ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 р. cправа№ 914/1102/15

за позовом: публічного акціонерного товариства «Львівобленерго», м. Львів

до відповідача: публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів», м. Дрогобич, Львівська область

про стягнення 89 844, 23 грн. заборгованості

суддя Юркевич М.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Даленко Б.В. - представник

від відповідача: не з'явився

На розгляд до господарського суду Львівської області поступила позовна заява публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» до публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» про стягнення 82 329, 93 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 4 626, 87 грн. пені, 261, 46 грн. 3 % річних, 1 268, 35 грн. інфляційних нарахувань та 1 357, 62 грн. боргу за реактивну енергію.

Ухвалою господарського суду від 06.04.2015 р. порушено провадження у даній справі та призначено її до розгляду на 21.04.2015р.

21.04.2015р. розгляд справи було відкладено на 02.06.2015р. з підстав викладених у відповідній ухвалі суду.

У судове засідання 02.06.2015р. позивач явку свого повноважного представника забезпечив, позовні вимоги підтримав та просив задоволити повністю.

Відповідач повторно явку повноважного представника не забезпечив, вимоги попередніх ухвал суду не виконав.

Станом на час розгляду справи (02.06.2015р.) в канцелярію суду від відповідача не поступало жодних документів витребуваних ухвалами суду, в тому числі відзиву на позовну заяву.

Виходячи з того, що відповідач ухиляється від виконання вимог ухвал суду, не забезпечив явку свого уповноваженого представника в жодне судове засідання, а в силу приписів ст. 69 ГПК України, спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом з'ясовано:

14.06.2006р. між публічним акціонерним товариством «Львівобленерго» (позивачем) та публічним акціонерним товариством «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (відповідачем) було укладено договір про постачання електричної енергії № 90149, за умовами якого постачальник зобов'язується постачати споживачу електроенергію, як різновид товару, в обсягах та відповідно до умов даного договору та додатків до нього, а споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії.

Відповідно до п. 6. 33. ПКЕЕ, Методики обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії між електропередавальною організацією та її споживачами, погодженої НКРЕ, затвердженої наказом Мінпаливенерго України від 17.01.2002 р. № 19, було укладено додаток № 7а до договору 90149 від 14.06. 2006 р. «Порядок розрахунків та перетікання реактивної електроенергії».

Згідно з п. 2.3.4. договору споживач зобов'язується здійснювати оплату за перетікання реактивної електроенергії між електромережею постачальника та електроустановками споживача згідно з додатком № 7а (7б).

На виконання умов договору, протягом січня-лютого 2015 р. позивач постачав відповідачу електроенергію, про що свідчать акти про використану електроенергію та виставлені рахунки (копії додані до матеріалів справи). Акти підписані відповідачем без зауважень. Натомість, відповідач своїх зобов'язань за договором не виконав, внаслідок чого, як стверджує позивач, виникла заборгованість з оплати активної електричної енергії в розмірі 82 329, 93 грн. та реактивної електричної енергії в розмірі 1 357, 62 грн.

Крім того, відповідно до чинного законодавства позивач просить стягнути з відповідача пеню в розмірі 4 626, 87 грн., 3 % річних - 261, 46 грн. та додаткових нарахувань із застосуванням індексу інфляції 1 268, 35 грн.

Як стверджує позивач, станом на дату розгляду справи відповідач дану заборгованість не погасив, доказів про погашення суду не надав.

З огляду на вищенаведене, а також те, що відповідачем добровільно не погашено суму боргу та прострочено оплату згідно договору, позивач просить стягнути з відповідача 82 329, 93 грн. боргу за спожиту активну електроенергію, 4626, 87 грн. пені, 261, 46 грн., 3 % річних, 1268, 35 грн. інфляційних нарахувань, 1357, 62 грн. боргу за перетікання реактивної енергії в судовому порядку

Розглянувши матеріали справи та наявні в ній докази, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. При цьому, суд виходить із наступного:

Згідно ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Відповідно до вимог ст.26 Закону України "Про електроенергетику" та ПКЕЕ, затверджених Національною комісією регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996р. (із змінами та доповненнями) постачання електричної енергії здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, який укладається між споживачем та постачальником електричної енергії.

Згідно із п. 5.1 ПКЕЕ, договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін.

Як встановлено судом, між сторонами по справі виникли договірні відносини на підставі договору про постачання електричної енергії №90149 від 14.06.2006р.

На виконання умов договору, протягом січня-лютого 2015 р. позивач постачав відповідачу електроенергію, про що свідчать акти про використану електроенергію та виставлені рахунки (копії додані до матеріалів справи). Зокрема, згідно рахунку за січень 2015р. на суму 41 268,04 грн. за активну електроенергію та 611,28 грн. за реактивну електроенергію; згідно рахунку за лютий 2015р. на суму 41 061,89 грн. активну електроенергію та 746,34 грн. за реактивну електроенергію.

Акти підписані відповідачем без зауважень та застережень.

Всього по вказаних актах позивач поставив відповідачу електроенергію на загальну суму 83 687,55 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач виставлені позивачем рахунки не оплатив, внаслідок чого допустив заборгованість перед останнім. Доказів, які свідчили б протилежне суду надано не було.

За таких обставин, вимога позивача про стягнення з ПАТ «Дрогобицький завод автомобільних кранів» 83 687,55 грн. основного боргу підлягає до задоволення повністю.

Крім того, відповідно до ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищенаведеної норми позивач, у зв'язку з неналежним виконанням з боку відповідача своїх договірних зобов'язань, здійснив нарахування останньому 4 626, 87 грн. пені, 261, 46 грн., 3 % річних та 1268, 35 грн. інфляційних нарахувань.

Господарський суд, здійснивши перевірку нарахованих сум встановив, що позивач при розрахунку завищив розмір пені та 3% річних. Зокрема, за результатами перерахунку даних сум, суд дійшов висновку, що такі становлять - 4 538,93 грн. пені (замість 4 626,87 грн. вказаних у позовній заяві) та 258,02 грн. 3% річних (замість 261, 46 грн. зазначених позивачем).

В той же час, інфляційні нарахування в сумі 1 268,35 грн. були здійснені позивачем правильно та обґрунтовано, а тому підлягають до задоволення.

Таким чином, на підставі вищенаведеного, задоволенню підлягають позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 83 687, 55 грн. основного боргу, 4538, 93 грн. пені, 3 % річних - 258,02 грн. та 1 268,35 грн. інфляційних втрат.

За умовами ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи, що позивачем представлено достатньо об'єктивних та переконливих доказів в підтвердження своїх позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення частково.

Витрати, відповідно до ст. 49 ГПК України, по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 43,33,34,44,49,75,82,82-1,84,85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» задоволити частково.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства «Дрогобицький завод автомобільних кранів» (82100, м. Дрогобич, вул. Гайдамацька, 22, ) на користь публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» (79026, м. Львів вул. Козельницька, 3, ) 83 687, 55 грн. основного боргу, 4 538, 93 грн. пені, 3 % річних - 258,02 грн., 1 268,35 грн. інфляційних втрат та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. В задоволенні решти позовних вимог публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.116 та 117 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

У судовому засіданні 02.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.06.2015р.

Суддя Юркевич М. В.