номер провадження справи 34/90/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.06.2015 Справа № 908/3422/14

Господарський суд Запорізької області у складі судді Науменка А.О., при секретарі Яровенко Г.В.

За участю представників: від позивача - Остапенко В.М., довіреність № 14-109 від 18.04.2014 р.; від відповідача - Тьо-Левіна Г.В., довіреність від 20.01.2015 р.; від ВПВР ДВС України - Іваниця О.О., довіреність № 3-14/4.1/1421 від 29.12.2014 р.

Розглянув в судовому засіданні заяву про забезпечення позову (вих. № 773 від 04.06.2015 р.) при розгляді скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 10.04.2015 р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» у справі № 908/3422/14,

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, буд. 6, скорочено ПАТ «НАК «Нафтогаз України»);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мереж» (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Луначарського, 61, скорочено ТОВ «МТМ»);

про стягнення суми;

за участю: Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (04053, м. Київ, вул. Артема, 73, скорочено ВПВР ДВС України);

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 07.11.2014 р. у справі № 908/3422/14 позовні вимоги задоволено частково. В частині стягнення 1376037 грн. 92 коп. основного боргу провадження по справі № 908/3422/14 припинено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 8652301 грн. 32 коп. основного боргу, 1021541 грн. 62 коп. пені, 544655 грн. 22 коп. 3 % річних, 2139215 грн. 33 грн. інфляційних втрат, 71672 грн. 18 коп. судового збору.

12.02.2015 р. р. господарським судом Запорізької області видано відповідний наказ про примусове стягнення.

28.04.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі», в якій скаржник просить: скасувати постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 10.04.2015 р. про арешт коштів ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» в частині накладення арешту на рахунок № 8481 (код валюти рахунку: 980), № 1936 (код валюти рахунку: 980) в Публічному акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк», код банку 334851; зняти арешт з коштів на рахунку ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» № 8481 (код валюти рахунку: 980), № 1936 (код валюти рахунку: 980) в Публічному акціонерному товаристві «Перший український міжнародний банк», код банку 334851.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 29.04.2015 р. скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» прийнята судом до розгляду та призначено судове засідання на 08.06.2015 р.

05.06.2015 р. до господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» надійшла заява про забезпечення позову (вих. № 773 від 04.06.2015 р.), в якій заявник просить зупинити стягнення на підставі наказу господарського суду Запорізької області від 12.02.2015 р. по справі № 908/3422/14.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, відповідач (заявник) посилається на наступне. 07.05.2015 р. державним виконавцем було стягнуто з ТОВ «Мелітопольські теплові мережі» 6411531,65 грн. коштів які були передбачені на оплату заробітної плати працівникам товариства. Відповідач (заявник) вважає, що дані дії державного виконавця порушують права працівників товариства, які охороняються Конституцією України, а також існує загроза, що до розгляду скарги по суті буде стягнуто ще кошти призначені на виплату заробітної плати, кошти, що належать до виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та пов'язані з цим податки.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що заява відповідача про забезпечення позову при розгляді скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» на постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України від 10.04.2015 р. про арешт коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» у справі № 908/3422/14 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів статей 66, 67 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою сторони, прокурора чи його заступника, який подав позов, або з своєї ініціативи має право вжити, передбачених статтею 67 цього Кодексу, заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Позов забезпечується:

- накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві;

- забороною відповідачеві вчиняти певні дії;

- забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

- зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

- зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Про забезпечення позову виноситься ухвала. Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено.

Отже, аналіз приписів закону, який регулює порядок та підстави вжиття заходів забезпечення позову, свідчить, що забезпечення позову є однією з найважливіших гарантій захисту прав, свобод та інтересів юридичних осіб, певним заходом для створення можливості реального виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог; прийняття передбачених законом заходів щодо забезпечення позову є правом суду, який розглядає спір. Заходи про забезпечення позову застосовується судом, виходячи з обставин справи, змісту заявлених позовних вимог.

Пунктом 1 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» встановлено, що відповідно до статті 66 Господарського процесуального кодексу України заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом за заявою сторони, прокурора, або з ініціативи господарського суду як гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 33 ГПК, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Частинами 2, 4 п. 3 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», встановлено що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Відповідачем не надано суду належних доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування заявленого заходу у вигляді зупинення стягнення на підставі наказу господарського суду Запорізької області від 12.02.2015 р. по справі № 908/3422/14. Заявлені заходи ґрунтуються лише на посиланнях відповідача на потенційну можливість, що державним виконавцем до розгляду скарги по суті буде стягнуто кошти призначені на виплату заробітної плати та кошти, що належать до виплати у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та пов'язані з цим податки без наведення відповідного обґрунтування.

Таким чином, в задоволенні даної заяви суд відмовляє.

Згідно ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місті їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката, та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч.1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» № 80-VIII від 28.12.2014 р. на 2015 рік встановлена мінімальна заробітна плата у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн.; з 1 грудня - 1378 грн.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до господарського суду заяви про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову справляється судовий збір у встановленому порядку та розмірі, а саме 1,5 розміру мінімальної заробітної плати (1827 грн.).

Таким чином, судовий збір за подання заяви про забезпечення позову покладається на заявника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі».

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 66, 67, 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мережі» про забезпечення позову (вих. № 773 від 04.06.2015 р.) відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Мелітопольські теплові мереж» (72312, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Луначарського, 61, ідентифікаційний код юридичної особи: 05541114) в доход Державного бюджету України (одержувач: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), банк одержувача: УДКСУ у м. Запоріжжя (Орджонікідзевський район), р/р 3007, МФО 813015, ідентифікаційний код юридичної особи: 38025409, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності 206) 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. судового збору.

Видати наказ.

Суддя А.О. Науменко