ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 922/1816/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків
до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників сторін:

позивача - Соляник О.Ю. (дов. № 38-565/19 від 23.02.2015 року);

відповідача - не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі", звернувся з позовом до відповідача - Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 65 889,56 грн. вартості спожитої теплової енергії отриманої без достатніх правових підстав, також просить суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі 1827 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань щодо сплати поставленої теплової енергії до житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, яке займає відповідач на підставі договору оренди нежитлових приміщень №514 від 28.08.2012 року. Дана обставина призвела до виникнення заборгованості за поставлену теплову енергію у сумі 65 889,56 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30.03.2015 року порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 21.04.2015 року.

У межах строків, визначених ст.69 ГПК України розгляд справи відкладався з 21.04.2015 року до 18.05.2015 року та з 18.05.2015 року до 02.06.2015 року.

Позивач у судовому засіданні 02.06.2015 року позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Через канцелярію суду надав заяву про виправлення технічної описки у описовій частині позову щодо періоду нарахування заборгованості, а саме з жовтня 2012 року по грудень 2014 року.

Крім того, представником позивача надано детальний розрахунок суми заборгованості та письмові пояснення щодо адреси відповідача по АДРЕСА_1, літ. "А-5". Так позивач зазначає, що позначка літ "А-5" характеризує приміщення як нежитлове, згідно вимог наказу №127 від 24.05.2001 року Державного комітету будівництва атхітектури та житлової політики "Про затвердження інструкції пропорядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, де літ. "А" є зазначенням нежитлового приміщення, а цифра 5 - поверховість будівлі.

Судом досліджено надані представником позивача документи та долучено їх до матеріалів справи.

Відповідач у судове засідання 02.06.2015 року не з`явився, відзив на позов та документи витребувані судом не надав. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали суду від 30.03.2015 року та від 21.04.2015 року за адресою вказаною у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та співпадає з адресою вказаною у позовній заяві. Проте, ухвали суду про порушення провадження у справі від 30.03.2015 року та про відкладення розгляду справи від 21.04.2015 року повернулися до канцелярії суду з поштовою відміткою "за закінченням терміну зберігання".

Зважаючи на те, що Вищий господарський суд України у п. 4 Інформаційного листа від 02.06.2006р. № 01-8/1228 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році" зазначив, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв'язку з позначками "в зв`язку з закінченням терміну зберігання", "адресат вибув", "адресат відсутній" і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи вважаються належними доказами виконання господарським судом обов'язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення учасників судового процесу про час та місце розгляду справи.

Присутній у судовому засіданні 02.06.2015 року представник позивача підтримав позовні вимоги та вважає за можливе розглянути справу по суті в даному судовому засіданні без участі представника відповідача, пояснив, що ним надані всі документи, які необхідні для розгляду справи по суті.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР ), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Згідно з частиною другою статті 4-3 ГПК та статтею 33 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Якщо подані сторонами та іншими учасниками судового процесу докази є недостатніми, господарський суд може за їх клопотанням чи за власною ініціативою витребувати в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього письмові і речові докази, інші матеріали ( пункт 3, 4, 6, 8 і 11 статті 65 ГПК України), притому не лише від учасників судового процесу, а й від інших підприємств, установ, організацій, державних органів.

При цьому, суд має створити належні умови всім учасникам судового процесу для виконання ними вказаного обов'язку по доведенню своєї правової позиції.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи

Так, наявні в матеріалах справи ухвали суду про порушення провадження у справі та про відкладення розгляду справи свідчать, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, витребувано в порядку підготовки справи до розгляду необхідні для цього докази.

Враховуючи викладене, а також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.06.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, судом встановлено наступне.

На підставі Розпорядження про початок та кінець опалювальних сезонів 2011-2012 р.р., 2012-2013 р.р. КП "Харківські теплові мережі" здійснювало постачання теплової енергії до приміщень, які знаходились у будинку за адресою: АДРЕСА_1, в тому числі до нежитлового приміщення, що використовується відповідачем.

Відповідач, Фізична особа-підприємець ОСОБА_1, на підставі договору оренди № 514 від 28.08.2012 року користується нежитловим приміщенням площею 201,8 кв. м., розташованим за адресою: АДРЕСА_1, літ «А-5». Термін дії наведеного договору встановлено до 28.07.2015 року(а.с.35-38).

28.08.2012 року відповідно до акту приймання - передачі до арендного користування нежитлових приміщень управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської ради було передано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 в орендне користування нежитлові приміщення загальною площею 201,8 м2, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, літ. " А-5" (а.с. 55 ).

Даний факт підтверджується листами Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради за вих. № 10766 від 17.09.2012 року та №13003 від 07.11.2013 року(а.с.23-24).

Крім того, використання відповідачем нежитлових приміщень за наведеною адресою підтверджується актами обстеження №170/1911 від 08.04.2014 року, №170/2443 від 05.11.2014 року, №170/1008 від 21.10.2013 року підписаними та скріпленими печатками уповноваженою особою КП «Харківські теплові мережі» та балансоутримувачем (а.с. 25-26, 56).

Виходячи з вище викладеного вбачається, що в період заявлений позивачем до стягнення за поставлену теплову енергію (з жовтня 2012 року по грудень 2014 року) нежитлове приміщення загальною площею 201,8 кв. м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1 літ. "А-5" на підставі договору оренди № 514 від 28.08.2012 року перебувало у користуванні відповідача.

Як свідчать досліджені судом матеріали справи, договір про постачання теплової енергії між позивачем та відповідачем не укладався.

КП "Харківські теплові мережі" позбавлено технічної можливості відключити приміщення відповідача від централізованої системи опалення будинку, в якому дане приміщення знаходиться, оскільки система опалення всього будинку єдина з системою опалення приміщення відповідача і не має окремого теплового вводу. При цьому система опалення нежитлового приміщення відповідача є невід'ємною частиною системи опалення всього будинку, що підтверджується актом обстеження системи теплоспоживання об'єкта №170/1911 від 08.04.2014 року, №170/2443 від 05.11.2014 року, №170/1008 від 21.10.2013 року(а.с. 25-26,56).

Факт постачання позивачем теплової енергії до приміщень, які займає відповідач, підтверджується актами підключення споживача до джерела теплової енергії № 170/1975 від 20.10.2014 року, № 170/457 від 30.09.2013 року, №170/7775 від 10.04.2013 року, №170/8291 від 09.10.2012 року (а. с. 16-19, 21).

На підставі вищевикладених обставин судом встановлено, що в період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року відповідач користувався наданою позивачем тепловою енергією на потреби опалення нежитлового приміщення без достатніх правових підстав.

Відповідно до ст. 1212, ч. 2 ст. 1213 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому це майно, а у разі неможливості повернути майно в натурі відшкодувати його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. При цьому встановлення вини в діях зобов'язаної особи не вимагається, оскільки безпідставно придбане майно може бути результатом події, поведінки самого потерпілого, третіх осіб.

Отже, сам лише факт не укладання сторонами письмового договору в даному випадку не звільняє відповідача від обов'язку оплатити одержану теплову енергію, оскільки відносини сторін мали позадоговірний характер і регулювалися вищенаведеними нормами ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Позивач, в порядку ч. 2 ст. 530 ЦК України, надіслав на адресу відповідача 25.03.2015 року лист-вимогу про сплату у семиденний строк вартості безпідставно спожитої теплової енергії(а.с. 15), яка утворилась за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року у розмірі 65889,56 грн. Але відповідач відповіді на дану вимогу не надав, суму заборгованості не сплатив.

Таким чином, судом встановлено, що у відповідача існує зобов'язання по оплаті позивачу вартості за безпідставно спожиту теплову енергію за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року у розмірі 65889,56 грн., яка до цього часу залишається непогашеною.

Згідно з п. 23 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 р. № 1198 у споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до максимального теплового навантаження. Максимальне теплове навантаження - це навантаження, що відповідає сумі максимальних теплових потоків на опалення, вентиляцію, кондиціювання, технологічні потреби, гаряче водопостачання й визначається проектом.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач займає не окрему будівлю, а нежитлове приміщення у будівлі з централізованою системою опалення, опалення яких здійснюється автоматично при постачанні опалення у будівлю. Як пояснив представник позивача у судовому засіданні та у позовній заяві у зв'язку з відсутністю у відповідача приладів обліку, позивач здійснив розрахунок спожитої відповідачем теплової енергії у відповідності до "Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутової потреби в Україні" КТМ 204 України 244-94, затверджених Держжитлокомунгоспом України 14.12.1993 р. Розрахунок теплових потоків (теплових навантажень) відповідно до КТМ 204 України 244-94 виконується при відсутності проектів на опалення, про що є пряма вказівка у п.2.1.5. даного КТМ.

За результатами проведеного розрахунку розмір теплового навантаження на приміщення, яке займає відповідач, було визначено позивачем на рівні 0,018100 Гкал/год, а вартість безпідставно спожитої відповідачем теплової енергії за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року у розмірі 65889,56 грн.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

При цьому, належністю доказів є спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Згідно ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов'язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред'явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Згідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості безпідставно спожитої теплової енергії за період з жовтня 2012 року по грудень 2014 року у розмірі 65889,56 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, покладаючи судові витрати на відповідача у розмірі 1827,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_2, Інд.код НОМЕР_1) на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, 11; р/р 13 в ВАТ "Державний ощадний банк України", МФО 351823, ) 65 889,56 грн. вартості безпідставно отриманої теплової енергії та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова