ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2015 року Справа № 906/1606/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого (доповідача),

Грека Б.М.,

Кривди Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2015 року
та постановуРівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року
у справі№ 906/1606/14
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доКомунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради
простягнення 60 923 754,49 грн.,
за участю представників:

позивача - Іванкіної Ю.Б.,

відповідача - Борушевську А.А.,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Житомирської області з позовом до Комунального підприємства "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради про стягнення заборгованості за несвоєчасне виконання зобов'язань по сплаті за переданий природний газ згідно з договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. № 13/2392-ТЕ-10 в загальній сумі 60 923 754,49 грн., з яких: борг у сумі 34 814 126,07 грн., 6 830 148,39 грн. пені, 15 501 530,13 грн. інфляційних втрат та 3 777 949,90 грн. 3% річних та відшкодувати за рахунок відповідача понесені судові витрати.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 10.02.2015 року (суддя Давидюк В.К.) позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача 23388594,07 грн. - основного боргу, 3777949,90 грн. - 3% річних, 14469451,42 грн. - інфляційних, 3415074,20 грн. - пені, 73080,00 грн. - витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. Припинено провадження у справі в частині стягнення 11240704,00 грн. основного боргу. Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 184828,00 грн. основного боргу та 1032078,71 грн. інфляційних.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року зазначене рішення місцевого господарського суду залишене без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями в частині відмови в стягненні 3 415 074,19 грн. пені позивач просить їх скасувати в цій частині, посилаючись на неправильне застосування та порушення судами норм матеріального та процесуального права, прийняти в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Обговоривши доводи касаційної скарги, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 28.12.12р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та Комунальним підприємством "Житомиртеплокомуненерго" Житомирської міської ради укладено договір купівлі-продажу природного газу №13/2392-ТЕ-10 (а.с.13-18 т.1).

За умовами п. 1.1. Договору позивач (продавець) зобов'язується передати у власність відповідача (покупця) у 2013 році та у 1-му півріччі 2014р. природний газ, а відповідач зобов'язаний прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору (п.1.1 договору, додаткова угода №3 до договору).

Судами при розгляді справи встановлено, що на виконання умов даного договору, позивач протягом періоду з січня по квітень та з жовтня по грудень 2013р. передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 93 582 207,72 грн., проте, відповідач свої зобов'язання виконав частково, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість у сумі 34 814 126,07 грн..

Прийняті у справі судові рішення в частині вирішення позову про стягнення з відповідача на користь позивача 23388594,07 грн. - основного боргу, 3777949,90 грн. - 3% річних, 14469451,42 грн. - інфляційних, 73080,00 грн. - судового збору, припинення провадження у справі в частині стягнення 11240704,00 грн. основного боргу та відмови в задоволенні позову в частині стягнення 184828,00 грн. основного боргу та 1032078,71 грн. інфляційних жодною із сторін не оскаржуються, а тому не перевіряються судом касаційної інстанції.

При вирішенні справи судами попередніх інстанцій встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 р. № 13/2392-ТЕ-10 щодо повної оплати послуг за поставлений природний газ у встановлені строки, і він вважається таким, що прострочив грошове зобов'язання, а отже є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Згідно пункту 6.1 Договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Пунктом 7.2 Договору сторони погодили, що, у разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього договору покупець у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.83 ГПК України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Колегія суддів погоджується із обґрунтуванням оскаржуваних судових рішень попередніх інстанцій щодо зменшення на 50% позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені з заявлених 6 830 148,39 грн. до 3 415 074,19 грн., які при вирішенні даного питання врахували важке фінансове становище відповідача, велику кредиторську заборгованість, наявну значну дебіторську заборгованість, той факт, що відповідач є комунальним підприємством та не є кінцевим споживачем природного газу, а також те, що розмір пені є великим, збитків позивачеві не спричинено, частину суми основного боргу перед позивачем погашено.

Зазначені висновки судів відповідають матеріалам справи та вимогам діючого законодавства. Доводи касаційної скарги про необґрунтованість оскаржуваних судових рішень в частині відмови в стягненні 3 415 074,19 грн. пені помилкові і не відповідають матеріалам справи.

Поряд з цим, відповідно до роз'яснень, що містяться в п.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 року "Про судове рішення" у резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду. При цьому господарські суди повинні зазначати у рішеннях про часткове задоволення майнових вимог, у тому числі в разі зменшення розміру неустойки згідно з пунктом 3 статті 83 ГПК, - про відмову в позові в решті вимог, припинення провадження або залишення без розгляду позову у цій частині (п.9.4).

Рішення місцевого господарського суду цим вимогам не відповідає, оскільки, як вбачається з його резолютивної частини, судом стягнуто з відповідача на користь позивача пеня в сумі 3 415 074,19 грн., проте не прийнято рішення про відмову в решті заявленої до стягнення пені. Апеляційна інстанція на вказані обставини уваги не звернула та правової оцінки не дала.

Згідно із статтею 1117 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не зв'язаний доводами касаційної скарги щодо порушення чи неправильного застосування нижчими судовими інстанціями норм матеріального і процесуального права та може встановлювати порушення чи неправильне застосування відповідних норм, на які не було посилання в такій скарзі.

Відповідно до частини першої статті 11110 ГПК підставою для скасування судового рішення місцевого чи апеляційного господарського суду є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм процесуального права. Проте судовий акт підлягає скасуванню лише за умови, якщо таке порушення призвело до прийняття неправильного судового рішення. Скасування судового рішення має бути наслідком істотного порушення процесуальних прав сторін спору або інших учасників судового процесу, що потягло за собою неможливість встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного розгляду справи. Відповідне питання повинно вирішуватись у кожному конкретному випадку на підставі визначення кола обставин, що входять до предмета доказування у справі, та з урахуванням її матеріалів.

Зміна рішення суду першої інстанції або постанови суду апеляційної інстанції може полягати у внесенні деяких поправок до резолютивної частини рішення (зменшити чи збільшити суму, що підлягає стягненню, змінити розмір судового збору, що підлягає стягненню, тощо), не змінюючи при цьому викладеного в рішенні чи постанові головного висновку місцевого господарського суду щодо прав і обов'язків сторін у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, судова колегія Вищого господарського суду України вважає за необхідне змінити пункт четвертий рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2015 року, виклавши його у наступній редакції: "Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 184828,00 грн. основного боргу, 1032078,71 грн. інфляційних та 3 415 074,19 грн. пені.".

Керуючись ст.ст.1115, 1117, 1119, 11110, 11111 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Змінити пункт четвертий рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2015 року, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції:

"Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 184 828,00 грн. основного боргу, 1 032 078,71 грн. інфляційних та 3 415 074,19 грн. пені."

В решті частині рішення господарського суду Житомирської області від 10.02.2015 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 року залишити без змін.

Доручити господарському суду Житомирської області видати відповідний наказ.

Головуючий, суддя В.І. Дерепа

Судді Б.М. Грек

Д.С.Кривда