РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/11793/14
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом Прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі

1) Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації

2) Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації

до товариства з обмеженою відповідальністю «Санта-Р»

про визнання недійсним договору та зобов'язання звільнити приміщення

Представники сторін:

від прокуратури: Зусько І.М. - службове посвідчення №027417 від 22.07.2014 року;

від позивача-1: не з'явився;

від позивача-2: Федорчук О.В. - представник за довіреністю №50 від 20.01.2015 року;

від відповідача: Сайко Ю.В. - представник за довіреністю б/н від 07.04.2015 року.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації до товариства з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна (нежитлових будівель, споруд, приміщень) комунальної власності територіальної громади Голосіївського району м. Києва № 30-08 від 18.03.2008 року, укладеного між Голосіївською районною в місті Києві радою та товариством з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» (надалі - Договір оренди) та зобов'язання відповідача повернути нежитлове приміщення у СЗШ № 85, загальною площею 194 кв. м., за адресою: м. Київ, просп. 40-річчя Жовтня, 36.

Рішенням господарського суду м. Києва від 13.08.2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва на рішення господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/11793/14 задоволено. Рішення господарського суду міста Києва від 13.08.2014 року у справі № 910/11793/14 скасовано з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог повністю. Визнано недійсним Договір оренди та зобов'язано товариство з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» повернути Управлінню освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації нежитлове приміщення у СЗШ № 85, загальною площею 194 кв. м., за адресою: проспект 40-річчя Жовтня, 36 у місті Києві. Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» в доход Державного бюджету України 2436,00 грн. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та 1218,00 грн. судового збору - за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Постановою Вищого господарського суду України від 17.02.2015 року касаційну скаргу задоволено частково, постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.11.2014 року у справі №910/11793/14 та рішення господарського суду м. Києва від 13.08.2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до господарського суду м. Києва.

Скасовуючи рішення попередніх інстанцій, Вищий господарський суд України у своїй постанові від 17.02.2015 року виходив з того, що судами першої та апеляційної інстанцій залишено поза увагою приписи чинного, на момент укладення спірного правочину, законодавства в їх сукупності, не з'ясовано питання щодо встановлення законодавчо встановленої заборони чи обмеження використання приміщень, переданих за Договором оренди за призначенням, визначеним сторонами у цьому договорі, як не з'ясовано питання щодо фактичного розташування цих приміщень, а відтак, пов'язаність, чи навпаки, з навчальним та науковим процесом при використанні цих приміщень, що унеможливлює їх використання за цільовим призначенням.

Частиною 1 ст.111-12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Розпорядження керівника апарату господарського суду м. Києва №04-23/199 від 04.03.2015 року, відповідно до п. 3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду було призначено повторний автоматичний розподіл справи №910/11793/14.

В результаті зазначеного автоматичного розподілу справу №910/11793/14 передано на новий розгляд судді Мудрому С.М.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.03.2015 року прийнято справу до провадження, призначено розгляд справи на 31.03.2015 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 31.03.2015 року розгляд справи відкладено на 12.05.2015 року.

Ухвалою від 12.05.2015 року продовжено строк розгляду спору на 15 днів та відкладено розгляд справи на 25.05.2015 року.

В ході проведення судового засідання 25.05.2015 року представник прокуратури та позивача-2 пояснили, що на їх думку, орендоване за Договором оренди приміщення ЗСШ №85 в м. Києві по просп. 40 річчя Жовтня, 36, використовується товариством з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» для діяльності не пов'язаної з навчально-виховним процесом, що суперечить положенням ст.63 Закону України «Про освіту», а тому просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив з тих підстав, що нежитлові приміщення, що складають об'єкт оренди, згідно Договору оренди, є окремо розташованими приміщеннями, де раніше знаходилась котельня та теплиця площею - 134,90 кв.м., що свідчить про неможливість використання спірного майна для навчально-виховного процесу, як в момент укладення Договору, так і на сьогоднішній день, а відтак, вказаний учасник судового процесу у задоволенні позовних вимог просив відмовити.

На призначене судове засідання 25.05.2015 представник Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не з'явився. Водночас, 22.05.2015 року до автоматизованої системи «Діловодство спеціалізованого суду» від позивача-1 надійшло клопотання №119 від 21.05.2015 року про розгляд справи №910/11793/14 без участі його представника, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та з урахуванням раніше поданих пояснень.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги прокурора Голосіївського району м. Києва не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

18.03.2008 року між Голосіївською районною у м. Києві радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» (орендар) було укладено Договір оренди, відповідно до пункту 1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в користування на умовах оренди нежитлове приміщення, яке є комунальною власністю територіальної громади Голосіївського району міста Києва, знаходиться за адресою: пр. 40-річчя Жовтня, 36 і розташоване на 1 поверсі СЗШ № 85, площею 194,0 кв.м. та використовується для аварійної дільниці сантехнічної служби ДНЗ та ЗСШ Голосіївського району.

Згідно з п. 5.1 Договору оренди термін дії останнього встановлюється з 18.03.2008 року до 18.02.2011 року.

Зміна умов Договору або його дострокове припинення може мати місце за згодою сторін та в інших випадках, передбачених цим договором та законодавством України. Зміни та доповнення до цього договору розглядуються сторонами протягом 20 днів з дня, отримання пропозиції до них, викладених у письмовій формі (п.5.3 Договору оренди).

В подальшому на підставі рішення Київської міської ради від 02.12.2010 року №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва», розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» та розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 19.07.2011 року № 541 «Про внесення змін до розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.04.2011 року № 261 «Про забезпечення життєдіяльності Голосіївського району міста Києва у сферах управління віднесених до повноважень Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації» 19 липня 2011 року укладено додаткову угоду №1 до Договору оренди, відповідно до якої орендодавцем за договором виступило Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, а нежитлове приміщення, що передається в оренду є комунальною власністю територіальної громади Голосіївського району м. Києва та передане до сфери управління Голосіївської районної в м. Києві адміністрації та знаходиться за адресою: пр.-т 40-річчя Жовтня, 36 розташоване таким чином: на І поверсі, площею 194 кв.м., використовується для аварійної дільниці сантехнічної служби ДНЗ та ЗСШ Голосіївського району.

25.10.2011 року сторонами укладено додаткову угоду № 01-11 до Договору оренди, якою продовжили строк його дії до 31.03.2012 року.

Відповідно до статті 759 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

За змістом положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в останньому врегульовані питання, зокрема, щодо організаційних відносин, пов'язаних з передачею в оренду майна державних підприємств, установ та організацій, підприємств, заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, їх структурних підрозділів, та іншого окремого індивідуально визначеного майна, що перебуває в державній та комунальній власності (ст. 1 Закону).

Статтею 2 цього Закону передбачено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Державну політику у сфері оренди здійснюють, зокрема, органи місцевого самоврядування щодо майна, яке перебуває в комунальній власності, що кореспондується з приписами статті 287 Господарського кодексу України.

Звертаючись до суду з розглядуваним позовом, Прокурор Голосіївського району м. Києва наголошував на тому, що в даному випадку, товариством з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» використовується орендоване приміщення не для навчально-виховного процесу, що суперечить ст.63 Закону України «Про освіту».

Відповідно до ст.760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

Частиною ст. 18 Закону України «Про освіту» визначено, що навчальні заклади, що засновані на загальнодержавній або комунальній власності, мають статус державного навчального закладу.

Так, ст.63 Закону України «Про освіту» визначена матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти, частиною 1 якої встановлено, що матеріально-технічна база навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти включає будівлі, споруди, землю, комунікації, обладнання, транспортні засоби, службове житло та інші цінності. Майно навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти належить їм на правах, визначених чинним законодавством.

Частиною 4 вказаної норми передбачено, що основні фонди, оборотні кошти та інше майно державних навчальних закладів, установ, організацій та підприємств системи освіти не підлягають вилученню, крім випадків, передбачених чинним законодавством.

Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та Цивільного кодексу України, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 1 статті 207 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009 року зазначено, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено, у зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину (статті 205- 210, 640 ЦК України тощо).

Як слідує з матеріалів справи, відповідно до листа Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації №100-9400 від 20.10.2014 року «Про продовження договору оренди», листа товариства з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» №107 від 19.04.2012 року «Щодо продовження терміну дії договору оренди нежитлового приміщення від 18.03.2008 року №30-08», акту обстеження навчального закладу щодо наявності оренди, нежитлові приміщення, що складають об'єкт оренди, згідно Договору, є окремо розташованими приміщеннями, де раніше знаходилась котельня та теплиця площею 134,90 кв.м.

Відповідно до акта контрольного обміру орендованого нежитлового приміщення в середній школі № 85 за адресою: пр-т 40- річчя Жовтня, 36 від 01.09.2010 року, комісією у складі ревізора Управління освіти Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, директора та майстра ТОВ «Санта - Р», директора середньої школи № 85, за результатами контрольних замірів встановлено, що ТОВ «Санта - Р» терміном на 01.09.2010 року фактично орендує наступні приміщення: майстерню; побутову кімнату; кімнату виконробів; душову; туалетну кімнату; бухгалтерію; кімнату диспетчера; коридор; комору цегляну.

Крім того, як вбачається зі змісту листа орендаря від 19.04.2012 року № 107 на ім'я Голови Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, звертаючись з клопотанням про продовження терміну дії Договору оренди, відповідач вказував на те, що приміщення площею 134,9 кв.м., не використовується середньою школою №85 (окремо розташоване приміщення, де раніше знаходилась котельня та теплиця) за адресою: пр-т 40- річчя Жовтня, 36 для розміщення аварійної дільниці санітарно - технічної служби, яка обслуговує заклади освіти Голосіївського району м. Києва.

Водночас, у висновку про вартість майна, здійсненого для визначення ринкової вартості майна для розрахунку орендної плати, затвердженого заступником голови Голосіївської районної у м. Києва державної адміністрації у лютому 2014 року, встановлено, що найбільш ефективне використання досліджувального нерухомого майна, збудованого у 1936 році, є використання під офіс та склад.

За наслідками проведеного ТОВ «Всеукраїнський інститут права і оцінки», як суб'єктом оціночної діяльності, висновку вбачається, що об'єкт оцінки - нежитлові приміщення площею134,90 кв.м складається з трьох окремих одноповерхових цегляних будівель, розташованих за адресою: м. Київ, просп.40-річчя Жовтня, 36 і його використання під розміщення закладу аварійної дільниці санітарно-технічної служби, яка обслуговує заклади освіти Голосіївського району м. Києва не суперечить вимогам нормативно-правових актів.

Статтею 1 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що положення цього Закону поширюються на правовідносини, які виникають у процесі здійснення оцінки майна, майнових прав, що належать фізичним та юридичним особам України на території України та за її межами, а також фізичним та юридичним особам інших держав на території України та за її межами, якщо угода укладається відповідно до законодавства України, використання результатів оцінки та здійснення професійної оціночної діяльності в Україні.

Частиною 1 ст.13 вказаного вище нормативно-правового акта передбачено, що рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Відтак, господарський суд приймає вказаний висновок з рецензією на звіт як належний доказ фактичного розташування спірного майна за адресою: м. Київ, просп.40-річчя Жовтня, 36, окремо від будівлі середньої школи №85.

Таким чином, спірні нежилі приміщення, що є об'єктом оренди не пов'язані з навчальним та науковим процесом, а тому їх передача орендарю, товариству з обмеженою відповідальністю «Санта-Р» не суперечила положенням чинного на момент укладення законодавства України та умовам Договору оренди.

Крім того, слід зазначити, що актом обстеження навчального закладу щодо наявності оренди, підписаного орендарем та керівником закладу СЗШ №85 встановлено доцільність оренди приміщень для виконання аварійних робіт сантехнічного обладнання в закладах освіти Голосіївського району м. Києва.

У відповідності до ч.1 ст.61 Закону України «Про освіту» фінансування державних навчальних закладів та установ, організацій, підприємств системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, коштів галузей народного господарства, державних підприємств і організацій, а також додаткових джерел фінансування.

В свою чергу, додатковими джерелами фінансування, згідно ч.4 ст.61 Закону України «Про освіту» додатковими джерелами фінансування є доходи від реалізації продукції навчально-виробничих майстерень, підприємств, цехів і господарств, від надання в оренду приміщень, споруд, обладнання.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» визначено, що об'єктами оренди є нерухоме майно (будівлі, споруди, нежитлові приміщення) та інше окреме індивідуально визначене майно підприємств.

Втім, не можуть бути об'єктами оренди, зокрема, цілісні майнові комплекси державних підприємств, їх структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць), що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України «Про підприємництво»; цілісні майнові комплекси казенних підприємств; цілісні майнові комплекси структурних підрозділів (філій, цехів, дільниць) казенних підприємств, що здійснюють діяльність, передбачену частиною першою статті 4 Закону України «Про підприємництво»; об'єкти державної власності, що мають загальнодержавне значення і не підлягають приватизації відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про приватизацію державного майна» (крім пам'яток культурної спадщини, нерухомих об'єктів, які знаходяться на території історико-культурних заповідників, та гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми, причалів морських портів), а також об'єкти, включені до переліку об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації, затвердженого Законом України «Про перелік об'єктів права державної власності, що не підлягають приватизації», які випускають підакцизну продукцію, крім цілісних майнових комплексів, які випускають підакцизну продукцію, переданих в оренду до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна» від 29 червня 2004 року.

Таким чином, законодавцем не встановлено заборони щодо передачі в оренду нерухомого майна комунальної власності, яке закріплене за відповідним навчальним закладом, з цільовим призначенням визначеним Договором оренди.

Отже, враховуючи зазначене все вище, Договір оренди укладений на підставі вільного волевиявлення сторін, не суперечить законодавству, оскільки сторонами було досягнуто усіх його істотних умов, а тому, в розумінні вимог ст. 638, 655 - 697 ЦК України, та вимог ст. ст. 180, 181 ГК України він вважається укладеним.

Крім того, ст.15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 вказаного Кодексу.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Згідно з абзацом четвертим частини першої статті 2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовами прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави. Частиною другою згаданої статті передбачено, що у позовній заяві прокурор самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, за відсутності ж такого органу або відсутності у нього повноважень зазначає про це в позовній заяві.

Втім, з наявного листа Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації №100-9400 від 20.10.2014 року «Про продовження договору оренди» та актів обстеження навчального закладу щодо наявності оренди підтверджується згода позивачів та середньої школи загальноосвітньої школи №85 м. Києва щодо доцільності використання обтяженого орендою нерухомого майна для аварійної дільниці сантехнічної служби ДНЗ та ЗСШ Голосіївського району.

А відтак, за висновками суду, з позовної заяви та матеріалів справи не вбачається, а прокуратурою не доведено, яким чином укладений Договір оренди, враховуючи встановлені в ході судового розгляду даної справи обставини, порушує права чи охоронювані інтереси Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.

Відсутність порушеного права та охоронюваного законом інтересу позивачів у даній справі є також безумовною підставою для відмови в позові прокуратури про визнання недійсним спірного Договору оренди.

Таким чином, враховуючи вище зазначена вимога Прокурора Голосіївського району м. Києва в інтересах держави в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та Управління освіти Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання недійсним Договору оренди є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Відтак, оскільки вимога про зобов'язання відповідача повернути нежитлове приміщення у СЗШ №85, за адресою: просп. 40-річчя Жовтня, 36 у м. Києві є похідною від вимоги про визнання спірного правочину недійсним, то у задоволенні вказаної вище вимоги суд також відмовляє.

В силу вимог п. 11 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються, зокрема, органи прокуратури - при здійсненні представництва інтересів громадян або держави в суді.

Згідно з п. 4.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.13. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України», приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за заявою прокурора, господарський суд у разі повної або часткової відмови в позові судовий збір стягується з визначеного прокурором позивача, за винятком випадків, коли останнього звільнено від сплати судового збору та коли позивачем у справі є сам прокурор. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України.

З огляду на викладене, на підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються пропорційно на Голосіївську районну в місті Києві державну адміністрацію та Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації і стягуються в доход Державного бюджету України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні позову відмовити.

2. Стягнути з Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (03039, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, буд. 118-б; ідентифікаційний код 37479398) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

3. Стягнути з Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації (03039, м. Київ, проспект 40-річчя Жовтня, буд. 42; ідентифікаційний код 37308812) в доход Державного бюджету України судовий збір у розмірі 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 04.06.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий