РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 924/202/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Мамченко Ю.А.

судді Філіпова Т.Л. ,

судді Саврій В.А.

при секретарі Німчук А.М.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явились

від відповідача 1: Шеремет В.В. (довіреність №б/н від 20.02.2015 року)

від відповідача 2: Качмарський Й.С. (довіреність №2301/9/25-016 від 15.04.2015 року)

від органу прокуратури: Меленчук І.В. (посвідчення №010593 від 20.10.2012 року)

від третіх осіб: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора Хмельницької області на рішення господарського суду Хмельницької області від 20.04.15 року у справі №924/202/15 (суддя Магера В.В.)

за позовом Першого заступника прокурора Хмельницької області, м. Хмельницький в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Національної академії аграрних наук України, м. Київ

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю „Будінвест 777", м. Хмельницький;

2. Хмельницької міжрайонної податкової інспекції, м. Хмельницький;

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінету міністрів України, м. Київ

за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

- Державного підприємства „Дослідне господарство „Зоря" Інституту сільського господарства Західного полісся Національної академії аграрних наук України", с. Пирогівці, Хмельницький район, Хмельницька область;

- Товарної біржі „Подільська", м. Хмельницький;

про визнання недійсним договору відчуження майна, що перебуває в податковій заставі №5188 від 10.02.2012р., а саме: греблі, кріплення з плитами, шлюзного мосту з водовипусками №1,2,3, який укладений між Хмельницькою міжрайонною державною податковою інспекцією та товариством з обмеженою відповідальністю „Будінвест 777"; повернення ТОВ „Будінвест 777" у власність держави в особі Національної Академії аграрних наук України гідротехнічну споруду, а саме греблю, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1,2,3

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Хмельницької області (суддя Магера В.В.) від 20 квітня 2015 року у справі №924/202/15 у позові першого заступника прокурора Хмельницької області в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах Національної академії аграрних наук України (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Будінвест 777" (надалі - відповідач 1) та до Хмельницької міжрайонної податкової інспекції (надалі - відповідач 2), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Кабінету міністрів України (надалі - третя особа 1), за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: Державного підприємства „Дослідне господарство „Зоря" Інституту сільського господарства Західного полісся Національної академії аграрних наук України" (надалі - третя особа 2), Товарної біржі „Подільська" (надалі - третя особа 3) про визнання недійсним договору відчуження майна, що перебуває в податковій заставі №5188 від 10.02.2012 року, а саме: греблі, кріплення з плитами, шлюзного мосту з водовипусками №1, 2, 3, який укладений між Хмельницькою міжрайонною державною податковою інспекцією та Товариством з обмеженою відповідальністю „Будінвест 777"; повернення ТОВ „Будінвест 777" у власність держави в особі Національної Академії аграрних наук України гідротехнічну споруду, а саме греблю, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1,2,3, відмовлено /т.1, а.с.221-227/. Стягнуто із Національної академії аграрних наук України (м.Київ, вул.Васильківська, 37, код 00024360) в дохід Державного бюджету України (по коду класифікації доходів бюджету 22030001, рахунок отримувача 3002, отримувач коштів УДКСУ у м.Хмельницькому, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013, призначення платежу: „Судовий збір, код 03500128, пункт ставок судового збору") 2436,00 грн. (дві тисячі чотириста тридцять шість гривень 00 коп.) судового збору.

Вказане рішення обґрунтовано тим, що враховуючи чинність Постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11, місцевий господарський суд прийшов до висновку, що реалізація прав держави як власника майна, відчуженого за спірним договором, була здійснена уповноваженим на те органом та без порушень вимог Податкового кодексу України. Крім того, судом було враховано, що ТОВ „Будінвест 777", укладаючи договір №5188 відчуження майна, що перебуває у податковій заставі від 10.02.2012 року, та перераховуючи за нього кошти відповідно до умов договору, правомірно очікувало на набуття права власності в зазначенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Не погоджуючись з прийнятим судом першої інстанції рішенням, Прокуратура Хмельницької області звернулась до Рівненського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення місцевого господарського суду скасувати та прийняти нове про задоволення позову /т.2, а.с. 4-8/. Обґрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Хмельницької області норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає, що судом не було враховано вимоги статей 87, 89.2 Податкового кодексу України, згідно яких не може бути використане як джерело погашення податкового боргу платника податків майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків. Судом не надано належної оцінки доводам прокурора, представника Кабінету міністрів України та Національної академії аграрних наук України, що спірне майно належить державі в особі Національної академії аграрних наук України, яка не є платником податків з якого стягувався борг шляхом звернення стягнення на греблю, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, 2, 3, які є складовою гідротехнічної споруди водосховища. Окрім цього, при постановлені рішення судом безпідставно відхилено вимоги статті 15 Закону України «Про основи державної політики в сфері науки і науково-технічної діяльності» якою встановлена заборона зміни форми власності майна, яке передане державою галузевим академіям наук у користування. Не надана оцінка доводам прокурора щодо встановленої Законом України «Про приватизацію державного майна» заборони на приватизацію гідротехнічних споруд. Проігноровані вимоги Закону України «Про введення мораторію на примусову реалізацію майна». Наявність судового рішення від 16.08.2011 року в адміністративній справі про надання дозволу на реалізацію майна податкової застави не є єдиною, беззаперечною підставою для реалізації майна, яке перебуває у користуванні боржника-платника податків та власником якого виступають інші суб'єкти і застосування його як преюдиції у господарській справі є помилковим.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 19 травня 2015 року у справі №924/202/15 було прийнято до провадження апеляційну скаргу прокурора та призначено дату судового засідання на 03 червня 2015 року /т.2, а.с. 2-3/.

Від відповідача 1 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Будінвест 777" надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального та процесуального права, відтак в задоволенні апеляційної скарги просить відмовити, а судове рішення у справі залишити без змін /т.2, а.с.19-26/. В обґрунтування своїх заперечень посилається на доводи викладені в оскаржуваному рішенні, а саме на те, що постанова Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2011 року (справа №2270/8856/11) є підставою для реалізації майна, яке перебуває у господарському віданні ДП ДГ "Зоря", та застосовується як преюдиція у господарській справі. Пункт 87.3.2 Податкового кодексу України не містить заборони погашення податкового боргу платника податків за рахунок майна, що перебуває у господарському віданні платника податків, а вказує лише на заборону щодо майна, яке перебуває у володіння або користуванні платника податків.

Від відповідача 2 - Хмельницької об'єднаної державної податкової інспекції також надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній вважає, що рішення господарського суду Хмельницької області від 20.04.2015 року по справі №924/202/15 ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, та керуючись статтями 22, 96 ГПК України просить в задоволенні апеляційної скарги першого заступника прокурора Хмельницької області відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін /т.2, а.с.30-32/.

Безпосередньо в судовому засіданні представники прокуратури та відповідачів повністю підтримали вимоги і доводи, викладені відповідно в апеляційній скарзі та у відзивах на неї.

Представники позивача та третіх осіб в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином /т.2, а.с. 13, 14, 15,18/..

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників провадження у справі про час і місце розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні за відсутності представників позивача та третіх осіб за наявними у справі матеріалами, у відповідності до вимог статті 101 ГПК України.

Крім того, відповідно до пункту 5 ухвали Рівненського апеляційного господарського суду від 19 травня 2015 року явка представників сторін визначалась на їх розсуд.

Колегія суддів, заслухавши пояснення прокурора, представників відповідача 1 та відповідача 2, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзивів на неї, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, рішення місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю „Будінвест 777", як юридична особа зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно із Витягом із ЄДР від 01.12.2014 року №19690746.

Державне підприємство „Дослідне господарство „Зоря" Інституту сільського господарства Західного полісся Національної академії аграрних наук України" (с.Пирогівці Хмельницький район, Хмельницька область), як юридична особа зареєстрована в Єдиному Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців згідно Спецвитягу із ЄДР від 09.02.2015 року №20065929.

Статутом ДП ДГ „Зоря" ІСГ Західного Полісся НААН (в редакції від 15.10.2010 року) передбачено, що останнє є державним підприємством, що діє на основі державної форми власності, як самостійний суб'єкт господарювання (пункт 3.1 Статуту).

Згідно пункту 1.3 Статуту ДП ДГ „Зоря" ІСГ Західного Полісся НААН безпосередньо підпорядковане „Хмельницькому інституту агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України". Загальне підпорядкування: Національній академії аграрних наук України як органу по управлінню державним майном закріпленим за господарством

Господарство несе відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством (абзац 2 пункту 3.11 Статуту).

Відповідно до пункту 4.10. Статуту майно господарства є державною власністю, закріплене за Академією і належить йому на праві господарського відання. Здійснюючи це право, господарство володіє, користується, розпоряджається зазначеним майном згідно з чинним законодавством та Статутом Академії та наукової установи, якій воно підпорядковане, і цим Статутом відповідно до мети і статутних завдань господарства.

Згідно із пунктом 4.15. Статуту на нерухоме майно господарства, яке знаходиться на його балансі, не може бути звернено стягнення за претензіями кредиторів. Відчуження нерухомого майна господарства, що перебуває у віданні Академії, здійснюється лише з дозволу Президії Академії в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (пункт 4.17 Статуту).

Відповідно до підпункту 16 пункту 7 Статуту НААН України Академія з метою виконання покладених на неї завдань здійснює повноваження з управління державним майном, забезпечує його ефективне використання та розпоряджається ним у межах, визначених законодавством, виступає головним розпорядником бюджетних коштів.

Пункт 94 Статуту НААН України визначає, що відчуження нерухомого майна наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні Академії, здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

03.03.2011 року Хмельницькою міжрайонною державною податковою інспекцією Хмельницької області, відповідно до статті 89 розділу ІІ Податкового кодексу України, прийнято рішення про здійснення опису майна, що перебуває у власності (господарському віданні або оперативному управлінні) платника податків ДП ДГ „Зоря", .

21.04.2011 року Хмельницька МДПІ звернулась до ДП ДГ „Зоря" з листом №3754/10/24-013, в якому повідомила про наявну податкову заборгованість станом на 21.04.2011 року в сумі 657,7 тис. грн., а саме: податок на доходи із фізичних осіб - 657,6 тис. грн.; податок на додану вартість - 0,2 тис.грн.. У зв'язку із виникненням права податкової застави на активи ДП ДГ „Зоря", податкова інспекція запропонувала самостійно виділити майно, яке не входить до цілісного майнового комплексу та не використовується у виробничому процесі, залишковою балансовою вартістю, яка відповідає сумі податкового боргу для проведення дій по його опису та реєстрації податкової застави, згідно чинного законодавства.

У відповідь ДП ДГ „Зоря" листом №82 від 18.05.2011 року повідомило про основні засоби (згідно переліку), які не входять до цілісного майнового комплексу та не використовуються у виробничому процесі, серед яких, крім іншого, зазначено: гребля, кріплення із плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, №3, первісна балансова вартість 556469,00 грн., залишкова вартість 552640,00 грн., рік введення в експлуатацію 1968 р. (передано в оренду згідно договору №1 від 22.09.2009 року).

25.05.2011 року податковим керуючим складено акт №16 опису майна у податкову заставу платника податків ДП ДГ „Зоря", серед якого згідно додатку №1 до акту значиться: гребля, кріплення із плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, №3.

27.05.2011 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про публічне обтяження (податкова застава) активів платника податків згідно акту опису від 25.05.2011 року.

25.05.2011 року Хмельницька МДПІ звернулася до Національної академії аграрних наук України з листом №4817/10/24-013 з проханням надати дозвіл на реалізацію майна, що перебуває у податковій заставі, через товарну біржу, за експертною оцінкою.

Крім того, 25.05.2011 року з аналогічним листом Хмельницька МДПІ звернулась до директора Хмельницького інституту агропромислового виробництва Молдованова В.Г.

Із наявного в матеріалах справи повідомлення Хмельницького бюро технічної інвентаризації від 01.11.2011 року №8483/0015 вбачається, що право власності на об'єкти, зокрема, на греблю, кріплення з плитами, шлюзний міст з водопусками №1, №2, №3 за ДП ДГ „Зоря" не зареєстровано.

Згідно бухгалтерської довідки ДП ДГ „Зоря" від 18.03.2015 року №54 зазначено, що станом на 01.04.2011 року на балансі ДП ДГ „Зоря" перебували наступні основні засоби: гребля, кріплення із плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, №3.

Згідно Витягу про реєстрацію обтяжень рухомого майна від 27.05.2011 року №31571946 зазначено, що до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис про реєстрацію обтяження (податкова застава) майна згідно Акту опису від 25.05.2011 року №4907/10/24-013(16).

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11 надано дозвіл на погашення податкового боргу Державного підприємства дослідне господарство „Зоря", код 05453769, на користь Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції, в дохід Державного бюджету України 641647,28 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Постанова набрала законної сили 29.08.2011 року. При цьому у вказаній постанові зазначається акт опису майна ДП ДГ „Зоря" №16 та, з посиланням на останній, вказується про наявність заборгованості зі сплати податку на додану вартість.

19.09.2011 року Хмельницькою МДПІ прийнято рішення №4 про здійснення погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі, ДП ДГ „Зоря", код ЄДРПОУ 5453769.

02.12.2011 року Хмельницька МДПІ повторно звернулася до Національної академії аграрних наук України з листом №10668/9/24-016 з проханням розглянути питання щодо розірвання трудового договору (контракту) з директором ДП ДГ „Зоря" Андрійчуком А.Б. та з метою погашення податкового боргу підприємства-боржника перед бюджетом погодити реалізацію вищевказаного майна згідно експертної оцінки через товарну біржу.

Листом від 23.04.2012 року Національна академія аграрних наук України повідомила Хмельницьку МДПІ, що не уповноважена надавати дозвіл на реалізацію державного майна, описаного у податкову заставу, а також не вбачає жодних перешкод зі своєї сторони щодо виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2011 року.

12.01.2012 року між Хмельницькою МДПІ та Товарною біржею „Подільська" був укладений договір на організацію аукціону, згідно якого біржа зобов'язана організувати та провести аукціон з продажу майна, яке перебуває в податковій заставі (позиція №1), зокрема: гребля, кріплення із плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, №3. Згідно звіту про оцінку майна №59/11 від 07.11.2011 року вартість за експертною оцінкою становить 466728,00 грн..

В газеті „Є" №34 (409) від 18.01.2012 року подано оголошення про реалізацію спірного майна. Від 2-х осіб: ТОВ „Будінвест-777" та ТОВ „Садвинпром" поступили заяви на придбання та участь у аукціоні по лоту №1 (гребля, кріплення із плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, №3).

За результатами проведеного аукціону переможцем стало ТОВ „Будінвест-777", м. Хмельницький, що підтверджується протоколом №3 проведення аукціону на ТБ „Подільська" від 10.02.2012 року.

ТОВ „Будінвест-777" сплатило грошові кошти за придбане майно в розмірі 560073,60 грн., що підтверджено наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями №3 від 08.02.2012 року в сумі 56007,36 грн., №16 від 28.02.2012 року на суму 25000,00 грн., №19 від 29.05.2012 року в сумі 145000,00 грн., №20 від 15.06.2012 року в сумі 100000,00 грн., №21 від 31.07.2012 року в сумі 130000,24 грн., №23 від 18.10.2012 року в сумі 10000,00 грн., №27 від 25.12.2012 року в сумі 34066,00 грн., №28 від 25.12.2015 року в сумі 60000,00 грн., випискою по рахунку станом на 25.12.2012 року.

За рахунок реалізації вказаного майна ДП ДГ „Зоря", кошти, що надійшли на балансовий рахунок №3412 були направлені на погашення податкового боргу відповідача, що підтверджується довідками про розподіл коштів №16 від 27.12.2012 року, №7 від 30.05.2012 року, №8 від 18.06.2012 року, №10 від 31.07.2012 року, №13 від 22.10.2012 року, №5 від 30.03.2012 року, №1 від 29.02.2012 року.

10.02.2012 року між Хмельницькою МДПІ (Продавець) та ТОВ „Будінвест-777" (Покупець) був укладений договір №5188 відчуження майна, що перебуває в податковій заставі, предметом якого є вказане в договорі (лот №1): гребля, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, та №3 (гідротехнічні споруди водосховища). Характеристика: бувша в експлуатації, 1968 року введення в експлуатацію, довжина греблі - 560,0 м., кріплення верхнього укосу збірними з/б плитами по шарові щебеню, водовипуски шлюзного типу, бутобетонні, кількість прольотів - 2 шт., ширина прольотів 4 м, запірні щити не піднімаються і не опускаються. Розташований за адресою - Хмельницький р-н, с. Пирогівці, а покупець приймає вказане майно та сплачує за нього визначену цим договором суму коштів (пункт 1 договору).

Згідно пунктів 3, 4 договору передбачено, що продаж цей вчинено згідно протоколу №3, проведення аукціону на ТБ „Подільська" від 10.02.2012 року за 560073,60 грн., в т.ч. ПДВ, які покупець сплатить після підписання цього Договору. Продавець свідчить, що майно, яке є предметом цього договору, на момент його укладення нікому не продане, не подароване, не відчужене іншим способом.

Договір підписаний представниками сторін та скріплений їх печатками. Згідно статті 15 Закону України „Про товарну біржу" цей договір зареєстрований на ТБ "Подільська" і не підлягає нотаріальному посвідченню (пункт 8 договору).

Вважаючи, що Хмельницькою МДПІ неправомірно було включено майно (гребля, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, та №3 (гідротехнічні споруди водосховища) до акту опису майна, яке перебуває у податковій заставі, а також без згоди Національної академії аграрних наук України реалізовано на прилюдних торгах з метою погашення податкового боргу ДП ДГ "Зоря", прокурор звернувся з даним позовом до суду.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Підстава позову - це фактичні обставини на яких ґрунтується вимога позивача.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що підставою для визнання недійсним договору відчуження майна, що перебуває в податковій заставі №5188 від 10.02.2012 року, а саме: гребля, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, та №3 та подальшого його повернення у власність держави особі Національної академії аграрних наук України, прокурор вказує, що спірне майно було відчужено без дозволу уповноваженого на те органу.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача.

Таким чином, предметом позову є зокрема, вимога прокурора визнати недійсним договір відчуження майна, що перебуває в податковій заставі №5188 від 10.02.2012 року, а саме: гребля, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, та №3, який укладений між Хмельницькою МДПІ та ТОВ „Будінвест 777", та повернення у власність держави в особі Національної академії аграрних наук України вказаного майна.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами статей 1, 2 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи вправі звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина 4 статті 202 Цивільного кодексу України).

Загальні підстави недійсності правочину встановлені статтею 215 Цивільного кодексу України. Так, згідно з частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3, 5 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відтак, вирішуючи спір про визнання правочину недійсним, господарському суду належить встановити наявність саме тих обставин, з якими закон пов'язує недійсність правочинів, зокрема: відповідність змісту правочину вимогам Цивільного кодексу України іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; правоздатність сторін правочину; свободу волевиявлення учасників правочину та відповідність волевиявлення їх внутрішній волі; спрямованість правочину на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Статтею 95 Податкового кодексу України передбачений порядок продажу майна, що перебуває у податковій заставі. Зокрема, Контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі (пункт 95.1).

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п.95.4.).

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11 надано дозвіл на погашення податкового боргу Державного підприємства дослідне господарство „Зоря", код 05453769, на користь Хмельницької міжрайонної державної податкової інспекції, в дохід Державного бюджету України 641647,28 грн. за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Постанова набрала законної сили 29.08.2011 року.

При цьому, судами враховується що станом на час прийняття зазначеної вище постанови, майно (гребля, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, та №3 (гідротехнічні споруди водосховища) перебувало у податковій заставі, про що свідчить акт опису майна №16 від 25.05.2011 року.

Також у Постанові Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11 вказується акт опису майна ДП ДГ "Зоря" №16 та, з посиланням на останній, зазначається про наявність заборгованості зі сплати податку на додану вартість.

Відповідно до частини 3 статті 35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Підпунктом 87.3 статті 87 Податкового кодексу України визначено, яке майно не може бути використано як джерела погашення податкового боргу платника податків, зокрема майно, яке належить на правах власності іншим особам та перебуває у володінні або користуванні платника податків, у тому числі (але не виключно) майно, передане платнику податків у лізинг (оренду), схов (відповідальне зберігання), ломбардний схов, на комісію (консигнацію); давальницька сировина, надана підприємству для переробки, крім її частини, що надається платнику податків як оплата за такі послуги, а також майно інших осіб, прийняті платником податків у заставу чи заклад, довірче та будь-які інші види агентського управління.

Відповідно до статті 4 Закону України „Про заставу" предметом застави не можуть бути:

- культурні цінності, що є об'єктами права державної чи комунальної власності і занесені або підлягають занесенню до Державного реєстру національного культурного надбання;

- пам'ятки культурної спадщини, занесені до Переліку пам'яток культурної спадщини, що не підлягають приватизації.

Предметом застави не можуть бути вимоги, які мають особистий характер, а також інші вимоги, застава яких забороняється законом.

Предметом застави не можуть бути об'єкти державної власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, а також майнові комплекси державних підприємств та їх структурних підрозділів, що знаходяться у процесі корпоратизації.

Предметом застави підприємств державної форми власності, приватизація яких заборонена законодавчими актами, та їх структурних підрозділів, що знаходяться в процесі корпоратизації, можуть бути їх товари в обороті або в переробці.

Так, судами встановлено, що майно ДП ДГ "Зоря" є державною власністю і закріплене за ним Академією і належить йому на праві господарського відання (пункт 4.10 Статуту).

Згідно пункту 1 статті 136 Господарського кодексу України право господарського відання є речовим правом суб'єкта підприємництва, який володіє, користується і розпоряджається майном, закріпленим за ним власником, з обмеженням правомочності розпорядження щодо окремих видів майна за згодою власника у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно ж до приписів статті 1 Закону України "Про управління об'єктами державної власності" під управління об'єктами державної власності розуміється здійснення Кабінетом Міністрів України та уповноваженими ним органами, іншими суб'єктами, визначеними цим Законом, повноважень щодо реалізації прав держави як власника таких об'єктів, пов'язаних з володінням, користуванням і розпоряджанням ними, у межах, визначених законодавством України, з метою задоволення державних та суспільних потреб.

Приписами статті 4 цього Закону визначено, що Суб'єктами управління об'єктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері управління об'єктами державної власності; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері економічного розвитку; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної Ради України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські об'єднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Відповідно до частини 3 статті 73 Господарського кодексу України майно державного унітарного підприємства перебуває у державній власності і закріплюється за таким підприємством на праві господарського відання чи праві оперативного управління.

Згідно з частиною 1 статті 74 Господарського кодексу України Державне комерційне підприємство є суб'єктом підприємницької діяльності, діє на основі статуту або модельного статуту і несе відповідальність за наслідки своєї діяльності усім належним йому на праві господарського відання майном згідно з цим Кодексом та іншими законами, прийнятими відповідно до цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2007 року №803 затверджено порядок відчуження об'єктів державної власності, який визначає механізм та способи відчуження об'єктів державної власності.

Зокрема, в пункті 6 вказано, що відчуження майна здійснюється безпосередньо суб'єктом господарювання, на балансі якого перебуває таке майно, лише після надання на це згоди або дозволу (далі - згода) відповідного суб'єкта управління майном, який є представником власника і виконує його функції у межах, визначених законодавчими актами (далі - суб'єкт управління).

Рішення про надання згоди на відчуження нерухомого майна, а також повітряних та морських суден, суден внутрішнього плавання та рухомого складу залізничного транспорту приймається суб'єктами управління лише за погодженням з Фондом державного майна.

Як вірно зазначено місцевим господарським судом, ще задовго до укладення договору відчуження майна, що перебуває у податковій заставі, Хмельницька МДПІ зверталася з листами (від 25.05.2011 року, від 02.12.2011 року) до Національної академії аграрних наук України про погодження реалізації майна, в тому числі: греблі, кріплення з плитами, шлюзного місту з водовипусками №1, №2, та №3 (гідротехнічні споруди водосховища), через товарну біржу. Однак відповідь отримано було лише 23.04.2012 року.

Натомість, дозвіл на погашення податкового боргу ДП ДГ "Зоря" було надано Хмельницьким окружним адміністративним судом, про що свідчить зміст постанови від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11, яка набрала законної сили 29.08.2011 року. Так, в постанові зазначено: надати дозвіл на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

При цьому, стаття 95 Податкового кодексу України передбачає, що контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок лише майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Проте майно, що вказане у спірному договорі, перебувало в податковій заставі згідно акту опису майна №16 від 25.05.2011 року, на який є посилання у вказаній вище постанові.

З дослідженого місцевим господарським судом та перевіреного судом апеляційної інстанції вбачається, що зважаючи на зміст Постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11 та статтю 95 Податкового кодексу України, встановлений факт перебування (на час прийняття вказаної постанови) майна, враховуючи наявність в матеріалах адміністративної справи єдиного акту опису майна №16 від 25.05.2011 року, приймаючи до уваги статтю 35 ГПК України та обов'язковість рішень суду (стаття 124 Конституції України), дозвіл на погашення податкового боргу ДП ДГ „Зоря" майном, вказаним у спірному договорі, було надано Хмельницьким окружним адміністративним судом.

Отже, із встановлених обставин справи вбачається, що спірний договір укладався не у зв'язку із здійсненням його сторонами господарської діяльності щодо вільного розпорядження майном, а у процедурі щодо погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами, оскільки активи третьої особи ДП ДГ „Зоря" перебували у податковій заставі.

Судами також береться до уваги те, що майно (гребля, кріплення з плитами, шлюзний міст з водовипусками №1, №2, та №3) знаходилось на балансі та перебувало у господарському віданні ДП ДГ „Зоря", а згідно вимог статті 136 Господарського кодексу України, останнє є речовим правом щодо володіння, розпорядження та користується майном, тобто охоплює три правомочності змісту права власності.

Крім того, за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна за спірним договором, було погашено податковий борг ДП ДГ „Зоря", що підтверджено довідками про розподіл коштів №16 від 27.12.2012 року, №7 від 30.05.2012 року, №8 від 18.06.2012 року, №10 від 31.07.2012 року, №13 від 22.10.2012 року, №5 від 30.03.2012 року, №1 від 29.02.2012 року.

Із наявного в матеріалах справи листа Національної академії аграрних наук України від 23.04.2012 року колегією суддів вбачається, що Академія не заперечувала проти виконання постанови Хмельницького окружного адміністративного суду від 16.08.2011 року щодо реалізації державного майна, описаного у податкову заставу, а підставою для такої реалізації майна, як встановлено судами, був податковий борг ДП ДГ „Зоря" перед Хмельницькою МДПІ.

За таких обставин, враховуючи чинність постанови від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку, що реалізація прав держави як власника майна, відчуженого за спірним договором, була здійснена уповноваженим на те органом і без порушень вимог Податкового кодексу України.

Крім того, колегією суддів враховується, що відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України „Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини" 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2,4,7 та 11 до Конвенції" №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Виходячи зі змісту пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року „Стретч проти Сполученого Королівства" майном у значенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року „Стретч проти Сполученого Королівства" встановлено, що, оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце „непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції", отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим.

Статтею 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 14.03.2007 року у справі №21-8во07, в постанові Вищого господарського суду України від 31.07.2014 року у справі №910/1354/13.

Таким чином судами враховується, що ТОВ „Будінвест 777", укладаючи договір №5188 відчуження майна, що перебуває у податковій заставі від 10.02.2012 року, та перераховуючи за нього кошти відповідно до умов договору, правомірно очікувало на набуття права власності в зазначенні статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

З огляду на вищевикладене, в сукупності вбачається, що суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для визнання спірного договору недійсним.

Не приймається до уваги та спростовується вищенаведеними нормами законодавства позиція апелянта та Кабінету Міністрів України, яка ґрунтується на тому, що спірне майно відчужене без дозволу уповноваженого на те органу.

Колегією суддів звертається увага на те, що згода на реалізацію спірного майна була отримана на підставі Постанови Хмельницького адміністративного суду від 16.08.2011 року у справі №2270/8856/11, яка набрала законної сили 29.08.2011 року, а отже є обов'язковою до виконання на всій території України (стаття 14 Кодексу адміністративного судочинства України). Також, враховується, що Академія не заперечувала проти реалізації майна, що перебуває у податковій заставі, та була ознайомлена з переліком такого майна, але жодних дій щодо оскарження не вчинила.

Посилання апелянта на Закон України "Про приватизацію державного майна", який забороняє приватизацію гідротехнічних захисних споруд, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки процедура приватизації у даному випадку не застосовувалася. Більш того, згідно із пунктом 36 статті 85 Конституції України право затвердження переліку таких об'єктів належить до повноважень Верховної ради України.

Відповідно до статей 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 43 ГПК України визначено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи скаржника не заслуговують на увагу, оскільки їм була надана вичерпна правова оцінка судом першої інстанції на підставі наданих сторонами доказів, які відповідно до статей 33, 34 ГПК України засвідчують певні обставини і на яких ґрунтується висновок суду.

Відповідно до пункту 1 статті 103 Господарського процесуального кодексу України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Хмельницької області від 20.04.15 року у справі №924/202/15 залишити без змін, апеляційну скаргу Прокуратури Хмельницької області - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Справу № 924/202/15 повернути господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Мамченко Ю.А.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Саврій В.А.