ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року Справа № 904/9310/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Валярі М.Г.

За участю представників сторін:

від відповідача: Кійко О.А., довіреність № б/н від 11.02.14, представник;

представник позивача не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у справі № 904/9310/14

за позовом Дніпродзержинської міської Ради Дніпропетровської області, м.Дніпродзержинськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ», м.Дніпропетровськ

про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, розташованої за адресою - м.Дніпропетровськ, вул. Мурахтова (район буд №4) площею 0,0006га, яку використовує відповідач, шляхом повернення її позивачу за актом приймання-передачі з приведенням вказаної земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом демонтажу тимчасової споруди розміром 2,0мх3,0м з реалізації хлібобулочних виробів за рахунок відповідача

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року (суддя Новікова Р.Г.) у задоволенні позовних вимог Дніпродзержинської міської Ради Дніпропетровської області - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Дніпродзержинська міська Рада Дніпропетровської області, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обґрунтування своєї скарги позивач посилається на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції дав неналежну правову оцінку доказам, що потягло за собою ухвалення неправильного рішення.

Зокрема, суд безпідставно не взяв до уваги у якості доказу акт обстеження земельної ділянки, та лист Дніпродзержинського міського управління ГУ УМВС України в Дніпропетровській області, які підтверджують факт самовільного зайняття земельної ділянки відповідачем.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та задоволення позову.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 18 травня 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 8 червня 2015 року.

В судове засідання представник позивача, який був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з'явився, що не перешкоджає розглядові справи.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами. Оскільки явка в судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до абзацу 1 п. 3.9.2. Постанови Пленуму "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26 грудня 2011 року N 18 (із змінами і доповненнями) (далі - Постанова Пленуму), у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

На думку колегії суддів, неявка у судове засідання представника позивача не перешкоджає розгляду справи, оскільки у справі достатньо матеріалів для розгляду апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Актом обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 22 липня 2014 року, складеного фахівцями Відділу самоврядного контролю департаменту комунальної власності та земельних відносин Дніпродзержинської міської ради було встановлено, що за адресою Дніпродзержинськ, вул. Мурахтова в районі буд. №4 на відстані 1м від вул. Мурахтова та 4,5м від вул. Тагільської на земельній ділянці площею 0,0006га розташовано тимчасову споруду розміром 2,0мх3,0м з реалізації хлібобулочних виробів ТОВ "Катеринославхліб".

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТЕРИНОСЛАВХЛІБ» із позовом про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, розташованої за адресою - м. Дніпропетровськ, вул. Мурахтова (район буд №4) площею 0,0006га, яку використовує відповідач, шляхом повернення її позивачу за актом приймання-передачі з приведенням вказаної земельної ділянки у придатний для використання стан шляхом демонтажу тимчасової споруди розміром 2,0мх3,0м з реалізації хлібобулочних виробів за рахунок відповідача, позивач посилався на самовільне розміщення відповідачем на земельній ділянці тимчасової споруди, що підтверджується листом Дніпродзержинського міського управління ГУМВС України в Дніпропетровській області №6229 від 16.04.2014р. та актом обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 22.07.2014р.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обґрунтованість пред'явлення позовних вимог саме до ТОВ "Катеринославхліб", оскільки Акт обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 22.07.2014р. не є належним доказом фактичного самовільного зайняття земельної ділянки для ведення господарської діяльності відповідачем, а листи-відповіді Відокремленого структурного підрозділу "Дніпродзержинське міське управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області" №15-1-24/1-54 від 14.01.2015р., Управління надання муніципальних послуг та розвитку підприємництва №01-02/66 від 21.01.2015р., Дніпропетровського міського управління Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області №45/3-15, не містять доказів самовільного зайняття спірної земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності саме ТОВ "Катеринославхліб".

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до абзацу 16 статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" №963-IV від 19.06.2003р. (із змінами та доповненнями) самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до статті 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Таким чином, приписами даної правової норми встановлено, що господарський суд на підставі доказів встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін

Відповідно до статті 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Разом з тим, докази, на які посилається позивач, не є належними та допустимими доказами факту користування саме відповідачем спірною земельною ділянкою на день звернення позивача з позовом до господарського суду і прийняття рішення у справі.

Як вбачається з Акту обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 22.07.2014р, він складений без участі представника відповідача, не містить інформації про власника або користувача тимчасової споруди, суб'єкта господарювання, що здійснює реалізацію хлібобулочних виробів, а листи-відповіді Відокремленого структурного підрозділу "Дніпродзержинське міське управління Головного управління Держсанепідслужби у Дніпропетровській області" №15-1-24/1-54 від 14.01.2015р., Управління надання муніципальних послуг та розвитку підприємництва №01-02/66 від 21.01.2015р., Дніпропетровського міського управління Головного управління ДСНС України у Дніпропетровській області №45/3-15, не містять доказів самовільного зайняття спірної земельної ділянки для здійснення підприємницької діяльності саме ТОВ "Катеринославхліб" м. Дніпропетровськ, а тому за відсутності кримінального, адміністративного провадження вони не є належними доказами у розумінні статті 34 ГПК України.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про те, що позивач не довів обґрунтованість пред'явлення позовних вимог саме до ТОВ "Катеринославхліб" є законними та обґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги є неспроможними і висновків суду першої інстанції вони не спростовують, а зводяться лише до переоцінки доказів, зроблених судом першої інстанції.

Оскільки суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому судове рішення у відповідності до п.1 ч.1 ст. 103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2015 року у справі № 904/9310/14 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 10.06.2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В.Чус