ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р.Справа № 922/2575/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "САПСАН", м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній технопарк ЛТД", м. Харків
про стягнення 186723,57 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Зубко О.О., дов. від 21.04.2015 року

відповідача - Турсенев Д.І., директор

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 137601,67 грн. заборгованості за надані послуги, 16915,36 грн. пені, 2986,47 грн. 3% річних та 29220,07 грн. інфляційних витрат за договором № 2/14 про від 26 листопада 2014 року про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу.

Повідомленням господарського суду Харківської області від 26 травня 2015 року у зв*язку з відпусткою судді Хотенець П.В. сторони були повідомлені про перенесення судового засіданні по справі № 922/2575/15, призначеного ухвалою суду від 18 травня 2015 року з 26 травня 2015 року на 28 травня 2015 року на 11 годин 20 хвилин.

Представник позивача у судовому засіданні 28 травня 2015 року підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 28 травня 2015 року позовні вимоги визнає частково.

У судовому засіданні 28 травня 2015 року було оголошено перерву до 03 червня 2015 року до 14 годин 40 хвилин.

03 червня 2015 року судове засідання було продовжено у тому ж складі суду.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнає частково, а саме в частині наявності заборгованості за поставлений товар на суму 137601,67 грн.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, судом встановлено наступне.

26 листопада 2014 рок між Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "САПСАН" (позивачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Група компаній технопарк ЛТД" (відповідачем) було укладено договір № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу.

Відповідно до пункту 1.1. договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу позивач прийняв на себе зобов*язання поставляти відповідачу матеріали будівельного призначення (товар), а відповідач зобов*язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного договору.

Згідно наявної бухгалтерської документації на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній технопарк ЛТД" позивачем відвантажувалася продукція (матеріали будівельного призначення) за асортиментом та вартістю, вказаними у відповідних рахунках-фактурах та видаткових накладних.

З матеріалів справи вбачається, що жодних претензій з боку відповідача стосовно строків поставки, якості, кількості товару на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "САПСАН" не надходило, що свідчить про повне виконання ним прийнятих на себе зобов*язань.

Товар відпускався згідно належним чином оформлених видаткових накладних за підписами та з печатками обох сторін, а у відповідності до пункту 1.3. договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу підпис уповноваженої особи покупця, або печатка (штамп) покупця на відповідній видатковій накладній свідчить про прийом зазначеного в ній товару й про згоду з тим, що товар у накладній відповідає найменуванню та кількості, зазначеним у заявці покупця. Право власності на поставлений товар переходить до покупця з моменту його отримання.

Відповідно до пункту 3.4. договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу покупець прийняв на себе зобов*язання оплачувати поставлену партію товару не пізніше 7-ми календарних днів з дати поставки, якщо інше не буде узгоджене між сторонами.

Протягом ді договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу позивачем поставлявся Товариству з обмеженою відповідальністю "Група компаній технопарк ЛТД" товар, за який останній розрахувався не в повному обсязі, що призвело до утворення заборгованості на загальну суму 137601,67 грн.

Згідно пункту 3.5. договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу обсяг партії товару, що може бути отриманий на умовах відстрочення платежу, відповідно до умов даного договору, обмежений 75000 грн. Не зважаючи на це позивач пішов на зустріч відповідачу та відвантажив товар понад зазначену суму. Згода на такі дії сторін підтверджується відповідним чином оформленими та підписаними видатковими накладними.

При цьому, відповідач повинен був оплатити кожну партію (частину партії) товару на суму понад 75000 грн. шляхом 100% передплати, але в будь-якому разі здійснити повну оплату кожної партії в строк не пізніше 7-ми календарних днів з дати відповідної поставки, що випливає з умов пункту 3.4. та пункту 3.5. договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу.

Таким чином заборгованість відповідачів перед Товариством з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "САПСАН" становить суму у розмірі 137601,67 грн.

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно статті 6 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно статті 694 Цивільного кодексу України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Таким чином, дослідивши умови договору № 2/14 від 26 листопада 2014 року про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу, на підставі якого виникло первісне грошове зобов'язання, суд вважає, що вказаний договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу та до якого повинні застосовуватись положення Цивільного кодексу України, що регулюють загальні умови виконання зобов'язання, а також положення параграфу 1, 3 глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статтей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (стаття 610 Цивільного кодексу України).

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 137601,67 грн. задовольнити.

Згідно частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 2986,47 грн. та інфляційних витрат у розмірі 29220,07 грн. задовольнити.

Відповідно до пункту 8.1. договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу встановлено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов*язань за даним договором сторони несуть відповідальність у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Згідно пункту 8.2 договору № 2/14 про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу при порушенні покупцем строків оплати товару, останній повинен сплатити постачальникові пеню у розмірі 0,5% від вартості неоплаченого товару за кожний день прострочення платежу, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, за який платиться пеня. Виплата пені не звільняє покупця від зобов*язань відповідно до даного договору.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарську-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченим кодексом, іншими законами та договором.

За змістом статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визначаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 Цивільного кодексу України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги, щодо стягнення з відповідача 16915,36 грн. пені задовольнити.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 6, 509, 525, 526, 536, 610, 611, 655, 692, 694 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33-34, 38 43, 47-49, 75, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Група компаній технопарк ЛТД" (61102, м. Харків, провулок Рудниковий 3-й, буд. 7, поточний рахунок 5358 в ХГРУ ПАТ КБ "ПриватБанк", МФО 351533, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГІВЕЛЬНИЙ ДІМ "САПСАН" (61037, м. Харків, вул. Плеханівська, буд. 126, офіс 223, поточний рахунок 260098313 в банку ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ) 137601,67 грн. заборгованості за надані послуги, 16915,36 грн. пені, 2986,47 грн. 3% річних, 29220,07 грн. інфляційних витрат за договором № 2/14 про від 26 листопада 2014 року про постачання матеріалів будівельного призначення на умовах відстрочення платежу та 3734,47 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець