ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року Справа № 904/1934/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач)

суддів: Березкіної О.В., Чус О.В.

при секретарі судового засідання: Валяр М.Г.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАРТ ГРУП" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015 року по справі № 904/1934/15

за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПРИВАТБАНК", м.Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАРТ ГРУП", м.Дніпропетровськ

про стягнення 22 890, 20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад суті рішення місцевого господарського суду:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015 року по справі № 904/1934/15 (суддя Мілєва І.В.) позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом, проценти та комісію за користування кредитом, пеню, за несвоєчасне виконання зобов»язання в загальному розмірі 22 890, 20 грн. Рішення мотивовано тим, що позивач свої зобов»язання за договором про відкриття поточного рахунку виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт на поточний рахунок, однак відповідач заборгованість за кредитом не повернув у строк, встановлений кредитним договором.

Підстави з яких порушено питання про перегляд рішення:

Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАРТ ГРУП" звернулось до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, вважаючи рішення господарського суду незаконним, необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі не обґрунтованих вимог позивача, які недоведені належними та допустимими доказами.

Позивач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18.05.2015р. апеляційна скарга прийнята до розгляду та призначена у судове засідання на 08.06.2015р. колегією суддів у складі : головуючий суддя Дармін М.О. (доповідач), судді: Березкіна О.В., Чус О.В.

У судове засідання 08.06.2015 року представники сторін не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.100-103)

Враховуючи те, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для її перегляду, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні 08.06.2015 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обставини справи встановлені апеляційною інстанцією:

16.04.2013 р. Товариством з обмеженою відповідальністю "ДІАРТ ГРУП" (далі -Відповідач) було підписано заяву про відкриття поточного рахунку (а.с. 9).

Згідно Заяви Відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (а.с. 10-21) , Тарифів Банку (а.с. 22-24), що розміщені в мережі Інтернет на сайті http://pri vatbank.ua., які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування № Б/Н від 16.04.2013 р. (далі - Договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови Договору.

Відповідно до Договору Відповідачу було встановлено кредитний ліміт (а.с. 25), на поточний рахунок 0097 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг.

Позивач свої зобов'язання за договором від 16.04.2013р. виконав, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 12000,00грн. на поточний рахунок 0097 (а.с.25).

Мотиви з яких суд апеляційної інстанції виходив при прийнятті постанови:

Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність юридичної оцінки встановлених фактичних обставин справи, застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне:

Згідно зі ст. ст. 626, 627 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 11, 202 Цивільного кодексу України, за своєю правовою природою договір є правочином. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Водночас, договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною /сторонами/ (ст.207 Цивільного кодексу України).

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст.1066, 1067 Цивільного кодексу України для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами укладається договір банківського рахунка, за яким банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами.

Відповідно до частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Колегія суддів вважає загальновідомими Умови та правилами надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua), в тому числі з Умови та правилами обслуговування по розрахунковим картам, Тарифи банку.

Враховуючи наведене, приписи ст.634 Цивільного кодексу України, положення п.3.18.1.16 Умов та правил надання банківських послуг, підписавши 16.04.2013р. заяву про відкриття поточного рахунку, яка разом з Умовами та правилами надання банківських послуг (що розміщені на сайті банку http://privatbank.ua, http://client-banc.privatbank.ua), в тому числі з Умовами та правилами обслуговування по розрахунковим картам, Тарифами банку, складають Договір банківського обслуговування, відповідач приєднався до Договору банківського обслуговування в цілому та зобов'язався виконувати умови договору.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 610, 629 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом ( ст.1069 Цивільного кодексу України)

За своєю правовою природою договір банківського обслуговування від 16.04.2013р. в частині встановлення та обслуговування кредитного ліміту, є кредитним договором, тобто договором, згідно якому, за приписами ст. 1054 Цивільного кодексу України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст. 1048 Цивільного кодексу України).

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Як визначає ст. 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Факт неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором в частині повного та своєчасного погашення кредитної заборгованості, сплати процентів за користування кредитом та комісії, що призвело до утворення заборгованості відповідача станом на 18.02.2015р. в сумі 12 000,00грн. за кредитом, 7 296,32 грн. по процентах за користування кредитом та 864,00грн. за комісією, підтверджується банківською випискою про рух коштів на зазначеному банківському рахунку, відкритому позивачем на ім'я відповідача, та не спростовані відповідачем під час розгляду справи судом.

Розглядаючи питання про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача пені, колегією суддів апеляційного господарського суду враховано наступне.

Відповідно до ст.ст.610-611 Цивільного кодексу України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ч. 1 ст.550 Цивільного кодексу України). Сплата неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі (ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу України).

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського кодексу України).

За змістом п. 3.18.5.4 Умов, нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 3 років з дня, коли відповідне зобов'язання повинно бути виконано клієнтом.

У зв'язку з невиконанням ТОВ « Діарт Груп» у строк зобов'язань з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом, позивачем, на підставі п. п. 3.18.5.1., 3.18.5.4 договору банківського обслуговування нараховано пеню у сумі 5642,17 грн.

Несвоєчасність виконання відповідачем зобов'язань за договором банківського обслуговування в частині повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом мало місце та підтверджується матеріалами справи, тому нарахування пені в сумі 2 729,88 грн грн. здійснено позивачем правомірно.

За встановлених вище обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає неправомірними доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності позивачем факту існування між сторонами договірних відносин за договором кредитування та відповідно виникнення у відповідача кредитних зобов'язань, у зв'язку з чим місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог, а тому таке рішення слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги щодо недоведеності належного сповіщення відповідача про час і місце судового засідання спростовуються наявними в матеріалах справи доказами (а.с. 72).

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого господарського суду не спростовують і не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача, а розподіл судових витрат за подання позову залишається без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАРТ ГРУП" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.04.2015 року по справі № 904/1934/15 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст постанови складено 09.06.2015р.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна

Суддя О.В.Чус