ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015 р. Справа № 917/604/15

За позовом Виконавчого комітету Полтавської міської ради (вул. Жовтнева, буд. 36, м. Полтава, 36000)

до Автогаражного кооперативу "Зелений острів" (вул. Зелений острів, буд. 9-г, м. Полтава, 36022)

про стягнення 48000,00 грн.

Суддя Безрук Т. М.

Представники:

від позивача: Кривохижа Ю.А., дов. № 042-17/2/492 від 04.03.2015р.

від відповідача: не з"явились.

Розглядається позовна заява про стягнення 48000,00 грн. збитків, завданих внаслідок несплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтави.

Копії ухвал від 25.03.2015р., від 21.04.2015р., від 12.05.2014р., надіслані відповідачу на адресу: вул. Зелений острів, 9-г, м. Полтава, 36022, повернулися до суду з відміткою поштового відділення: "За закінченням терміну зберігання" (а.с. 50-52, 59-61, 70-72).

За даними Спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач - Автогаражний кооператив "Зелений острів" зареєстрований як юридична особа за адресою: вул. Зелений острів, 9-г, м. Полтава, 36022 (а.с.47). На дану адресу надсилалися судові ухвали.

Згідно ст. 64 ГПК України у разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

Отже, відповідач по справі вважається належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач відзив на позов не надав.

Справа розглядається за наявними в ній матеріалами згідно ст. 75 ГПК України.

В судовому засіданні 04.06.2015р. оголошувалась перерва до 16-30год. згідно ст.77 ГПК України для надання можливості позивачу подати додаткові докази.

В судовому засіданні 04.06.2015р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області 03.07.2013р. за № ПТ 36 зареєстровано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації, подану Автогаражним кооперативом "Зелений острів" стосовно будівництва першої черги пускового комплексу капітальних гаражів авто гаражного кооперативу "Зелений острів" по вул. Зелений острів в м. Полтаві (а.с.22-28).

Позивач у позові посилається на те, що про дану обставину йому стало відомо з довідки головного державного фінансового інспектора Держфінінспекції в Полтавській області від 14.02.2014 р. (а.с.12-21).

Листом від 07.08.2014 р. № 04.2-76/2/1649 позивач звернувся до відповідача з пропозицією щодо укладання договору № 41 про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави від 07.08.2014 p., додавши до листа два примірники вказаного договору, що підтверджується описом вкладення до цінного листа від 07.08.2014 р. (а.с.37-42).

Відповідач відповіді на вказаний лист не надав, договір не підписав.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення 48000,00 грн. збитків, завданих внаслідок несплати коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтави.. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем в порушення вимог ч.8 ст. 36 та ч.11 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" не повідомив про початок виконання будівельних робіт по вул. Зелений острів у м. Полтаві та в подальшому про факт прийняття в експлуатацію адміністративної будівлі з добудовою по вул. Зелений острів у м. Полтаві органи місцевого самоврядування м. Полтава, зокрема, Полтавську міську раду та виконавчий комітет Полтавської міської ради, такі дії призвели до недоотримання відповідних коштів до місцевого бюджету. Позивач посилається на те, що сума збитків визначена розрахунково в довідці Державної фінансової інспекції в Полтавській області від 14.02.2014р. на підставі інформації про кошторисну вартість будівництва.

Згідно зі ст. 623 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки; розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ч. 1 ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до правових позицій, викладених у п. 1.3 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 30.03.1995р. № 02-5/218 (зі змінами та доповненнями) на позивача покладений обов'язок доведення факту невиконання або неналежного виконання зобов'язання, прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання і завданими збитками та їх розмір.

За змістом статей 22, 611, 612, 614, 623 ЦК для застосування такого засобу відповідальності, як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 20 червня 2011 р. у справі № 3-56гс11; від 4 липня 2011 р. у справі № 3-59гс11; від 4 липня 2011 р. у справі № 3-64гс11.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону. Замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 та абзацу 7 ч. 9 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. При цьому не враховуються витрати на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури м. Полтава був затверджений рішенням двадцять другої сесії Полтавської міської ради шостого скликання від 18.05.2012 р., зі змінами згідно рішення від 05.09.2013р.(далі - Порядок); (а.с.29-32).

В п. 3 цього Порядку визначена формула розрахунку розміру пайової участі (внеску), в якій передбачено виключення з суми розрахунку витрат, визначених в ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"

У відповідності до ст.ст. 33, 35 ГПК України позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, довести факт причинення збитків, обґрунтувати розмір понесених збитків, вказати на причинно-наслідковий зв'язок між ними та наявність вини.

За ч. 2 ст. 623 ЦК України розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Позивачем не надано жодного належного доказу в підтвердження розміру заявлених до стягнення збитків.

В п.15 розділу декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області 03.07.2013р. за № ПТ 36, відсутні відомості щодо кошторисної вартості будівництва першої черги пускового комплексу капітальних гаражів авто гаражного кооперативу "Зелений острів" по вул. Зелений острів в м. Полтаві (а.с.27).

Інші первісні бухгалтерські документи, що підтверджують загальну кошторисну вартість будівництва об'єкта, позивачем суду не надано.

Також, позивачем не надано доказів в підтвердження суми витрат відповідача на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій.

Крім того, у позові позивач не наводить детального розрахунку суми збитків, та не зазначає про виключення з суми збитків вказаних витрат, що передбачено ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Позивач не зазначає сум цих витрат. Не надано позивачем і доказів в підтвердження відсутності цих витрат.

В позові позивач посилається на те, що розмір збитків складається з суми пайових внесків, які відповідачем не було сплачено відповідно до умов проекту договору № 41 від 07.08.2014р. про пайову участь у розвитку інфраструктури м. Полтави.

Проте, в доданому до позову додатку № 1 до проекту вказаного Договору розрахунок плати проведено виходячи з кошторисної вартості будівництва, при цьому не вказано про виключення з цієї вартості витрат на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій згідно з ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відсутні у додатку № 1 до проекту вказаного Договору й посилання на первісні документи, на підставі яких було проведено вказаний розрахунок.

Посилання позивача на те, що сума збитків визначена розрахунково в довідці Державної фінансової інспекції в Полтавській області на підставі інформації про кошторисну вартість будівництва, судом відхиляються, оскільки довідка Державної фінансової інспекції в Полтавській області від 14.02.2014р. не є первинним документом бухгалтерського обліку. У вказаній довідці відсутні посилання на первісні бухгалтерські документи відповідача, що визначають кошторисну вартість будівництва відповідача, не вказано загальної кошторисної вартості будівництва, не вказано суми, що була вирахувана у відповідності з ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Також позивач посилається на те, що місцевому бюджету м. Полтава в особі Полтавської міської ради було заподіяно збитки у вигляді неодержаного прибутку (втрачена вигода), на який позивач мав право розраховувати у тому разі, якби відповідач своєчасно уклав договір пайової участі у створені і розвитку інженерно - транспортної та соціальної інфраструктури м. Полтави.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 09.12.2014р. № 3-188гс14 у справі № 5023/4983/12, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті доходи, які могли б бути реально отримані при належному виконанні боржником зобов'язання за договором.

Вихідним при визначенні неодержаного доходу (втраченої вигоди) міського бюджету м. Полтава є планування таких доходів і відповідне їх відображення в міському бюджеті м. Полтави. Позивачем не вказано в якості яких доходів згідно класифікації, встановленої ст. 9 Бюджетного кодексу України, він міг отримати ці доходи.

Позивачем не надано суду доказів, що ці доходи взагалі були заплановані до надходження.

У відповідності до ст.ст. 33, 35 ГПК України позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, довести факт причинення збитків, обґрунтувати розмір понесених збитків, вказати на причинно-наслідковий зв'язок між ними та наявність вини.

Позивач не надав суду належних доказів в підтвердження прямого причинного зв'язку між невиконання відповідачем зобов'язань та заявленими збитками.

Розгляд справи неодноразово відкладався, за ухвалами від 21.04.2015р., 12.05.2015р. суд пропонував позивачу надати докази в підтвердження заявленого розміру збитків, для надання можливості подати ці докази суд оголошував перерву в засіданні 04.06.2015р.

Тобто, господарським судом було створено сторонам належні умови для реалізації їх процесуальних прав у відповідності до статей 43 , 22 ГПК України.

Проте, позивач вказаних доказів суду не надав. З клопотанням про витребування їх від інших осіб в порядку ст.. 38 ГПК України позивач до суду не звертався.

Позивачем не доведено належними доказами заявлений розмір збитків.

Отже, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

Вирішив:

У позові відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано: 09.06.2015р. .

Суддя Безрук Т. М.