ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 року Справа № 904/1485/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кузнецова В.О.,

суддів: Науменка І.М., Вечірка І.О.,

секретар судового засідання: Петровська А.В.,

за участю сторін:

від позивача: Літвінов Г.М., представник, довіреність №34 від 15.01.2015 р., Калюжна І.С., представник, довіреність №385 від 01.04.2015 р., Подашуля Н.І., начальник управління освіти, розпорядження №61-квід 03.03.08;

від відповідача: ОСОБА_4, представник, довіреність № 564 від 20.04.2015 р.,

від третьої особи: Сергієнко Н.А., директор, витяг з наказу №25 від 03.03.2008 р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного підприємця ОСОБА_6 на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 р. по справі

за позовом Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

до приватного підприємця ОСОБА_6, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

третя особа (на стороні позивача): Центр позашкільної роботи, м. Новомосковськ, Дніпропетровська область

про визнання дій щодо неприйняття відповідачем Додаткової угоди щодо Договору оренди № 174 від 03.01.2004 р. - неправомірними; визнання орендних відносин відповідно до п. 7.3. Договору № 174 від 03.01.2004 р. припиненим шляхом їх розірвання у судовому порядку та зобов'язання відповідача підготувати акт приймання-передачі щодо передання майна.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 р. у даній справі (суддя Рудовська І.А.) позов задоволено. Визнано дії щодо неприйняття відповідачем Додаткової угоди щодо договору оренди № 174 від 03 січня 2004 р., яка передбачала іншу плату за оренду майна, розрахованої відповідно до Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного і комунального майна - неправомірними. Визнано орендні відносини відповідно до п. 7.3. договору № 174 від 03.01.2004 р. який укладений між Управлінням освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради та приватним підприємцем ОСОБА_6 припиненим шляхом їх розірвання у судовому порядку. Зобов'язано відповідача - приватного підприємця ОСОБА_6 підготувати акт приймання-передачі щодо передання майна в триденний строк з дня набрання законної сили рішення суду. Стягнуто з приватного підприємця ОСОБА_6 на користь Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради 3654,00 грн. судового збору.

Згадане рішення мотивовано посиланням на те, що у зв'язку з відмовою відповідача від укладення додаткової угоди від 12.11.2014 р. до договору щодо істотної умови договору, а саме зміни орендної плати, що розраховується відповідно до "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного і комунального майна".

Не погодившись з даним рішенням, фізична особа - підприємець ОСОБА_6 звернувся до Дніпропетровського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що при вирішенні даного спору суд не врахував, що відповідачу не вручено Додаткову угоду від 12.11.2014 р. про внесення змін до договору оренди нерухомого майна № 174 від 03.01.2014 р. у відповідності до ч.2 ст.188 ГК України. У зв'язку з чим, відповідач не мав можливості розглянути її у передбачений ч.3 ст.188 ГК України 20-ти денний строк і повідомити орендодавця про результати її розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду залишити без змін.

Позивач вважає, що відповідачем не надано належного обґрунтування в апеляційній скарзі щодо оскарження судового рішення суду першої інстанції та не надано доказів, що позивач порушив права відповідача та умови спірного договору.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши відповідність оскарженого рішення нормам матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.01.2004 р. між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) укладений договір № 174, відповідно до умов п. 1.1. якого з метою ефективного використання комунального майна орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно - окремо розташований будинок станції юних техніків - за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 167,45 кв.м., для створення Молодіжного центра для задоволення потреб молоді та жителів міста.

Відповідно до п. 2.1. договору передача майна в оренду не означає передачу орендареві права власності на це майно - будинок. Власником орендованого майна залишається виконавчий комітет Новомосковської міської ради депутатів, а орендар володіє і користується майном протягом терміну дії даного договору.

Згідно п. 3.1. договору орендна плата вноситься орендарем орендодавцю у розмірі 772,45 грн. за рік, що розраховується відповідно до "Методики розрахунку і використання плати за оренду державного і комунального майна", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.2000 р. № 75 і використовується відповідно до чинного законодавства України.

Пунктом 4.4.1. договору сторони погодили, що орендодавець має право встановлювати орендну плату за користування майном відповідно до "Методики розрахунку і використання плати за оренду державного і комунального майна", затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 19.01.2000 р. № 75. Зміна орендної плати можлива за згодою органа, що видав дозвіл на здачу нерухомого майна в оренду.

Пунктом 4.1.2. договору передбачено, що орендодавець має право виступати за узгодженням з органом, що видав дозвіл на здачу нерухомого майна в оренду, з ініціативою про зміни у договорі оренди або його розірвання у випадку погіршення стану орендованого майна через неналежне його використання чи невиконання умов договору.

Цей договір діє з 03.01.2004 р. по 03.01.2014 р. Після закінчення терміну дії договору оренди орендар має право на його продовження. При відсутності заяви однієї зі сторін про припинення дії договору оренди протягом місяця він вважається продовженим на той же термін і на тих же умовах (п.п. 7.1., 7.5. договору).

Враховуючи відсутність заяви однієї зі сторін про припинення дії договору протягом місяця він вважається продовженим на той же строк, тобто до 03.01.2014 р. і на тих же умовах, якими є об'єкт оренди, орендна плата.

Позивачем підготовлено додаткову угоду від 12.11.2014 р. до Договору, якою доповнено та змінено пункт 3.1. договору в наступній редакції, а саме: 3.1. Місячна орендна плата у розмірі 11137,56 гривень /базова/, без ПДВ, коригується на індекс інфляції, починаючи з січня місяця 2014 року, розрахована за "Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного і комунального майна" від 04.10.1995 року № 786, та змінами до неї, які затверджені Постановою КМУ від 18.05.1998 року № 699, в тому числі від 19.01.2000 року, від 09.07.2002 року № 943 та від 10.09.2014 року № 513.

24.11.2014 р. заступником міського голови І.С. Калюжною, начальником управління освіти Н.І. Падашуля, директором ЦПР Н.А. Сергієнко та спеціалістом з юридичних питань В.Д. Єрастовим складений Акт про відмову отримання Додаткової угоди відповідачем.

Наведене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до господарського суду.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов передчасного висновку про наявність підстав для задоволення позову, враховуючи наступне.

Згідно ч.3 ст.27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" на вимогу однієї із сторін, договір може бути розірвано у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань.

За п.7.3. договору договір може бути розірваний за вимогою однієї зі сторін, за рішенням господарського суду у випадку невиконання сторонами своїх обов'язків і в інших випадках, передбачених законодавством України.

Всупереч наведеному, позивачем не надано належних та допустимих доказів невиконання відповідачем умов договору.

Так, на виконання розділу 3 договору, відповідач сплачував орендну плату у погодженому сторонами розмірі.

Зміни до договору щодо збільшення розміру орендної плати в установленому законом порядку сторонами внесені не були.

Таким чином, доводи позивача, щодо порушення відповідачем умов спірного договору, є безпідставними.

Пунктом 1 частини 1 статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до статті 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.ч.1,2,3,4 ст. 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Позивач не скористався передбаченим ч.4 ст.188 ГК України правом внести зміни до договору у судовому порядку.

Колегія суддів вважає безпідставним посилання позивача на акт про відмову від отримання додаткової угоди від 24.11.2014 р., оскільки позивачем не надано доказів надіслання відповідачу додаткової угоди.

Надані позивачем рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення не свідчать про те, які саме документи були надіслані на адресу відповідача.

Отже, висновок суду про неправомірність дій відповідача щодо неприйняття додаткової угоди щодо договору оренди № 174 від 03.01.2004 р. суперечить ч.2 ст.16 ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішенням господарського суду прийнято з порушенням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.

Посилання відповідача на неповідомлення його належним чином про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, колегія суддів відхиляє як безпідставні з огляду на таке.

За загальними приписами господарського процесуального судочинства, судам ставиться в обов'язок лише повідомлення належним чином сторін у справі про час і місце розгляду справи, і не вимагається їх розшук, у випадку нез'явлення представників сторін у судове засідання.

Ухвали господарського суду (про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи) надсилалися відповідачу за адресою, зазначеною у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб.

Згадані ухвали поверталися до суду з відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Наведене свідчить про те, що відповідач належним чином був повідомлений про час і місце засідання суду, але не використав свого права на участь у розгляді справи.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на те, що відповідач припинив підприємницьку діяльність у 2011 р. та знов зареєструвався підприємцем 10.02.2015 р., оскільки наведене не було предметом розгляду суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу Приватного підприємця ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2015 року по справі № 904/1485/15 скасувати.

В позові відмовити.

Стягнути з Управління освіти виконавчого комітету Новомосковської міської ради на користь приватного підприємця ОСОБА_6 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Доручити господарському суду Дніпропетровської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом 20 днів.

Постанова складена в повному обсязі 08.06.2015 р.

Головуючий суддя В.О.Кузнецов

Судді І.М.Науменко

І.О.Вечірко