Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
Р І Ш Е Н Н Я

"02" червня 2015 р. Справа № 927/607/15

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Агротрейд продукт", , вул. Дмитрівська, 31/35, м. Харків, 61052

Відповідач: Фермерське господарство "Мрія-Агро-Маш", , вул. Садова, буд. 1, с. Хотіївка, Семенівський район, Чернігівська область, 15421

Предмет спору: про стягнення 60609,31 грн.

Суддя В.В. Шморгун

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Шкурат О.М., голова фермерського господарства, наказ №1 від 20.02.2007

У судовому засіданні на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

СУТЬ СПОРУ:

Товариством з обмеженою відповідальністю "Агротрейд Продукт" подано позов до фермерського господарства "Мрія-Агро-Маш" про стягнення з відповідача 60609,31 грн заборгованості за договором поставки №ПКП-02/1402-18 від 18.02.2014.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору щодо здійснення оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 23.04.2015 було порушено провадження у справі та розгляд справи призначено на 06.05.2015.

Ухвалами господарського суду Чернігівської області від 06.05.2015 та 14.05.2015 розгляд справи відкладався на 14.05.2015 та 02.06.2015 відповідно.

До початку судового засідання 14.05.2015 від представника позивача факсимільним зв'язком надійшов супровідний лист б/н від 12.05.2015 з додатковими документами та клопотання б/н від 12.05.2015 про розгляд справи без участі представника позивача (у зв'язку з неможливістю явки у судове засідання) за наявними у матеріалах справи документами.

Представник відповідача на заперечував щодо розгляду справи без участі уповноваженого представника позивача.

Судом клопотання представника позивача про розгляд справи без його участі задоволено. Розгляд справи здійснювався без участі уповноваженого представника позивача за наявними у матеріалах справи документами.

У судовому засіданні 14.05.2015 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зазначаючи, що свої зобов'язання щодо оплати товару виконав у повному обсязі та у строки, передбачені у договорі. Будь-яких претензій щодо оплати товару з боку позивача пред'явлено не було. Працівник позивача, з яким відповідач спілкувався з приводу поставки товару, усно обіцяв не вимагати оплати з урахуванням зміни курсу іноземної валюти. Оскільки у договорі відсутні умови і зобов'язання позивача щодо видачі на підтвердження виконання зобов'язання відповідачем письмової розписки, а відповідні претензії позивачем не пред'являлись, зобов'язання відповідача, на його думку, виконано належним чином.

Крім того, посилаючись на чинне законодавство, відповідач вважає, що положення п.п. 4.6. - 4.8, 7.2 Договору надають позивачу непропорційно велике право щодо вибору курсу грошового еквівалента у будь-який період, зокрема, не в день розрахунку, а перед зверненням до суду, коли позивач вирішив, що зобов'язання іншою стороною не виконане, а тому ці умови є нікчемними, такими, що порушують права та законні інтереси відповідача, оскільки, вимагають від одержувача товару (послуги) сплати непропорційно великого розміру санкцій і при цьому не встановлюють аналогічної санкції для виконавця.

У судове засідання 02.06.2015 з'явився уповноважений представник відповідача.

Уповноважений представник позивача у судове засідання 02.06.2015 не з'явився.

Про час і місце судового засідання позивач повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №091 від 15.05.2015.

Від відповідача клопотання про фіксацію судового засідання технічними засобами не надходило.

У судовому засіданні 02.06.2015 відповідач підтримав заперечення, викладені у відзиві та в усних поясненнях зазначив, що звертався листами до позивача з пропозицією мирного урегулювання спору, однак, до цього часу не отримав відповіді на свої звернення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

18 лютого 2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Агротрейд продукт» (Постачальник за договором, позивач у справі) та Фермерським господарством "Мрія-Агро-Маш» (Покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір поставки № ПКП-02/1402-18 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов'язався передати у встановлений Договором термін товар у власність покупця, а покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Товаром, що поставлявся за Договором, є насіння сільськогосподарських культур, а саме: насіння соняшника «Ягуар», 2013, у кількості 30 п.о. на загальну суму 22500,00 грн (2528,10 доларів США), насіння кукурудзи «Інагуа», 2013, у кількості 60 п.о. на загальну суму 45000,00 грн (5056,20 доларів США), насіння кукурудзи «Анамур», 2013, у кількості 60 п.о. на загальну суму 45000,00 грн (5056,20 доларів США) (п.1.2 Договору). Постачальник, згідно п. 2.1 Договору, поставляє товар - кукурудза (мішкотара - 1 п.о. (80000 штук насіння), соняшник (мішкотара - 1 п.о. (150000 штук насіння).

Згідно п. 3.2, 3.3 Договору постачальник зобов'язується поставити товар в термін до 01.04.2014. Поставка товару здійснюється на умовах DAP; пункт поставки: «Ягуар», «Інагуа», «Анамур» - 15421, Чернігівська область, Семенівський район, с. Хотіївка, вул. Садова, 1.

За умовами п. 4.1 Договору загальна вартість Товару, що поставляється за Договором складає еквівалент 12 640,50 (дванадцять тисячі шістсот сорок, 50) доларів США (в тому числі ПДВ 20%), що на дату підписання цього Договору за курсом згідно п. 4.5. Договору становить 112 500,00 (сто двадцять тисяч п'ятсот) грн, в тому числі ПДВ (20%) 18 750,00 грн. Загальна вартість Товару підлягає перерахуванню в строки та в порядку, передбаченому п. 4.6. Договору.

Пунктом 4.2 Договору сторони погодили, що оплата здійснюється у два етапи:

- 4.2.1. 30 % загальної вартості Товару, що складає еквівалент 3792,15 (три тисячі сімсот дев'яносто два, 15) доларів США (в тому числі ПДВ 20%), що становить 33750,00 (тридцять три тисячі сімсот п'ятдесят) грн, в тому числі ПДВ (20%) 5625,00 грн, сплачується покупцем за курсом, передбаченим п. 4.5. Договору, протягом 7 (сім) банківських днів з дати підписання даного Договору;

- 4.2.2. остаточний розрахунок у розмірі 70 % загальної вартості Товару, що складає еквівалент 8848,35 (вісім тисяч вісімсот сорок вісім, 35) доларів США, в тому числі ПДВ (20%), що на дату підписання цього Договору за курсом згідно п. 4.5. Договору становить 78750,00 (сімдесят вісім тисяч сімсот п'ятдесят) грн, в тому числі ПДВ (20%) 13125,00 грн., перераховується та сплачується Покупцем в порядку, передбаченому п. 4.6. Договору, в строк 254 календарних днів з дати поставки, однак не пізніше « 01» листопада 2014 року.

За умовами п. 4.3 Договору спосіб оплати Товару покупцем: безготівковий розрахунок шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника. У призначенні платежу має бути вказаний цей Договір і відповідний рахунок-фактура.

Станом на день підписання цього Договору середньозважений курс на міжбанківському ринку складає 8,90 гривень за 1 долар США (надалі - «Початковий курс») (п.4.5 Договору).

Згідно п. 4.5 Договору у випадку, якщо середньозважений курс на міжбанківському ринку станом на останній банківський день, що передує дню здійснення покупцем платежу, зазначеного у п. 4.2.2 Договору («Новий курс») є вищим з а Початковий курс більш ніж на 1 (один) відсоток, вартість товару (окрім вартості товару, що була оплачена згідно п. 4.2.1 Договору) в національній валюті України перераховується та сплачується у відповідності до Нового курсу. У інших випадках застосовується Початковий курс.

Відповідно до п. 4.7 - 4.9 Договору перерахування та сплата грошових коштів за новим курсом за цим Договором при здійсненні платежу відбувається на підставі даного договору та не потребує надання жодних додаткових документів постачальником. Середньозважений курс на міжбанківському ринку на відповідну дату операції в межах цього Договору визначатиметься сторонами на підставі відповідних показників на сайті: http://www.udinform.com (значення показників таблиці - Меж банк: Forex). Всі платежі за цим договором здійснюються в національній валюті України - гривні.

Згідно умов п. 7.2 Договору Сторони погодили, що незважаючи на зазначене в п. 4.6. Договору, у разі прострочення здійснення Покупцем остаточної оплати товару згідно до п. 4.2.2 Договору, постачальник при зверненні до суду має право для підрахунку суми заборгованості у якості Нового курсу використати, на вибір постачальника, курс гривні до долару США, що діяв в останній день строку, коли товар мав бути оплачений покупцем або курс гривні до долару США, що діяв на день, що передує зверненню постачальника до суду за показниками згідно до п. 4.8 Договору.

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2014 року, а у частині виконання сторонами взятих на себе грошових зобов'язань за Договором - до моменту їх повного виконання.

На виконання своїх зобов'язань за Договором позивач поставив відповідачу товар -насіння соняшника «Ягуар», 2013, у кількості 30 п.о. на загальну суму 22500,00 грн (2528,10 доларів США), насіння кукурудзи «Інагуа», 2013, у кількості 60 п.о. на загальну суму 45000,00 грн (5056,20 доларів США), насіння кукурудзи «Анамур», 2013, у кількості 60 п.о. на загальну суму 45000,00 грн (5056,20 доларів США). Загальну суму поставки складає 112 500,00 гривень (сто дванадцять тисяч п'ятсот гривень 00 копійок), що становить еквівалент 12 640,50 доларів С ША, відповідно до курсу визначеного п. 4.5. Договору. Постачання товару підтверджується видатковими накладними № 14П/19-03 19.03.2014 на загальну суму 45000,00 грн (з ПДВ), № 16П/26-03 від 26.03.2014 на загальну суму 22500,00 грн (з ПДВ) та № 17П/26-03 від 26.03.2014 на загальну суму 45000,00 грн (З ПДВ), копії яких знаходяться у матеріалах справи.

Зауважень та претензій по якості та кількості товару від відповідача не надходило, а отже, позивач свій обов'язок за Договором виконав у повному обсязі.

Як свідчать матеріали справи та підтверджено представником відповідача у судовому засіданні, вказаний товар було отримано на підставі зазначених видаткових накладних, копії яких містяться у матеріалах справи, підписаними уповноваженими особами відповідача, а саме Шкуратом О.М. та Гончаренком О.В., які діяли на підставі довіреностей № 32 від 19.03.2014 та № 37 від 26.03.2014, відповідно, та засвідченими печаткою ФГ «Мрія-Агро-Маш».

Частиною 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позивачем виконані зобов'язання щодо передачі товару відповідачу належним чином.

Судом встановлено, що відповідач згідно виставленого позивачем рахунку № 210П від 18.02.2014 здійснив оплату товару на загальну суму 112500,00 грн з яких: платіжним дорученням № 95 від 25.03.2014 у розмірі 33750,00 грн., платіжним дорученням № 1276 від 27.10.2014 у розмірі 38750,00 грн. та платіжним дорученням № 1279 від 29.10.2014 у розмірі 40000,00 грн., копії вищевказаних платіжних доручень наявні в матеріалах справи. Крім того, факт такої оплати за поставлений товар підтверджується доданими до матеріалів справи копіями виписок з рахунку позивача від 25.03.2014, 27.10.2014 та 29.10.2014.

Позивач вважає, що відповідач у порушення умов п. 4.6, 4.7 Договору здійснив оплату лише частково.

Скориставшись своїм правом, Позивач здійснив перерахунок основної заборгованості за другий етап оплати за Договором станом на 16 квітня 2015 року у відповідності до середньозваженого курсу на міжбанківському ринку, який на цю дату склав 21,38 гривень (двадцять одна гривня 38 копійок) за 1 (один) долар США. Згідно п.4.2.2. Договору сума до сплати складає еквівалент 8848,35 долара CША, з яких відповідачем лише сплачено 6013,49 доларів США, а саме у валютному еквіваленті (долар США) на 24.10.2014 та 28.10.2014 розмір оплат становить 2969,35 доларів США та 3044,14 доларів США, відповідно, оскільки, згідно роздруківок з сайту http://www.udinform.com на останній банківський день, що передує дню здійснення платежу середньозважений курс на міжбанківському ринку становив 13,05 грн/долар США та 13,14 грн/долар США, відповідно, і який є вищим за Початковий курс більш як на 1%. Таким чином, сума заборгованості у валютному еквіваленті складає 2834,86 доларів США, а тому основна сума заборгованості за другим етапом оплати (п. 4.2.2. Договору) з урахуванням здійсненого перерахунку у відповідності до середньозваженого курсу на міжбанківському ринку визначеного станом на 16.04.2015 (день, що передує дню звернення до суду, оскільки позовна заява подана до суду 17.04.2015), відповідача перед позивачем за Договором складає: 60609 грн. (шістдесят тисяч шістсот дев'ять грн. 31 коп.) (2834,86 доларів США х 21,38 грн/долар США = 60 609,31грн.), яку позивач просить стягнути з відповідача.

Надаючи правову оцінку відносинам, що склались між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини між сторонами виникли на підставі договору поставки № ПКП-02/1402-18 від 18.02.2014, зміст якого відповідає положенням ст. 712 Цивільного кодексу України, якою встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 Цивільного кодексу України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Положеннями ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 2 ст. 198 Господарського кодексу України та частиною 1 ст. 533 Цивільного кодексу України визначено валюту виконання грошового зобов'язання та передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконано у гривнях. Водночас, частиною 2 ст. 524 ЦК України встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовими актом.

Отже, положення чинного законодавства хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, однак не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 26.12.2011 в справі № 16/23пд/2011 та від 27.03.2012 в справі № 55/440, у постановах Вищого господарського суду України від 24.04.2012 у справі №8/5005/11964/2011 та від 16.05.2012 у справі № 18/2720/11.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідача, у яких він заперечує існування заборгованості з огляду на усні домовленості про неврахування курсової різниці та відсутність відповідних претензій з боку позивача, а оскільки у договорі відсутні умови і зобов'язання позивача щодо видачі на підтвердження виконання зобов'язання відповідачем письмової розписки, то такі зобов'язання, на його думку, виконано належним чином, з огляду на наступне.

Обов'язок самостійно здійснювати оплату з урахуванням курсової різниці прямо покладено на відповідача умовами Договору (п. 4.7).

Крім того, норми господарського права передбачають право а не обов'язок сторони на пред'явлення претензії. Натомість, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду (ст. 222 Господарського кодексу України).

Відповідач, також, зазначає, що в усних домовленостях представник Постачальника як під час укладання договору, так і при здійсненні остаточного розрахунку, запевняв, що оплата буде здійснюватись без урахування грошового еквіваленту в іноземній валюті.

Судом встановлено, що будь-які додаткові угоди до даного Договору щодо інших умов оплати, а ніж передбачені даним Договором, відсутні.

За приписами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 654 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Щодо посилань відповідача на відсутність умов, якими передбачена письмова розписка про підтвердження виконання зобов'язання у повному обсязі, суд зазначає наступне.

В силу ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 545 Цивільного кодексу України передбачено, що прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що умовами укладеного між сторонами Договору не передбачено підтвердження виконання зобов'язання розпискою, а будь-які докази наявності вимог відповідача при здійсненні останнього платежу щодо надання розписки про виконання зобов'язання у повному обсязі у матеріалах справи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень

За приписами статті 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, зазначені доводи відповідача не підтверджені належними доказами та не можуть бути підставою існування інших, а ніж передбачених умовами Договору, умов виконання зобов'язань, у тому числі, визначення вартості товару та способу його оплати.

Судом також відхиляються доводи відповідача про нікчемність спірних умов Договору (п.4.6 - 4.8, 7.2) через непропорційно великий розмір санкцій і відсутність аналогічних санкцій для позивача.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За приписами ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Крім зазначених у частині другій цієї статті господарських санкцій, до суб'єктів господарювання за порушення ними правил здійснення господарської діяльності застосовуються адміністративно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин, а адміністративно-господарські санкції - уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Здійснивши аналіз спірних умов Договору, суд дійшов висновку, що такі умови встановлюють порядок визначення саме вартості товару з огляду на час його оплати (або на час звернення до суду у зв'язку з такою несплатою), оскільки основна складова ціни товару є еквівалентом іноземної валюти і має змінний характер.

Зазначене узгоджується з приписами статей 533 та 632 Цивільного кодексу України відповідно до яких, ціна у договорі встановлюється за домовленістю сторін і якщо у зобов'язанні визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовими актом.

Таким чином, відповідачем помилково застосовується поняття санкцій до визначення вартості (ціни) товару.

За наведених обставин вимоги позивача щодо стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок визначення ціни товару у грошовому еквіваленті до іноземної валюти і становить у доларовому еквіваленті 2834,86 доларів США суд вважає правомірними.

При цьому, судом встановлено, що на останній банківський день - 16.04.2015, що передує дню звернення до суду, мінімальний курс купівлі-продажу (BID/ASK) долара США на міжбанківському ринку, відповідно до роздруківки з сайту http://www.udinform.com становить 21,0000/21,40000 грн/долар США, а не 21,0500/21,4500 як це доводить позивач, а тому середньозваженим є курс 21,35 грн/долар США.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню у розмірі 60524,26 грн (2834,86 доларів США *21,35 грн/долар США).

Оскільки спір виник у зв'язку з неправомірними діями відповідача, відповідно до ч. 2 ст.49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 22, 32-36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фермерського господарства "Мрія-Агро-Маш", (15421, Чернігівська обл., Семенівський р-н, с. Хотіївка, вул. Садова буд. 1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агротрейд продукт", (61052, Харків, вул. Дмитрівська, 31/35; ) загальну суму заборгованості у розмірі 60524,26 гривень та 1827,00 грн витрат зі сплати судового збору

3. У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.06.2015.

Суддя В.В. Шморгун

.