КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2015 р. Справа№ 910/23035/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Цоя Д. С.,

за участю представників сторін:

позивача: Беспаль Д. Г. (довіреність в матеріалах справи);

відповідача: Кіндер В. А. (довіреність від 21.01.2015 № 10/00-04).

розглянувши матеріали апеляційної скарги

публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

на рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2015 р.

у справі № 910/23035/14 (головуючий суддя Босий С.П., судді Спичак О.М., Стасюк С.В.),

за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду міста Києва «Плесо»

до публічного акціонерного товариства «Банк Форум»

про стягнення 61 500,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 25.02.2015 року у справі № 910/23025/14 позов задоволено повністю. Вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) по охороні, утриманню та експлуатації земель водного фонду м. Києва «Плесо» заборгованість у розмірі 61 500 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 грн. 00 коп.

Не погодившись із вказаним рішенням, відповідач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2015 року у справі № 910/23025/14 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.04.2015 року у справі №910/23025/14 прийнято апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін на 27.04.2015.

В судовому засіданні 27.04.2015 апеляційним судом оголошено перерву до 20.05.2015.

20.04.2015 від позивача по справі надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача у судовому засіданні 20.05.2015 року заперечив проти доводів викладених в скарзі та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні 20.05.2015 року надав пояснення, якими підтримав доводи викладені в скарзі та доповненні до апеляційної скарги та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи,

05.02.2014 р. між Підприємством (виконавець) та Банком (замовник) було укладено договір про надання послуг на аварійно-рятувальне обслуговування з виїздом групи рятувальників при надходженні сигналу «необхідні термінова охорона» №10/2014 (надалі - «Договір»).

Відповідно до п. 1.1 Договору виконавець в порядку встановленому даним договором організовує цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних послуг в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникнення, забезпечує і виконує аварійно-рятувальні роботи та заходи відносно належних замовнику самохідних/несамохідних плавзасобів (стоянки судно «Готель Баккара» К+В2), зафіксованих у схемі розміщення самохідних/несамохідних плавзасобів, а замовник в свою чергу зобов'язується оплачувати надані виконавцем послуги в порядку та в розмірах згідно розділу 3 та додатку №2 цього договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що об'єктом замовника, на якому виконавець здійснює аварійно-рятувальне обслуговування, є місце розміщення належних замовнику самохідних та несамохідних плавзасобів (стоянкове судно «Готель Баккара» К+В2), в м. Києві, північно-західна частина острову Венеціанського, водної території Севастопольського водного суднохідного регістра України (Початок Венеціанської протоки), схема якого додається до договору (Додаток №1).

За змістом п. 3.1 Договору замовник сплачує виконавцю за послуги з аварійно-рятувального забезпечення щомісяця не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним, в безготівковій формі, в розмірі, що встановлюються відповідно до додатку №2 незалежно від наслідків господарської діяльності, на розрахунковий рахунок виконавця, на підставі виставленого стороною-1 рахунку та наданого акту виконаних робіт.

Рахунки на оплату наданих послуг та акти виконаних робіт разом з супровідним листом №3005 від 14.10.2014 р. були передані відповідачу 15.10.2014 р., що підтверджується штампом вхідної канцелярії Банку.

Згідно з п. 3.3 Договору додаткові витрати, що пов'язані з ліквідацією аварій відшкодовуються на підставі актів виконання робіт чи наданих послуг та погодженої сторонами їх фактичної вартості.

Додатком №2 до Договору сторони підписали протокол погодження договірної ціни, відповідно до умов якого на момент його підписання плата за послуги з аварійно-рятувального обслуговування за базовий місяць становить 20500,00 грн.; за кожний наступний місяць після першого місця строку дії договору розмір оплати за послуги сплачується стороною-2 з урахуванням офіційного індексу інфляції за попередній місяць.

На виконання умов Договору у період з квітня по червень 2014 року позивачем були надані відповідачу послуги на аварійно-рятувальне обслуговування об'єкта на загальну суму 61500,00 грн. без врахування індексу інфляції. Як доказ надання вказаних послуг позивач додав до позовної заяви акти надання послуг : 423 від 30.04.2014, № 579 від 31.05.2014, № 902 від 30.06.2014, які підписані лише з боку позивача.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Враховуючи те, що письмових зауважень по не підписаним актам відповідач не надав, колегія суду приходить до висновку, що відповідач прийняв надані позивачем послуги в обсягах та за цінами зазначеними в актах наданих послуг.

З урахуванням викладеного апеляційний суд приходить до висновку, що позивачем було надано послуги на умовах, передбачених укладеним між сторонами договором. Факт, обсяги та вартість наданих послуг підтверджується доданими до позовної заяви копіями актів.

У зв'язку з чим у публічного акціонерного товариства «Банк Форум» виникла заборгованість в розмірі 61500,00 грн.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до положень ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст. 598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.4 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків та матеріальної шкоди.

Проте, матеріали справи не містять доказів погашення вказаної заборгованості.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Правління Національного банку України №135 від 13.03.2014 р. було віднесено Банк до категорії неплатоспроможних, у зв'язку з чим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №14 від 14.03.2014 р. було розпочато процедуру виведення Банку з ринку та здійснення в ньому з 14.03.2014 р. тимчасової адміністрації.

Положеннями статті 76 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Статтею 1 вказаного Закону унормовано, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Пунктом 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банків.

Відповідно до статті 2 вказаного Закону кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

В той же час, за змістом ч. 4 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» початок тимчасової адміністрації не є підставою для припинення, розірвання або невиконання договорів про надання послуг (виконання робіт), які забезпечують господарську діяльність банку, зокрема договорів про оренду нерухомого майна, надання комунальних послуг, послуг зв'язку, охорони. У разі припинення, розірвання або порушення умов таких договорів з боку контрагентів банку Фонд має право вимагати відшкодування збитків у порядку, встановленому законодавством України.

Пунктом 1 частини 5 статті ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Частиною 6 вказаної статті Закону вказано, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку в тому числі, щодо витрат, пов'язаних із забезпеченням його господарської діяльності відповідно до частини четвертої цієї статті.

Відтак, оскільки послуги за Договором надавалися позивачем з метою аварійно-рятувального обслуговування майна Банку, а відтак стосувалися його господарської діяльності як суб'єкта господарювання, і тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що введення в березні 2014 року тимчасової адміністрації не могло бути підставою для припинення виконання зобов'язань з оплати наданих послуг.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 61500,00 грн.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2015 р. у справі № 910/23035/14 відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Банк Форум» на рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2015 р. у справі № 910/23035/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 25.02.2015 р. у справі № 910/23035/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/23035/14 повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич