РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/7073/15-г

За позовомКомунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства»
доПублічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку»
про зобов'язання вчинити дії
Суддя Яковенко А.В.

Представники сторін:

від позивача -Токарева О.О. дов. №319 від 09.02.2015р.
від відповідача -Дяденко Н.В. дов. №50 від 31.03.2015р

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» про зобов'язання перерахувати кошти на загальну суму 2 022 166,67 грн., крім того просили судові витрати у розмірі 40 443,33 грн. також покласти на відповідача.

Позовні вимоги мотивовані тим, що всупереч вимогам укладеного між сторонами Договору банківського поточного рахунку №TF.12739.001 від 18.10.2011 відповідачем не здійснено перерахування коштів на загальну суму 2 022 166,67 грн. на підставі наданих платіжних доручень.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.03.2015 порушено провадження у справі №910/7073/15-г та призначено розгляд справи на 20.04.2015.

20.04.2015 на адресу Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, та додаткові документи для долучення до матеріалів справи.

В судовому засіданні 20.04.2015 оголошувалася перерва до 18.05.2015 відповідно до вимог ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача в судове засідання 18.05.2015 з'явився, надав пояснення по суті справи, відповідно до яких просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 18.05.2015 з'явився, надав додаткові документи для долучення до матеріалів справи, пояснення по суті спору, відповідно до яких просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві.

На підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі №910/7073/15-г.

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 20.05.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

18.10.2011 між Комунальним підприємством «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - Клієнт, Позичальник, Позивач) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - Банк, Позикодавець, Відповідач) укладено Договір банківського поточного рахунку №TF.12739.001 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Банк відкриває Клієнту поточний рахунок (в національній та/або іноземній валюті) для приймання та зарахування на рахунок Клієнта грошових коштів, виконання розпоряджень Клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком відповідно до цього Договору та законодавства України.

На виконання умов укладеного Договору Банк відкрив Клієнту мультивалютний поточний рахунок №2600.5.000000741.

Приписами пункту 1.5. Договору передбачено, що Клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на своєму рахунку (рахунках) з дотриманням вимог чинного законодавства, за винятком примусового списання коштів та накладення арешту (тимчасового зупинення операцій) уповноваженими органами у випадках, передбачених законами України.

Пунктом 2.1. Договору встановлено, що Клієнт Банку для здійснення розрахунків може використовувати всі, крім меморіального ордеру, платіжні інструменти, передбачені чинним законодавством.

Операційний час Банку - 9.00 до 16.00. Операційний день Банку - з 9.00 до 18.00 (п. 2.2. Договору).

У відповідності до п. 2.3. Договору переказ коштів з рахунків Клієнта Банк виконує відповідно до черговості надходження розрахункових документів у межах залишку коштів на рахунку на початок операційного дня. Банк може виконувати перекази з урахуванням поточних надходжень коштів протягом операційного дня у разі технічної можливості.

Приписами п. 2.4. Договору встановлено, що Банк виконує доручення Клієнта, що містяться у розрахунковому документі, у строки: у день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу; після операційного часу Банк виконує: наступного операційного дня або в день їх надходження за умови технічної можливості згідно тарифів Банку.

Сторони погодили, що Банк має право відмовити Клієнту у виконанні операції, якщо в Банку виникає мотивована підозра в тому, що така операція пов'язана з легалізацією коштів, одержаних злочинним шляхом та при відмові Клієнта надати документи, що вимагаються банківськими правилами для виконання операції (п. 3.2. Договору).

24.10.2013 між сторонами також укладено Кредитний договір №KKPOG.12739.022, відповідно до якого Банк зобов'язався надати Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності, забезпечення та цільового характеру використання грошові кошти - кредит (поновлювальна кредитна лінія), а Позичальник зобов'язався вчасно погашати заборгованість за кредитом, а також сплачувати проценти в розміри та строки відповідно до умов кредитного договору.

Як вказує Позивач, Відповідачеві було подано на виконання платіжні доручення:

- №14 від 22.01.2015 на суму 2 000 000,00 грн. з призначенням платежу: «Погашения тела кредита по кредитному договору KKPOG.12739.022 від 24.10.2013»;

- №16 від 22.01.2015 на суму 22 166,67 грн. з призначенням платежу: «Погашение процентов по кредитному договору KKPOG.12739.022 від 24.10.2013, за период с 1 по 22 января 2015г.»

Спір у справі виник, на думку Позивача, у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем узятих на себе зобов'язань, відповідно до укладеного Договору, у результаті чого кошти в сумі на загальну суму 2 022 166,67 грн. не були перераховані відповідно до платіжних доручень.

З матеріалів справи вбачається, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором банківського рахунку, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 72 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 1066 ЦК України банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунку укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Банк зобов'язаний вчиняти для Клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка, зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок Клієнта, в день надходження до Банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений Договором банківського рахунка або законом, за розпорядженням Клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до Банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений Договором банківського рахунка або законом. (ст. 1068 ЦК України).

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

У своєму відзиві на позовну заяву Відповідач вважає, що Банк не зобов'язаний здійснювати перерахування грошових коштів за платіжними дорученнями, оскільки Постановою Правління Національного банку України від 27.11.2014 за №743 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.11.2014 прийнято рішення №132 про запровадження з 28.11.2014 по 27.02.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. А рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 27.02.2015 продовжено здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» по 27.03.2015, у зв'язку з чим на підставі п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Доводи Відповідача з приводу того, що Банк не зобов'язаний здійснювати перерахування коштів не приймаються судом з огляду на наступне.

Як зазначалося раніше, Пунктом 2.4. Договору передбачено, що Банк виконує доручення Клієнта, що містяться у розрахунковому документі, у строки: у день його надходження, якщо документ надійшов протягом операційного часу; після операційного часу Банк виконує: наступного операційного дня або в день їх надходження за умови технічної можливості згідно тарифів Банку.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Пунктом 1.30 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно п. 8.4 ст. 8 зазначеного Закону, міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі. Банк отримувача в разі надходження суми переказу протягом операційного дня зобов'язаний її зарахувати на рахунок отримувача або виплатити йому в готівковій формі в той самий день або в день (дата валютування), зазначений платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки (ст. 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»).

Згідно з п. 1.12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України №22 від 21.01.2004, банк (філія, відділення), який не може виконати розрахунковий документ на списання/примусове списання/стягнення коштів з рахунку клієнта банку в установлений законодавством України термін, якщо немає/недостатньо коштів на своєму кореспондентському рахунку, зобов'язаний: узяти розрахунковий документ платника/стягувача на обліковування за відповідним позабалансовим рахунком; надіслати письмове повідомлення платнику/стягувачу про невиконання його розрахункового документа із зазначенням причини: "Немає/недостатньо коштів на кореспондентському рахунку банку"; ужити заходів для відновлення своєї платоспроможності. Платник/стягувач, отримавши повідомлення банку, для забезпечення своїх прав щодо розрахунків може вжити заходів відповідно до законодавства України.

Пунктом 2 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 за №2121-III, встановлено, що зупинення власних видаткових операцій банку за його рахунками, а також видаткових операцій за рахунками юридичних або фізичних осіб здійснюється лише в разі накладення арешту відповідно до частини першої цієї статті, крім випадків, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму; зупинення видаткових операцій здійснюється в межах суми, на яку накладено арешт, крім випадків, коли арешт накладено без встановлення такої суми.

Відповідно до банківської виписки Позивача станом на 22.01.2015 залишок грошових коштів на рахунку №2600.5.000000741, відкритого Відповідачем відповідно до умов Договору, складає 2 465 335,52 грн., тобто суми, достатньої для здійснення перерахування коштів.

Згідно ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Крім того, обмеження прав Клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. (ст. 1074 ЦК України).

Судом встановлено, що всупереч вказаної норми Банк не зміг забезпечити право позивача на безперешкодне розпорядження своїми коштами, що знаходяться на його поточному рахунку №2600.5.000000741, відкритому в Банку.

При цьому, судом враховано, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 за №743 «Про віднесення ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 27.11.2014 прийнято рішення №132 про запровадження з 28.11.2014 по 27.02.2015 тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію.

Зазначена інформація відображена на офіційному сайті Фонду (http://www.fg.gov.ua) та у розумінні статті 35 ГПК України є загальновідомою, і не потребує доказуванню.

Таким чином, під час розгляду в суді даного спору в Банку була запроваджена тимчасова адміністрація.

Однак, жодна норма Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а також будь-яка норма іншого акту законодавства не пов'язує введення згідно з Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в неплатоспроможному банку процедури тимчасової адміністрації з припиненням операційної та іншої діяльності такого банку, у тому числі з припиненням зобов'язань такого банку по укладеним ним з іншими особами (клієнтами) договорами на надання кредиту, банківського обслуговування тощо. Також, законодавством України не обмежено право розпорядження коштами на рахунках в неплатоспроможному банку, які надійшли на рахунки і зараховані Фондом на ці рахунки клієнта неплатоспроможного банку під час процедур тимчасової адміністрації та ліквідації такого банку.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» із змінами, врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Так, відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); 4) зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом; обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Позивач в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не є вкладником Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» та не є його кредитором відповідно до приписів ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», тому обмеження, встановлені ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не поширюються на їх правовідносини.

Зазначена правова позиція відповідає викладеній у постановах Вищого господарського суду від 26.09.2012 у справі №5023/2110/12, від 18.12.2014 у справі №910/11139/14.

Крім того, посилання представника Відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, судом до уваги не приймається, оскільки пунктом 1 частиною 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідачем не були надані суду належні та допустимі докази на спростування викладеного в позові.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги Позивача є законними та обґрунтованими, були доведеними Позивачем належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 "Про судове рішення" рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, згідно ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (01135, м. Київ, вул. Чорновола В'ячеслава, буд. 25; ) виконати зобов'язання в натурі та перерахувати кошти на загальну суму 2 022 166,67 грн. з поточного рахунку №2600.5.000000741, що відкрите Комунальному підприємству «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (87500, м. Маріуполь, вул. Варганова, буд. 7; ) за наступними платіжними дорученнями: №14 від 22.01.2015 на суму 2 000 000,00 грн. з призначенням платежу: «Погашения тела кредита по кредитному договору KKPOG.12739.022 від 24.10.2013» та №16 від 22.01.2015 на суму 22 166,67 грн. з призначенням платежу: «Погашение процентов по кредитному договору KKPOG.12739.022 від 24.10.2013, за период с 1 по 22 января 2015г.».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський банк розвитку» (01135, м. Київ, вул. Чорновола В'ячеслава, буд. 25; ) на користь Комунального підприємства «Маріупольське виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» (87500, м. Маріуполь, вул. Варганова, буд. 7; ) судові витрати у розмірі 40 443,33 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

5. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

6. Дата складання повного тексту рішення 03.06.2015.

Суддя А.В.Яковенко