РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2015Справа №910/7366/15-г

За позовом Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Деснянського району м. Києва

до фізичної особи-підприємця Фам Ван Ганг

про стягнення 4593 грн. 62 коп.

Суддя Демидов В.О.

За участю представників сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув

ВСТАНОВИВ:

25.03.2015 позивач звернувся до господарського суду міста Києва із позовною заявою, в якій просив стягнути з фізичної особи-підприємця Фам Ван Ганг заборгованість за договором про надання послуг №23/314-д від 01.04.2013 у розмірі 4593 грн. 62 коп., 51 грн. 11 коп. пені, 737 грн. 11 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних у сумі 79 грн. 16 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані фактом невиконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати наданих послуг за укладеним сторонами у справі договором №23/314-д про надання послуг від 01.04.2013.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом надсилання за належною юридичною адресою ухвали суду.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою уповноваженого представника. Відзив на позовну заяву відповідачем не наданий.

З урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами у даному судовому засіданні.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, вислухавши присутніх під час судового розгляду справи представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

01.04.2013 між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено договір № 23/314-д про надання послуг (далі за текстом - договір), згідно п.п 1.1 якого виконавець зобов'язується надавати послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за адресою: м. Київ, проспект Маяковського, 68, нежитлове приміщення №227, а замовник - оплатити їх вартість.

Згідно п. 2.1.2 договору замовник щомісяця з 10 по 15 число зобов'язаний отримувати в КП «Дирекція» (відділ оренди) акти прийому-здачі виконаних робіт, на підставі яких виконавцем надається платіжна вимога-доручення за отримані послуги, яка надається в цей же термін (відповідно до додатку № 1 даного договору).

Замовник повинен прийняти роботу та підписати акти прийому-здачі виконаних робіт, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, вносити плату на рахунок виконавця за надані послуги (п. 2.1.3, п.2.1.4 договору).

За умовами договору склад та розрахунок вартості послуг визначаються у додатку до договору, що є його невід'ємною частиною. Вартість послуг за місяць складає 193 грн. 20 коп. Сплата за виконані послуги здійснюється з моменту виникнення відносин між замовником та виконавцем. Послуги надаються з 01.04.2013. Оплата вартості послуг проводиться до 20 числа наступного місяця за розрахунковим ( п. 3.1, 3.3 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору при несвоєчасному внесенні плати протягом трьох місяців замовник повинен сплачувати пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.

Згідно п.8.1 договір укладено строком на один рік - з 01.04.2013 по 31.03.2014 включно. Якщо жодна зі сторін за місяць до кінця дії договору не повідомила іншу сторону про свої наміри припинити дію цього договору, то договір вважається продовженим на наступний строк на тих же умовах.

Додатком № 1 від 01.04.2013 до договору № 23/314-д від 01.04.2014 про надання послуг від 01.04.2013 встановлено, що вартість послуг на місяць станом на 01.04.2013 становить 193 грн. 20 коп. з ПДВ. Цей додаток разом із договором набуває чинності з дня його підписання, а в частині проведення розрахунків - з 01.04.2013 відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Додатком № 2 від 01.12.2013 до договору № 23/314-д від 01.04.2014 про надання послуг внесено зміни до договору в частині розрахунку витрат з утримання будинків і споруд та прибудинкової території на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 05.09.2013 №1551, встановлено їх у розмірі 238 грн. 56 коп.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачу була надіслана претензія позивача від 13.05.2014 №43-2005 про сплату боргу за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території нежилого приміщення №227 будинку №68 по пр. Маяковського, який станом на 01.05.2014 склав 1579 грн. 20 коп.

У зв'язку із невиконанням відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за договором у розмірі 3726 грн. 24 коп., 51 грн. 11 коп. пені, 737 грн. 11 коп. інфляційних нарахувань на суму заборгованості та 3% річних у сумі 79 грн. 16 коп.

При цьому під час судового розгляду справи позивачем суду не надано щомісячні акти приймання-здавання наданих посуг, передбачені договором, які є доказом фактичного надання позивачем послуг за договором. Крмі того, позивачем не надано платіжних вимог-доручень, які за договором повинні надаватися позивачем відповідачеві за результатами надання обумовлених договором послуг.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність задоволення позову у повному обсязі з таких підстав.

Частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Пунктом 1 частини 2 зазначеної статті визначені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків, якими зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, як зазначається в частині 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 6 від 23.03.2012 «Про судове рішення» рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з'ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Статтею 38 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторона або прокурор у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування господарським судом доказів.

З п. 2.1.2 договору вбачається, що відповідач щомісяця з 10 по 15 число зобов'язаний був отримувати в КП «Дирекція» (відділ оренди) акти прийому-здачі виконаних робіт, на підставі яких виконавцем надається платіжна вимога-доручення за отримані послуги. Крім того, замовник повинен прийняти роботу та підписати акти прийому-здачі виконаних робіт, не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим, вносити плату на рахунок виконавця за надані послуги (п. 2.1.3, п.2.1.4 договору).

Таким чином, з наведених умов договору вбачається, що відповідач для здійснення оплати послуг за договором повинен був отримувати у позивача акти прийому-здачі виконаних робіт, на підставі яких йому позивачем повинна видаватися вимога-доручення.

Під час судового розгляду справи позивачем суду не надано жодного акту приймання-передачі послуг за договором, а також жодної платіжної вимоги-доручення, яка повинна була надавтися відповідачеві.

Таким чином, обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач не надав належних доказів на підтвердження виконання ним зобов'язань щодо надання передбачених договором послуг відповідачу, а також отримання та підписання відповідачем актів прийому-здачі виконаних робіт.

У зв'язку із цим суд доходить висновку про недоведеність позивачем факту отримання відповідачем платіжних вимог-доручень, які є підставою для виконання відповідачем зобов'язань за договором щодо оплати наданих послуг.

З розрахунку суми заборгованості позивача за період з 01.11.2013 по 28.02.2015 вбачається, що несплачена сума коштів за надання послуг за договором відповідачем становить 3726 грн. 24 коп.

Суд вважає необгрунтованим розрахунок позивача суми заборгованості за договором в розмірі 3726 грн. 24 коп., оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, з якої саме дати виник обов'язок щодо оплати послуг відповідачем, зокрема, такими доказами є платіжні вимоги-доручення, отримання яких відповідачем є обов'язковим відповідно до п. 2.1.2 договору.

Крім того, ухвалами суду від 14.04.2015 та 14.05.2015 судом витребовувались у позивача відповідні докази, а саме: первинні бухгалтерські документи у підтвердження загального розміру здійснених відповідачем оплат за договором від 01.04.2013 №23/314-д про надання послуг; надати відомості (чіткий розрахунок) суми заборгованості відповідача станом на 14.05.2015.

Позивачем на виконання зазначених ухвал витребувані докази суду не надані, клопотання у порядку 38 Господарського процесуального кодексу України про витребування судом доказів, позивачем до суду не надавалося.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Таким чином, позивачем не надано належних доказів на підтвердження обставин невиконання або виконання з порушенням, умов договору щодо оплати послуг.

Оскільки,позивачем належних доказів в підтвердження обставин викладених у позові не надано, суд, дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги встановлені обставини, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Враховуючи відмову у задоволенні вимоги про стягнення боргу за основним зобов'язанням, суд відмовляє у задоволенні вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних нарахувань на суму заборгованості.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні 04.06.2015 на підставі положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 09.06.2015.

Суддя В.О. Демидов