КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2015 р. Справа№ 910/1672/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Андрієнка В.В.

Шапрана В.В.

при секретарі: Ковальчуку Р.Ю.

за участю представників: позивача - Павлюк О.В.

відповідача - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

на рішення Господарського суду м. Києва від 16.02.2015 р.

у справі № 910/1672/15-г (суддя - Плотницька Н.Б.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта»

до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

про стягнення 19 830,00 грн

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулось з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у розмірі 19 830,00 грн.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 16.02.2015 р. у справі № 910/1672/15-г позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» задоволено повністю.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та прийняти нове про часткове задоволення позову у розмірі 14 763,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач посилається на те, що згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових цього автомобіля складає 14 763,00 грн, тому саме ця сума підлягає відшкодуванню відповідачем на користь ВАТ НАСК «Оранта».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» прийнято до провадження та призначено розгляд справи на 14.05.2015 р.

У судовому засіданні 14.05.2015 р. представники сторін надали суду пояснення по суті спору, в подальшому було оголошено перерву до 04.06.2015 р.

В засідання суду, призначене на 04.06.2015 р., представник відповідача не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про час і місце розгляду скарги, що підтверджується підписаним повідомленням про перерву в судовому засіданні.

Будь-яких доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду. Наведене не суперечить п. п. 3.9.1, 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у судовому засіданні 14.05.2015 р., дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

21.05.2013 р. по вул. Набережне шосе, в м. Києві відбулась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) між транспортним засобом марки «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ, яким керував Невідемський Валентин Вікторович та транспортним засобом марки «Lend Rover», державний номер АА 1011 АН, яким керував Тюрменко Дмитро Валентинович.

Внаслідок вищевказаної ДТП автомобіль марки «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ, отримав механічні пошкодження.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2013 р. у справі № 757/13785/13-п Тюрменка Д.В. було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн.

21.03.2008 р між Невідемською Людмилою Яківною та Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» було укладено договір № К045-037/08/СТ добровільного страхування транспортного засобу, предметом якого є страхування транспортного засобу «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ.

22.05.2013 р. Невідемська Людмила Яківна звернулась до ВАТ НАСК «Оранта» з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з вищевказаною ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору № К045-037/08/СТ добровільного страхування транспортного засобу від 21.03.2008 р.

Відповідно до Звіту № АА268НВ-28.05/1 про оцінку автомобіля «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ, від 28.05.2013 р. матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ford Focus», в результаті його пошкодження при ДТП, складає 14 763,00 грн.

Згідно з рахунком № 11 від 24.07.2013 р. вартість ремонту автомобіля «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ, складає 19 830,00 грн.

02.08.2013 р. позивач визнав вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що склав страховий акт № СТ-13-6667/1 на суму 19 830,00 грн та здійснив виплату страхового відшкодування, в розмірі 19 830,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 000348 від 12.08.2013 р.

Відповідно до даних МТСБУ - цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Lend Rover», державний номер АА 1011 АН, застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхове товариство «Іллічівське» за Полісом АВ № 6363988.

18.02.2014 р. ВАТ НАСК «Оранта» звернулося із заявою № 13-631/09-06-06/3055 до ПАТ «Страхове товариство «Іллічівське» з вимогою сплатити суму страхового відшкодування у розмірі 19 830,00 грн в порядку регресу.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач регресну вимогу позивача не задовольнив та не сплатив суму страхового відшкодування на користь ВАТ НАСК «Оранта».

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Як передбачено ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особи, відповідальність яких застрахована, - визначені в договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності особи, цивільно-правова відповідальність яких застрахована згідно з цим договором, або, залежно від умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, будь-які особи, що експлуатують забезпечений транспортний засіб.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

У відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як передбачено п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Як було зазначено вище, вина водія автомобіля марки «Lend Rover», державний номер АА 1011 АН, під керуванням Тюрменка Дмитра Валентиновича була доведена у судовому порядку згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 12.07.2013 р. у справі № 757/13785/13-п.

Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 19 830,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 000348 від 12.08.2013 р.

В свою чергу, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» звернулося до Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» із письмовою заявою № 13-631/09-06-06/3055 від 18.02.2014 р. про виплату страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 19 830,00 грн.

У зв'язку з виплатою страхового відшкодування страхувальнику, позивач набув право вимоги до особи відповідальної за заподіяний збиток, оскільки відповідно до статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача у межах фактичних витрат і суми страхового відшкодування перейшло право вимоги, яке страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих (ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6363988 розмір франшизи складає 0,00 грн.

Враховуючи викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого суду про те, що оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу «Land Rover», державний номер АА 1011 AH, застрахована Приватним акціонерним товариством «Страхове товариство «Іллічівське» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/6363988, тому обов'язок щодо відшкодування збитку, завданого внаслідок ДТП водієм транспортного засобу «Land Rover», державний номер АА 1011 AH, власнику автотранспортного засобу «Ford Focus», державний номер АA 2684 HB, покладається на відповідача.

Разом з тим, задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, місцевий суд виходив з того, що позивач виплатив суму страхового відшкодування в розмірі 19 830,00 грн на підставі рахунку СТО ФОП Черемсін О.Ф. № 11від 24.07.2013 р., що підтверджується платіжним дорученням № 000348 від 12.08.2013 р. та є достатнім доказом фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП.

Однак суд апеляційної інстанції такий висновок суду першої інстанції вважає необґрунтованим, враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 29 вказаного Закону, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Частиною 1 ст. 5 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що суб'єктами оціночної діяльності є: суб'єкти господарювання, зареєстровані в установленому законодавством порядку фізичні особи-суб'єкти підприємницької діяльності, а також юридичні особи незалежно від їх організаційно-правової форми та форми власності, які здійснюють господарську діяльність, у складі яких працює хоча б один оцінювач, та які отримали сертифікат суб'єкта оціночної діяльності відповідно до цього Закону.

Відповідно до абз. 10 ч. 2 ст. 7 вищевказаного Закону, проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема, у випадку визначення збитків або розміру відшкодування.

Як передбачено ст. 34 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а також п. 4.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України, як належний доказ розміру заподіяної шкоди, вартості та об'єму необхідних для проведення відновлення пошкодженого транспортного засобу робіт, - має бути наданий відповідний звіт суб'єкта оціночної діяльності.

Отже рахунок СТО не є беззаперечним доказом розміру заподіяної шкоди, вартості та об'єму необхідних для проведення відновлення пошкодженого транспортного засобу робіт.

До того ж, в порушення ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було виплачено потерпілому суму страхового відшкодування без урахування коефіцієнту зносу.

Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизі пошкодженого майна.

Верховним Судом України у листі «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування» від 19.07.2011 р. було роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачена можливість для страховиків здійснювати виплати страхового відшкодування без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариством з обмеженою відповідальністю «Гарант-Асістас», на підставі договору з ВАТ НАСК «Оранта» було проведено оцінку транспортного засобу «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ, що підтверджується Звітом № АА268НВ-28.05/1 про оцінку від 28.05.2013 р., яким встановлено, що матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ford Focus», в результаті його пошкодження при ДТП, складає 14 763,00 грн з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Отже, судова колегія вважає, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком, відповідно до рахунку СТО, лише у випадку, якщо не було проведено оцінку вартості матеріального збитку суб'єктом оціночної діяльності або сторонами взагалі не проводилося автотоварознавче дослідження та судова експертиза не призначалася.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься Звіт № АА268НВ-28.05/1 про оцінку автомобіля «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ, від 28.05.2013 р., тому колегія вважає за необхідне взяти до уваги матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ford Focus», в результаті його пошкодження при ДТП, встановлений вищевказаним Звітом оцінки, а не рахунком СТО. При цьому, в звіті оцінки визначено страхове відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, про те що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 14 763,00 грн суми страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу на підставі Звіту № АА268НВ-28.05/1 про оцінку автомобіля «Ford Focus», державний номер АА 2684 НВ від 28.05.2013 р., в задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За наведених обставин судом першої інстанції при прийнятті рішення були неправильно застосовані норми матеріального права, неповно з'ясовані обставини справи, а тому рішення суду першої інстанції від 16.02.2015 р. у справі № 910/1672/15-г підлягає частковому скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення 14 763,00 грн суми страхового відшкодування, а в задоволенні іншої частини позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 49 ГПК України та, беручи до уваги фактичні обставини виникнення судового спору, витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» задовольнити.

2. Рішення Господарського суду м. Києва від 16.02.2015 р. у справі № 910/1672/15-г скасувати частково та прийняти нове рішення.

3. Позовні вимоги задовольнити частково.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б, офіс 12, ідентифікаційний код 21130899) на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) 14 763 (чотирнадцять тисяч сімсот шістдесят три),00 грн суми страхового відшкодування.

5. В іншій частині позову відмовити.

6. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б, офіс 12, ідентифікаційний код 21130899) на користь Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) 1 360 (одна тисяча триста сістдесят),16 судового збору за подання позовної заяви.

7. Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, буд. 7-Д, ідентифікаційний код 00034186) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 38-Б, офіс 12, ідентифікаційний код 21130899) 913 (дев'ятсот тринадцять),50 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

8. Доручити Господарському суду м. Києва видати накази на виконання даної постанови суду.

9. Матеріали справи № 910/1672/15-г повернути до Господарського суду м. Києва.

10. Копію постанови надіслати сторонам.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Андрієнко

В.В. Шапран