ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2015 року Справа № 926/651/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дроботової Т.Б. - головуючого,
Алєєвої І.В., Рогач Л.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
на постановуЛьвівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015
у справі№ 926/651/14 Господарського суду Чернівецької області
за позовомПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
доМіського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго"
про стягнення заборгованості 17 142 360 грн.
за участю представників:
позивачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належно)
відповідачане з'явився (про час та місце судового засідання повідомлений належно)

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2014, залишеним без змін постановами Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2014 та Вищого господарського суду від 25.11.2014, позов задоволено частково; стягнуто з відповідача на користь позивача 6486369,10 грн. основного боргу, 579919,55 грн. пені, 537831,15 грн. 3 % річних, 506675,19 грн. інфляційних, 609822,54 грн. 7% штрафу, 73080 грн. судового збору; припинено провадження у справі у частині стягнення основного боргу у сумі 7232000 грн.; відмовлено у задоволенні позову в частині стягнення пені в сумі 579919,55 грн., та штрафу у сумі 609822,54 грн.; відмовлено в застосуванні позовної давності.

22.07.2014 відповідач звернувся повторно до Господарського суду Чернівецької області з заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2014 на 12 місяців згідно з графіком. Заява обгрунтована тим, що відповідач не являється організацією, створеною з метою отримання прибутку, фінансується за рахунок бюджетних коштів, критичний фінансовий стан та збиткова діяльність підприємства підтверджується довідкою про фінансово-економічний стан, звітами про фінансові результати за 2012, 2013, 2014 роки, копіями балансу за 2012, 2013, 2014 роки, при цьому примусове виконання рішення призведе до вилучення обігових коштів, вплине на вчасну виплату заробітної плати та загрожує стабільній роботі підприємства із забезпечення безперебійними послугами теплопостачання споживачів, пологового будинку, дошкільних закладів, лікарень та інших закладів охорони здоров'я.

Позивач у запереченні на заяву відповідача просив відмовити у наданні розстрочки виконання судового рішення з тих підстав, що наведені відповідачем обставини, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та його важкий фінансовий стан не є виключними в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України, разом з цим, просив врахувати свою збиткову діяльність та наслідки при затримці виконання рішення.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 19.02.2015 (суддя Марущак І.В.) заяву про розстрочку виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2014 задоволено; розстрочено виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2014 на 12 місяців згідно з відповідним графіком.

Ухвала вмотивована тим, що наведені відповідачем обставини відповідають підставам, встановленим статтею 121 Господарського процесуального кодексу України для розстрочення виконання рішення на 12 місяців, якими за приписами законодавства є матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору; на теперішній час виконання рішення призведе до погіршення економічного становища та банкрутства комунального підприємства, яке здійснює забезпечення послугами теплопостачання споживачів, пологового будинку, дошкільних закладів, лікарень та інших закладів охорони здоров'я, тому слід задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення на 12 місяців.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 (судді: Костів Т.С., Марко Р.І., Кордюк Г.Т.) ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 19.02.2015 залишено без змін з огляду на її законність та обгрунтованість.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулась до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду та постанову апеляційної інстанції та відмовити у задоволенні заяви Міського комунального підприємства "Чернівцітеплокомуненерго" про розстрочення виконання рішення.

Касаційну скаргу вмотивовано доводами про неправильне застосування судовими інстанціями норм матеріального та процесуального права, а саме, в порушення статей 4, 4-3, 4-7, 32, 34, 43, статті 121 Господарського процесуального кодексу України, суди не взяли до уваги всіх обставин справи в сукупності та не надали належної оцінки всім наявним в матеріалах справи доказам, які є виключними обставинами в розумінні статті 121 цього Кодексу та свідчили б про неможливість виконання судового рішення; не врахували фінансове становище та матеріальний інтерес позивача у виконанні судового рішення.

Відповідач не надав відзив на касаційну скаргу; сторони не скористалися правом на участь представників у судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності юридичної оцінки обставин справи та повноти їх встановлення в судовому рішенні, застосування судом норм матеріального та процесуального права колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1117 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підстав встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати чи вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду або відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або перевіряти докази.

Судом першої інстанції встановлено, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума в розмірі 6486369,10 грн. основного боргу, 579919,55 грн. пені, 537831,15 грн. 3 % річних, 506675,19 грн. інфляційних, 609822,54 грн. 7% штрафу, 73080 грн. судового збору.

До Господарського суду Чернівецької області надійшла заява відповідача про розстрочення виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2014 на 12 місяців згідно з графіком.

Заяву про відстрочку виконання судового рішення боржник мотивував тим, що не являється організацією, створеною з метою отримання прибутку, фінансується за рахунок бюджетних коштів, що критичний фінансовий стан та збиткова діяльність підприємства підтверджується відповідними доказами, що примусове виконання рішення призведе до вилучення обігових коштів, вплине на вчасну виплату заробітної плати та загрожує стабільній роботі підприємства із забезпечення безперебійними послугами теплопостачання споживачів, пологового будинку, дошкільних закладів, лікарень та інших закладів охорони здоров'я.

В обгрунтування своїх доводів відповідач надав суду довідки про фінансово-економічний стан, звіти про фінансові результати за 2012, 2013, 2014 роки, копії балансу за 2012, 2013, 2014 роки, прийнятих відповідними інстанціями до провадження.

Враховуючи наведені відповідачем обставини, господарський суд першої інстанції дійшов висновку про можливість надання заявнику розстрочки виконання рішення у даній справі на 12 місяців згідно з графіком з огляду на те, що боржник має значну дебіторську заборгованість, яка в декілька разів більша за заборгованість перед стягувачем, відповідно до фінансово-господарської діяльності за 2012, 2013 роки та 9 місяців 2014 року збиток підприємства становить відповідно 5276, тис. грн., 7186,0 тис. грн. та 20010,72 тис .грн., що підтверджується звітами про фінансові результати за відповідні періоди, в січні 2015 року підприємство фактично залишилося без коштів на виплату заробітної плати, арешт та вилучення грошових коштів та іншого майна позбавить можливості забезпечувати господарську діяльність боржника, оплачувати поточні витрати на утримання майна, сплачувати податки і збори, виплачувати заробітну плату працівникам та персоналу, такі обставини призведуть боржника до банкрутства і ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду про стягнення коштів на користь стягувача.

Судова колегія зазначає, що відповідно до частини 1 статті 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Із змісту вказаної статті вбачається, що заява повинна містити: викладення обставин та обґрунтування причин, що унеможливлюють чи утруднюють виконання рішення; зазначення того, що просить заявник - розстрочити чи відстрочити виконання рішення, яким чином змінити спосіб і порядок виконання рішення; вказівку, в разі необхідності, про надіслання ухвали про відстрочку або розстрочку виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання установі банку або державному виконавцю. До заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Задовольняючи заяву відповідача про розстрочення виконання постанови на підставі приписів статті 121 Господарського процесуального кодексу України, суд першої інстанції виходив з наведених у ній обставин та взяв до уваги негативні наслідки виконання такого рішення для відповідача, ступінь виконання рішення, врахувавши специфіку його діяльності, наявність невідшкодованої різниці в тарифі через невідповідність собівартості теплової енергії діючому законодавству, наявність дебіторської заборгованості перед боржником, відсутність достатніх грошових коштів на рахунках, врахував матеріальні інтереси обох сторін спору та визнав їх такими, що є винятковими в розумінні статті 121 Господарського процесуального кодексу України.

Переглядаючи ухвалу місцевого господарського суду, апеляційний господарський суд перевірив врахування матеріальних інтересів сторін при наданні розстрочки та погодився з висновками суду першої інстанції щодо розстрочення виконання рішення на 12 місяців згідно з графіком.

Відтак, перевіривши у відповідності до частини 2 статті 1115 Господарського процесуального кодексу України юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення в ухвалі та постанові, колегія суддів дійшла висновків про те, що попередні судові інстанції дійшли законного та обґрунтованого висновку щодо задоволення заяви про розстрочення виконання рішення Господарського суду Чернівецької області від 07.07.2014.

Висновки місцевого та апеляційного господарських судів відповідають вимогам статті 121 цього Кодексу та грунтуються на належно досліджених матеріалах справи; доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, суперечать матеріалам справи та не спростовують належно встановлених судовими інстанціями обставин справи, з огляду на що підстав для скасування зазначених судових актів з мотивів, наведених у касаційній скарзі не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1115, 1117, пунктом 1 статті 1119, статтею 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 31.03.2015 у справі № 926/651/14 Господарського суду Чернівецької області та ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 19.02.2015 залишити без змін.

Головуючий Т. Дроботова

Судді І. Алєєва

Л. Рогач