', ст.. Закону України '' Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності''. ПАТ ''ТРЗ'' з 13.08.2013 здійснює видобування підземних з свердловини №1 та №2 розташованих на території заводу на господарсько - побутові потреби підприємства самовільно, при відсутності дозволу на спеціальне водокористування, що є порушенням статті 44 Водного Кодексу України.

Перевіркою органу державного контролю встановлено, що товариство здійснювало самовільний забір води без дозволу на спеціальне водокористування у період з 01.02.2014 року по 16.07.2014 року. Своїми діями ПАТ "Тепловозоремонтний завод" порушило вимоги п. 9 ст. 44, ст.ст. 48, 49 Водного кодексу України, згідно яких спеціальне водокористування здійснюється виключно на підставі дозволу, який видається державними органами охорони навколишнього природного середовища і є платним.

Об'єм самовільно забраної води із свердловин підприємства, згідно з довідкою № 70-08-23 від 25.07.2014 року, наданою ПАТ "Тепловозоремонтний завод" становить: з 01.02.2014 року по 31.03.2013 року - 4360 м3 води, з 01.04.2014 року по 16.07.2014року - 8404 м3води - а.с.28-31; 53-68.

Відповідно до п. 9.2 " Методики розрахунку розмiрiв вiдшкодування збиткiв, заподiяних державi внаслiдок порушення законодавства про охорону та рацiональне використання водних ресурсiв, затвердженої наказом Мiнiстерства охорони навколишнього природного середовища України вiд 20 липня 2009 року № 389 (iз змiнами згiдно з наказом Мiнiстерства екологiї та природних ресурсiв України вiд 30 червня 2012 року № 220 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 року за № 767/16783 (далі - Методика), фактичний об'єм води, що використовується самовільно без дозвільних документів, визначається на основі даних: первинної документації, статистичної звітності, ліміту забору та використання води, індивідуальних норм водоспоживання та водовідведення або довідки суб'єкта господарювання за підписом керівника, завіреної печаткою.), проведено розрахунок збиткiв, заподiяних державi внаслiдок самовiльного використання водних ресурсiв за вiдсутностi спецiального дозволу на користування надрами, розмiр яких становить 533772 грн. 72 коп. - а.с. 28-31; 53-68.

Державною екологічною інспекцією у Полтавській області, враховуючи очевидний характер допущених порушень, на адресу ПАТ "Тепловозоремонтний завод" 04.08.2014 року направлено претензію № 154/02-08 про добровільне відшкодування збитків, завданих самовільним водокористуванням, на суму 533772 грн. 72 коп., яка товариством не сплачена - а.с.98-99.

Вiдмова ПАТ '' Тепловозоремонтний завод '' вiдшкодувати державi заподiянi збитки у добровiльному порядку стала пiдставою для звернення прокурора з такими вимогами до господарського суду.

Стаття 111 Водного кодексу України визначає, що підприємства, установи, організації і громадяни України, а також іноземні юридичні і фізичні особи та особи без громадянства зобов'язані відшкодувати збитки, завдані ними внаслідок порушень водного законодавства, в розмірах і порядку, встановлених законодавством України. Відшкодування збитків, завданих внаслідок порушень водного законодавства, не звільняє винних від збору за спеціальне водокористування, а також від необхідності здійснення заходів щодо ліквідації шкідливих наслідків. Притягнення винних у порушенні водного законодавства до відповідальності не звільняє їх від обов'язку відшкодування збитків, завданих ними внаслідок порушення водного законодавства.

Відповідно до ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Стаття 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (далi - Закон) передбачає, що використання природних ресурсiв в Українi здiйснюється в порядку загального i спецiального використання природних ресурсiв. В порядку спецiального використання природних ресурсiв громадянам, пiдприємствам, установам i органiзацiям надаються у володiння, користування або оренду природнi ресурси на пiдставi спецiальних дозволiв, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здiйснення виробничої та iншої дiяльностi, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пiльгових умовах.

Статтями 68, 69 Закону встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та iншим законодавством України дисциплiнарну, адмiнiстративну, цивiльну i кримiнальну вiдповiдальнiсть. Шкода, заподiяна внаслiдок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, пiдлягає компенсацiї в повному обсязi.

Частиною 1 статтi 149, статтею 151 ГК України також передбачено, що суб'єкти господарювання використовують у господарськiй дiяльностi природнi ресурси в порядку спецiального або загального природокористування вiдповiдно до цього Кодексу та iнших законiв. Суб'єктам господарювання для здiйснення господарської дiяльностi надаються в користування на пiдставi спецiальних дозволiв (рiшень) уповноважених державою органiв земля та iншi природнi ресурси (в тому числi за плату або на iнших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсiв громадянам i юридичним особам для здiйснення господарської дiяльностi встановлюється земельним, водним, лiсовим та iншим спецiальним законодавством.

Згідно приписів Водного кодексу України, усі водні об'єкти на території України є національним надбанням народу України, однією з природних основ його економічного розвитку і соціального добробуту. Вiдповiдно до Водного кодексу України (далi - ВК України) пiдземнi води належать до державного водного фонду України, а згiдно з Кодексом України про надра вони є частиною надр (є корисними копалинами загальнодержавного значення вiдповiдно до Перелiку корисних копалин загальнодержавного значення, затвердженого постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 12 грудня 1994 року № 827).

Стаття 2 ВК України мiстить посилання на гiрничi вiдносини, якi виникають пiд час користування водними об'єктами та регулюються вiдповiдним законодавством України.

Тобто прiснi пiдземнi води - це природний ресурс iз подвiйним правовим режимом, а тому, використовуючи пiдземнi води, слiд керуватися i водним законодавством, i законодавством про надра.

Вiдповiдно до положень статей 46, 48 ВК України водокористування може бути загальним або спецiальним. Спецiальне водокористування - це забiр води з водних об'єктiв iз застосуванням споруд або технiчних пристроїв, використання води та скидання забруднюючих речовин у воднi об'єкти, включаючи забiр води та скидання забруднюючих речовин iз зворотними водами iз застосуванням каналiв. Спецiальне водокористування здiйснюється фiзичними та юридичними особами для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, лiкувальних, оздоровчих, сiльськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, рибогосподарських та iнших державних i громадських потреб.

Спецiальне водокористування здiйснюється на пiдставi дозволу (пункт 9 частини 1 статтi 44, статтi 49 ВК України).

Статтями 16, 19, 21 Кодексу України про надра передбачено, що користування надрами, у тому числi видобування пiдземних прiсних вод, здiйснюється на пiдставi спецiального дозволу на користування надрами.

Статтею 23 Кодексу України про надра закрiплено право землевласникiв i землекористувачiв у межах наданих їм земельних дiлянок без спецiальних дозволiв видобувати, зокрема, пiдземнi води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралiзованого та централiзованого (крiм виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови, що продуктивнiсть водозаборiв пiдземних вод не перевищує 300 кубiчних метрiв на добу.

Таким чином, видобувати пiдземнi води без спецiальних дозволiв в обсязi, що не перевищує 300 кубiчних метрiв на добу, суб'єкти господарювання мають право лише для власних господарсько-побутових потреб. У свою чергу, видобуток пiдземних вод для здiйснення господарської дiяльностi вимагає отримання спецiального дозволу уповноваженого державою органу. Отже, чинним законодавством передбачено обов'язок отримання господарюючими суб'єктами як дозволу на спецiальне водокористування, так i спецiального дозволу на користування дiлянкою надр. При цьому спецiальний дозвiл на користування надрами дає право на видобування пiдземних вод, а дозвiл на спецiальне водокористування - право на їх використання. Чинне законодавство України не мiстить норм, якi б тлумачили поняття "господарсько-побутовi потреби". Проте iз системного аналiзу приписiв глави 11 (спецiальне водокористування для задоволення питних i господарсько-побутових потреб населення), глави 13 (особливостi спецiального водокористування та користування водними об'єктами для потреб галузей економiки) ВК України та приписiв глави 2 (надання надр у користування), глави 4 (плата за користування надрами) Кодексу України про надра вбачається, що законодавець вiдносить господарсько-побутовi потреби до потреб населення, натомiсть, виробничi потреби пiдприємства охоплюються поняттями "водокористування для потреб галузей економiки" та "промисловi потреби".

Внаслідок самовільного, безоплатного забору води, відповідачем завдана матеріальна шкода державі в сумі 533772 грн. 72 коп., яка згідно Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підлягає стягненню та зарахуванню до спеціального фонду охорони навколишнього природного середовища місцевого бюджету Тростянецької сільської ради Полтавського району Полтавської області, на території якої вчинено правопорушення - ПАТ "Тепловозоремонтний завод" порушило вимоги п. 9 ст. 44, ст.ст. 48, 49 Водного кодексу України, згідно яких спеціальне водокористування здійснюється виключно на підставі дозволу, який видається державними органами охорони навколишнього природного середовища і є платним.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вина заподіювача шкоди є умовою відповідальності за правопорушення. При цьому необхідно виходити з презумпції вини правопорушника, тобто позивач не повинен доводити наявність вини відповідача, навпаки, відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Зокрема, за результатами проведеної перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хоменком С. В. стосовно Савченка С. О. (в. о. головного інженера ПАТ "Тепловозоремонтний завод") складено протокол про адміністративне правопорушення за № 003411 від 29.07.2014 року за ст. ст. 48, 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 29.07.2014 року за № 121-09-22 Савченка С. О. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 48, 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 289 грн. Штраф Савченком С. О. сплачений 29.07.2014 року у повному обсязі.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Згідно з матеріалами справи, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача, а саме самовільне водокористування за відсутності спеціального дозволу - є причиною, а шкода, яка завдана довкіллю, - наслідком такої протиправної поведінки.

Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Вина заподіювача шкоди є умовою відповідальності за правопорушення. При цьому необхідно виходити з презумпції вини правопорушника, тобто позивач не повинен доводити наявність вини відповідача, навпаки, відповідач повинен довести, що шкоду завдано не з його вини.

Зокрема, за результатами проведеної перевірки державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Хоменком С. В. стосовно Савченка С. О. (в. о. головного інженера ПАТ "Тепловозоремонтний завод") складено протокол про адміністративне правопорушення за № 003411 від 29.07.2014 року за ст. ст. 48, 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постановою про накладення адміністративного стягнення від 29.07.2014 року за № 121-09-22 Савченка С. О. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 48, 188-5 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 289 грн. Штраф Савченком С. О. сплачений 29.07.2014 року у повному обсязі.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілої сторони. Згідно з матеріалами справи, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача, а саме самовільне водокористування за відсутності спеціального дозволу - є причиною, а шкода, яка завдана довкіллю, - наслідком такої протиправної поведінки.

Статтею 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно до приписів ст. 916 ЦК України, ст.ст. 193, 307 ГК України, учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно до приписів статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статями 33- 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 ГПК України рішення приймається господарським судом за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та іншими учасниками господарського процесу, а також доказів, які були витребувані господарським судом, у нарадчій кімнаті.

Згідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом .

Відповідно до приписів ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При цьому вимоги, що пред'являються до доказів, визначені ст.34 ГПК України, відповідно до якої, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено факти та обставини викладені в позовній заяві,що дає підстави суду задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачем відповідно до приписів статей 32-34,36,38 ГПК України та статті 614 ЦК України не спростував викладені позивачем обставини та не довів відсутність своєї вини як умови відповідальності.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, господарський суд, оцінюючи докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до приписів ст.49 ГПК України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход Державного бюджету. Таким чином суд приходить до висновку, що витрати по сплаті судового збору в сумі 10 675 грн. 45 грн. підлягають стягненню з відповідача до Державного бюджету.

Після виходу з нарадчої кімнати суд 28.04.2015 року суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, та керуючись статтями 4 - 43, 45 - 47 , 22, 28, 29, 32 - 34, 36, 38,43, 44, 49, 69, 75,77, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, пунктом 2 Прикiнцевих та перехiдних положень Закону України "Про забезпечення права на справедливий суд" вiд 12 лютого 2015 року № 192-VIII у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1.Позовні вимоги задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" (36005, м. Полтава, вул. Гайового, 30, ) збитки, завдані самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозволу на спеціальне водокористування, в сумі 533 772 грн. 72 коп. на р/р 0002, УДКСУ у м. Полтаві, , МФО 831019 для зарахування надходжень по коду бюджетної класифікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", символ звітності 331 в установі банку - Головне управління Державної казначейської служби України у Полтавській області.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Тепловозоремонтний завод" (36005, м. Полтава, вул. Гайового, 30, ) на користь Державного бюджету України витрати пов'язані зі сплатою судового збору в сумі в сумі 10 675 грн. 45 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 07.05.2015 року