РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2015Справа №910/6201/15-г

За позовом Промислово-технічної компанії у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромат"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екостандарт"
про стягнення 26 040,00 грн.
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Крапивницький Я.І. (дов. б/н від 23.02.2015 року)
від відповідача Шапошніков І.Б. (дов. № 1 від 17.04.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19 травня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Промислово-технічна компанія у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромат" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Екостандарт" (надалі по тексту - відповідач) про стягнення 37 668,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Договором перевезення вантажу № 1/03/04/14 від 03.04.2014 року в частині здійснення оплати наданих послуг.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/6201/15-г та призначено справу до розгляду на 21.04.2015 року.

21.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 21.04.2015 року представник позивача надав документи на виконання вимог ухвали суду та заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 30 668,00 грн.

Представник відповідача у судовому засіданні 21.04.2015 року надав документи на виконання вимог ухвали суду.

Представники сторін в судовому засіданні 21.04.2015 року подали спільне клопотання про продовження строку вирішення спору.

Розглянувши подане сторонами 21.04.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Суд, розглянувши подане відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 21.04.2015 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи на 19.05.2015 року.

У судовому засіданні 19.05.2015 року представник позивача подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 26 040,00 грн.

У відповідності до статті 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

Згідно з пунктом 3.11. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 Господарським процесуальним кодексом, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи- об'єднання позовних вимог, чи- зміну предмета або підстав позову.

Подана позивачем заява про уточнення позовних вимог розцінюється судом як заява про зменшення позовних вимог та приймається до розгляду, позовні вимоги розглядаються з урахуванням заяви поданої у судовому засіданні 19.05.2015 року.

Представник відповідача в судовому засіданні 19.05.2015 року надав докази часткової оплати заборгованості та усні пояснення по суті спору, відповідно до яких не заперечував проти заявлених позовних вимог.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

03.04.2014 року між Промислово-технічною компанією у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромат" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Екостандарт" (клієнт) укладено Договір перевезення вантажу № 1/03/04/14 (далі - Договір).

Відповідно до пункту 1.2. Договору перевізник зобов'язується доставити ввірений йому для перевезення вантаж до пункту призначення і передати його уповноваженій для отримання вантажу особі, а клієнт зобов'язується прийняти та оплатити надані перевізником послуги на умовах даного Договору.

Згідно пункту 2.3. Договору перевезення вантажів здійснюється на підставі підтвердженої перевізником заявки, підписаної керівником клієнта і скріпленої печаткою, переданої перевізнику особисто або по факсимільному зв'язку яка обов'язково містить: пункт завантаження (точна адреса); час завантаження; пункт вивантаження (точна адреса); час вивантаження; характер вантажу; найменування та маса (брутто) вантажу; об'єм вантажу; тип автопоїзду; термін доставки вантажу; особливі умови перевезення; вартість перевезення.

Відповідно до пункту 3.1.8. Договору перевізник зобов'язаний надати клієнту оригінали рахунків за надані послуги з оригіналами міжнародних товарно-транспортних (CMR), податкових накладних та актом виконаних робіт.

Пунктом 4.3. Договору сторони погодили, що вартість перевезення обговорюється сторонами в кожному окремому випадку і вказується в разовій заявці. По взаємній домовленості сторін оплата і порядок розрахунків можуть бути переглянуті, змінені або доповнені в залежності від конкретних умов перевезень і надання послуг.

Відповідно до пункту 4.4. Договору клієнт здійснює оплату за виконані перевезення на протязі 10 банківських днів після отримання від перевізника документів, вказаних в пункті 3.1.8. Договору.

На виконання умов Договору та відповідно до узгодженого сторонами Договору-заявки на перевезення вантажу № 1/1/12/14 від 01.12.2014 року позивачем було надано послуги з перевезення вантажів.

Про надання послуги з перевезення вантажів за Договором-заявкою на перевезення вантажу № 1/1/12/14 від 01.12.2014 року свідчить міжнародна товарно-транспортна накладна № 0725391 з відміткою вантажоотримувача про отримання вантажу.

Узгоджена сума фрахту згідно Договором-заявкою на перевезення вантажу № 1/1/12/14 від 01.12.2014 року складає 26 040,00 грн.

Відповідачем не оплачено вартості наданих послуг, у зв'язку з чим за останнім рахується заборгованість в розмірі 26 040,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з претензією № 75 від 10.02.2015 року про сплату заборгованості, проте претензія залишена відповідачем без задоволення.

Відповідач не заперечував проти заявлених позовних

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

В силу положень частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний оплатити надані йому послуги в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 908 Цивільного кодексу України визначено, що перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно зі статтею 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до пункту 1. статті 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Цивільним кодексом України визначені загальні обв'язки сторін договору перевезення.

Так, згідно з статтею 917 Цивільного кодексу України перевізник зобов'язаний надати транспортні засоби під завантаження у строк, встановлений договором.

Статтею 918 Цивільного кодексу України визначено, що завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.

В силу положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується наявними в ній документами, позивачем було належним чином надано послуги з перевезення відповідно до умов Договору.

Відповідач свої зобов'язання по оплаті наданих послуг належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 26 040,00 грн.

Як встановлено статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, з урахуванням приписів статті 530 Цивільного кодексу України та умов Договору-заявки на момент розгляду справи судом строк виконання відповідного грошового зобов'язання по оплаті наданих послуг настав.

Отже, факт несплати відповідачем позивачу коштів за отримані послуги належним чином доведений, а також доведений обов'язок відповідача оплатити позивачу кошти за отримані послуги, що дає суду підстави задовольнити позов позивача в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 26 040,00 грн.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, позовні вимоги Промислово-технічної компанії у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромат" про стягнення заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екостандарт" у розмірі 26 040,00 грн. підлягають задоволенню.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги Промислово-технічної компанії у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромат" задовольнити повністю.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Екостандарт" (04655, м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 18/14, ідентифікаційний код 31990310) на користь Промислово-технічної компанії у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромат" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 89-А, ідентифікаційний код 21509937) 26 040 (двадцять шість тисяч сорок) грн. 00 коп. основного боргу, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 25.05.2015

Суддя С.В. Стасюк