ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"03" червня 2015 р.Справа № 924/651/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

суддя Виноградова В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, - Хмельницької міської ради, м. Хмельницький, міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Хмельницький

про стягнення 10471,09 грн., з яких 9133,65 грн. основного боргу, 22,63 грн. 3% річних, 373,30 грн. пені, 941,51 грн. інфляційних нарахувань

за участю представників сторін:

від позивача Хмельницької міської ради: Крамар А.В. - за довіреністю № 02-15-1528 від 24.11.2014 р.

МКП "Хмельницьктеплокомуненерго": Янюк К.М. - за довіреністю № 965/02 від 30.03.2015 р.

від відповідача: не з'явився

від прокуратури: Бандура Б.Б. - за посвідченням № 032532 від 11.03.2015 р.

Відповідно до ст. 85 ГПК України в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

встановив: заступник прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 9133,65 грн. заборгованості за теплову енергію, спожиту ним за договором на постачання теплової енергії № 99/869 від 21.10.2004 р., 22,63 грн. 3% річних та 373,30 грн. пені (враховуючи заяву від 19.05.2015 р.), 944,32 грн. інфляційних нарахувань.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем передбачених договором зобов'язань з оплати спожитої теплової енергії, положеннями ст. ст. 525, 526, 530, 625 ЦК України, ст. ст. 231, 232 ГК України.

Позивачами, за погодженням з прокурором, подано письмову заяву про зменшення розміру заявлених до стягнення інфляційних нарахувань, а саме: просять стягнути з відповідача 10471,09 грн., з яких 9133,65 грн. сума основного боргу, 22,63 грн. 3% річних, 373,30 грн. пені, 941,51 грн. інфляційних нарахувань.

Відповідно до ст. 22 ГПК України позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. Оскільки подана позивачами, прокурором заява відповідає вимогам ст. 22 ГПК України, вона приймається судом.

Крім того, позивачами та прокурором подано заяву про припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України в частині стягнення основного боргу в сумі 9133,65 грн. у зв'язку з його сплатою, на підтвердження чого надано виписку з банківського рахунку позивача за 28.05.2015 р., довідку позивача.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, письмового відзиву на позов з документальним обґрунтуванням своїх доводів не надав, про причини неявки та неподання доказів не повідомив, своїм процесуальним правом не скористався, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення від 25.05.2015 р. При цьому судом враховуються положення ст. 64 ГПК України, п. 3.9.1 постанови Пленуму ВГСУ №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено:

Між міським комунальним підприємством "Хмельницьктеплокомуненерго" (енергопостачальна організація) та приватним підприємцем ОСОБА_2 (споживач) 21.10.2004р. укладено договір на постачання теплової енергії № 996/869 (далі - договір).

Згідно з п. 1.1 договору енергопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати споживачеві теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Кількість і обсяги теплової енергії визначаються в додатку № 1 до договору, який є невід'ємною частиною договору і поновлюється в залежності від зміни характеристики тепловикористовуючого об'єкта, виробничої діяльності споживача тощо (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 3.2.2 договору споживач теплової енергії зобов'язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором.

Енергопостачальна організація зобов'язана забезпечувати постачання теплової енергії споживачу в обсягах згідно з договором, повідомляти споживача письмово або в засобах масової інформації про зміну тарифів (п. п. 4.2.1, п. 4.2.2 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що облік теплової енергії проводиться за приладами обліку або розрахунковим способом.

При цьому розрахунок за теплову енергію, що споживається, проводиться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата використаної теплової енергії здійснюється споживачем наступним чином: попередня оплата в розмірі 50% розрахункової місячної норми теплової енергії до 15 числа поточного (розрахункового) місяця; остаточні розрахунки проводяться до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (р. 6 договору).

У п. 7.2.3 договору сторони погодили, що відповідальність споживача за несвоєчасне виконання розрахунків за теплову енергію полягає у сплаті пені в розмірі 0,5% належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Згідно з п. 10.1 договору він набуває чинності з 21.10.2004 р. та діє до 21.10.2005 р. Договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п. 10.4 договору).

Відповідно до п. 10.3 договору припинення його дії не звільняє споживача від обов'язку повної сплати за спожиту теплову енергію.

Згідно з додатком № 1 до договору загальна опалювальна площа становить 86 м. кв., тариф 3,23 грн. В додатку № 3 до договору визначені умови припинення подачі теплової енергії.

Зазначені договір та додатки підписані сторонами.

Доказів про припинення договору суду не подано.

МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" на виконання договору за період з жовтня 2014 р. по лютий 2015р. поставило теплову енергію на загальну суму 11931,40 грн. та виставило відповідачу рахунки за № 869 від 10.11.2014 р. на суму 685,00 грн., від 04.12.2014 р. на суму 2112,75 грн., від 14.01.2015 р. на суму 3225,87грн., від 06.02.2015 р. на суму 3111,82 грн., від 06.03.2015 р. на суму 2795,96 грн.

21.01.2015р. відповідач частково оплатив надані послуги з теплопостачання на суму 2797,75 грн., що підтверджено випискою з банківського рахунку за 21.01.2015 р. та відображено в довідці МКП "Хмельницьктеплокомуненерго" про оплату за надані послуги по тепловій енергії та розрахунку заборгованості.

Решту коштів за надані послуги відповідач не сплатив, утворивши заборгованість в сумі 9133,65 грн. У зв'язку з несплатою відповідачем 9133,65 грн. заборгованості за спожиту теплову енергію прокурор в інтересах держави в особі позивачів звернувся до суду з позовом про її стягнення, а також стягнення 22,63 грн. 3% річних, 373,30 грн. пені, 941,58 грн. інфляційних нарахувань (враховуючи заяви про зменшення позовних вимог від 19.05.2015 р. та 03.00.2015 р.).

28.05.2015 р. позивачу було сплачено 13420,00 грн. по рахунку №869 за період з грудня 2014 р. по квітень 2015 р., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за 28.05.2015 р. та відображено в довідці, наданій МКП "Хмельницьктеплокомуненерго".

Аналізуючи подані докази, оцінюючи їх у сукупності, суд до уваги бере таке.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України вбачається, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Нормами ст. 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами укладено договір про постачання теплової енергії №996/869 від 21.10.2004 р.

Відповідно ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Аналогічні положення містить ст. 275 ГК України.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України та ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань або їх зміна не допускається.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про теплопостачання" споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), стаття 610 ЦК України визначає як порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, позивач надавав відповідачу послуги з опалення, виставляв відповідні рахунки, однак відповідач своєчасно та в повному обсязі свої договірні зобов'язання щодо оплати спожитої теплової енергії не виконав, утворивши заборгованість в сумі 9133,65 грн., що стало підставою для звернення до суду із позовом про стягнення зазначеної суми боргу.

Однак, 28.05.2015 р., тобто після подання позову до суду (29.04.2015 р. згідно з номером вхідної кореспонденції на позовній заяві) та порушення провадження у справі (ухвала від 30.04.2015 р.), позивачу було сплачено по рахунку №869 за послуги за період грудень 2014 р. - квітень 2015 р. 13420,00 грн., що підтверджується випискою з банківського рахунку позивача за 28.05.2015 р., довідкою МКП "Хмельницьктеплокомуненерго". При цьому прокурор та позивачі просять припинити провадження у справі в частині стягнення 9133,65 грн. на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмета спору.

Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як убачається з положень п. 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", припинення провадження у справі на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

З огляду на вищенаведене, суд вважає, що провадження у справі в частині стягнення 9133,65 грн. основного боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Прокурор та позивачі також просять стягнути з відповідача 22,63 грн. 3% річних (з урахуванням заяви від 19.05.2015 р.) і 941,51 грн. інфляційних втрат (з урахуванням заяви від 03.06.2015 р.) згідно з поданими розрахунками.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, проаналізувавши поданий розрахунок нарахованих до стягнення інфляційних втрат в сумі 941,51грн. та 3% річних в сумі 22,63 грн., вважає, що останні нараховані обгрунтовано, в межах можливих нарахувань, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних в сумі 22,63 грн. та 941,51 грн. інфляційних втрат підлягають задоволенню.

Також прокурором в інтересах держави в особі позивачів заявлено до стягнення з відповідача 373,30грн. пені (враховуючи заяву від 19.05.2015 р.) згідно з поданим розрахунком.

Перевіривши правильність здійснених розрахунків пені та відповідність їх нормам законодавства, зокрема, приписам ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", суд вважає їх обґрунтованими, а тому зазначені вимоги належить задовольнити.

Доказів та розрахунків, які спростовують позовні вимоги в частині стягнення 3% річних, інфляційних втрат та пені, суду не подано.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З урахуванням викладених вище обставин, наявних у матеріалах справи письмових доказів, суд дійшов висновку, що провадження у справі про стягнення 9133,65 грн. основного боргу необхідно припинити, а позовні вимоги в частині стягнення 22,63 грн. 3% річних, 941,51 грн. інфляційних нарахувань, 373,30 грн. пені - задовольнити.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 2, 13, 33, 43, 49, п. 1-1 ч. 1 ст. 80, ст. ст. 82, 85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов заступника прокурора м. Хмельницького в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних відносинах, - Хмельницької міської ради, м. Хмельницький, міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Хмельницький про стягнення 10471,09 грн., з яких 9133,65 грн. основного боргу, 22,63 грн. 3% річних, 373,30 грн. пені, 941,51 грн. інфляційних нарахувань задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) на користь міського комунального підприємства "Хмельницьктеплокомуненерго", м. Хмельницький, вул. Пересипкіна, 5 (код 03356571) 22,63 грн. (двадцять дві гривні 63 коп.) 3% річних, 373,30 грн. (триста сімдесят три гривні 30 коп.) пені, 941,51 грн. (дев'ятсот сорок одну гривню 51 коп.) інфляційних нарахувань.

Видати наказ.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1 (код НОМЕР_1) в доход Державного бюджету України (по коду класифікації доходів бюджету 22030001, р/р 3002, отримувач коштів УДКСУ у м. Хмельницькому, код ЄДРПОУ отримувача 38045529, банк отримувача ГУДКСУ у Хмельницькій області, МФО 815013) судовий збір в розмірі 1827,00 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять сім гривень 00 коп.).

Видати наказ.

Провадження у справі № 924/651/15 в частині стягнення 9133,65 грн. основного боргу припинити.

Повне рішення складено 05.06.2015 р.

Суддя В.В. Виноградова

Віддрук. 6 прим.: 1 - до справи, 2 - позивачу 1 (29009, м. Хмельницький, вул. Пересипкіна 5), 3 - позивачу 2 (м. Хмельницький, вул. Гагаріна 3); 4 - відповідачу (АДРЕСА_2); 5 - прокуратура м. Хмельницького; 6 - прокуратура Хмельницької області