ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа № 922/705/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В. І., суддя Терещенко О.І. , суддя Ільїн О.В.

при секретарі Новіковій Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача - не з'явився;

відповідача - не з'явився;

третьої особи - не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Струм", м. Харків (вх. № 2229Х/1-18)

на рішення господарського суду Харківської області від 24.03.2015р.

у справі №922/705/15

за позовом Приватного акціонерного товариства "Струм", м. Харків

до відповідача Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Дніпровський Меткомбінат", м. Дніпродзержинськ, Дніпропетровська область

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 24.03.2015р. у справі №922/705/15 (суддя Присяжнюк О.О.) в задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Струм" до Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Дніпровський Меткомбінат" про стягнення коштів відмовлено повністю. Оскаржуване рішення місцевого господарського суду мотивоване відсутністю доказів отримання відповідачем оплати від третьої особи за відповідним актом виконаних робіт, а тому встановити момент виникнення зобов'язання відповідача оплатити виконану позивачем роботу є неможливим.

Приватне акціонерне товариство "Струм", м. Харків з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 24.03.2015р. у справі №922/705/15 та прийняти нове рішення про стягнення з Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" на користь Приватного акціонерного товариства "Струм" суму збитків за договором №ХС1256/212-139 від 22.04.2013р. в розмірі 1 190 846,16 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 23 816,92 грн. та 11908,46 грн. покласти на відповідача.

В обґрунтування своєї правової позиції апелянт зазначає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, а також порушено норми матеріального права та недотримано норми процесуального права.

Крім того, зазначає, що роботи виконані ним належним чином, без зауважень щодо якості, кількості, строків виконання робіт. Втім, позивач не отримав від відповідача повного розрахунку від відповідача на загальну суму 1 190 846,16 грн. Також, вказує на те, що відповідач безпідставно не виконує договірного зобов'язання з підписання актів приймання - передачі виконаних позивачем робіт.

Автоматизованою системою документообігу Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу (справу) призначено для розгляду судді-доповідачу Терещенко О.І.

Розпорядженням секретаря судової палати №1 Харківського апеляційного господарського суду для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 08.04.2015р. (колегія суддів у складі: головуючий суддя Сіверін В.І., суддя Терещенко О.І., суддя Ільїн О.В. ) прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 19.05.2015р.

30.04.2015р. на адресу суду від третьої особи надійшов відзив на апеляційну скаргу та додаткові докази. У відзиві на апеляційну скаргу третя особа зазначає, що у відповідача відсутні будь-які причини для невиконання зобов'язання по оплаті виконаних позивачем робіт, оскільки зазначені в календарному плані до договору та зведеному кошторисі (додаток №3 до договору) роботи прийняті третьою особою у повному обсязі, що підтверджується актом №1 здачі - приймання робіт за договором на суму 2 289 262,80 грн. з ПДВ, складеним 06.06.2014р. та оплачені третьою особою, відповідно до умов договору, що підтверджується банківськими виписками від 17.04.2013р. та 19.06.2014р., сума яких складає 2 289 262,80 грн. з ПДВ. (вх.№7096).

Апелянт зазначає, що звертався з листом до третьої особи та просив підтвердити, що вся документація за договором нею отримана і третьою особою повністю проведена оплата за виконані послуги.

Проте, третя особа жодної відповіді на такі листи не надавала.

Крім того, апелянт зазначає, що неодноразово звертався до господарського суду першої інстанції з клопотаннями про витребування зазначених доказів у третьої особи.

Однак, місцевий господарський суд залишив зазначені клопотання без задоволення.

Колегія суддів, приймає вказані докази з огляду на наступне.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України», Відповідно до частини першої статті 101 ГПК апеляційний суд переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обгрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття. До згаданих підстав належить, зокрема, необґрунтоване відхилення судом першої інстанції клопотань сторін про витребування господарським судом доказів у порядку статті 38 ГПК. У такому разі суд апеляційної інстанції за відповідним клопотанням сторони самостійно витребує необхідні додаткові докази. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі (частина друга статті 101 ГПК).

19.05.2015р. від позивача надійшли письмові пояснення, в яких останній зазначає, що місцевим господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення порушено положення статті 38 та частини 3 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України. Окрім того, зазначає, що місцевий господарський суд безпідставно відмовив позивачу в наданні додаткового часу для отримання всіх необхідних доказів. (вх.№7816).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 19.05.2015р. розгляд справи відкладено на 02.06.2015р., у зв'язку з неявкою в судове засідання представника відповідача та третьої особи.

У судовому засіданні 19.05.2015р. представник позивача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

У судове засідання 02.06.2015р.представник позивача, відповідача та третьої особи не з'явились, про причини неявки суду не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення №913, №549, №360, проте не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи, що сторони у даній справі належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, колегія суддів вважає можливим розглядати справу за їх відсутності за наявними в ній матеріалами, відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.04.2013р. між Приватним акціонерним товариством "Струм" та Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" укладений договір на створення (передачу) науково-технічної продукції № ХС1256/212-139, відповідно до п.1.1 якого (з урахуванням протоколу розбіжностей до договору ХС1256/212-139 від 22.04.2013 р. від 22.04.2013р.), замовник (відповідач) доручив та зобов'язався оплатити, а виконавець (позивач) прийняв на себе зобов'язання виконати та передати науково-технічну продукцію: ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ". Реконструкція сортопрокатного цеху. Оборотні цикли "чистого" і "брудного " водопостачання.

Відповідно до п. 2.1 даного договору, вартість робіт за договором, відповідно до протоколу угоди про договірну ціну (Додаток № 1 - а.с. 12) складає: 1 417 674,00 грн. крім того ПДВ 20% 283 534,80 грн. Всього з ПДВ 1 701 208,80 грн.

Відповідно до п. 2.2 договору, сторони погодили, що оплата робіт за договором здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів, зазначених в п. 2.1. цього договору, на розрахунковий рахунок позивача в наступному порядку:

2.2.1 30% від суми договору, зазначеної в п. 2.1., в порядку передоплати (авансу), що складає 510 362,64 грн. в тому числі, ПДВ 20% 85060,44 грн.

2.2.2 Остаточна оплата виконаних робіт здійснюється протягом 5 банківських днів з дня отримання оплати від ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ" за відповідним актом виконаних робіт відповідача, який містить виконаний позивачем об'єм робіт на підставі оформленого сторонами акту здачі-приймання робіт.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2012 р. відповідачем у рахунок оплати за договором була перерахована на банківський рахунок позивача сума авансового платежу в розмірі 510 362,64 грн., що підтверджується банківською випискою від 21.05.2013 р.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем були виконані роботи передбачені договором на суму 1 190 846,16 грн., за цим договором акти здачі - прийняття науково - технічної продукції №1 на суму 166 392,0грн., №2 на суму 314 510,40грн., №3 на суму 257 032, 56грн., №4 на суму 343 293,60грн., №5 на суму 590 520,0грн. підписані лише позивачем.

10.09.2013 р. та 03.02.2014року позивач направив відповідачу рахунки на оплату № 138 від 23.08.2013року на суму 257 032,56грн.№14 від 21.01.2014року на загальну суму 343 293,60грн., №13 від 21.01.2014року на суму 590 520,0грн., проте на сьогодняшній день позивач не отримав повного розрахунку від відповідача в загальній сумі 1 190 846,16грн.

Зазначене вище стало підставою для звернення позивача до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій останній просив стягнути з відповідача на його користь суму збитків за договором від 22.04.2013р. № ХС1256/212-139 в розмірі 1 190 846,16 грн.

24.03.2015р. господарським судом Харківської області прийнято оскаржуване рішення, з підстав наведених вище.

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Статтею 174 Господарського кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення господарських зобов'язань є укладення господарського договору та інших угод. Зі змістом зазначеної норми кореспондуються приписи частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, відповідно до яких підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як зазначено в частині 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір, відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. (ч.1 ст. 837 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 843 Цивільного кодексу України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

11.07.2012р. між Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" (виконавець) та Публічним акціонерним товариством «Дніпровський Меткомбінат» укладено договір на виконання науково - технічної продукції, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе виконання робіт: «ПАТ Дніпровський Меткомбінат». Реконструкція сортопрокатного цеху. Перший пусковий комплекс. Робоча документація. Прив'язка АСУТП, що поставляється інофірмою для реконструкції сортопрокатного цеху. Склад заготовок. Нагрівальна піч. Чорнова, проміжна і частова групи клітей».

Зміст, терміни і вартості виконання етапів роботи визначаються календарним планом робіт (п.1.2 договору).

Відповідно до ст. 892 Цивільного кодексу України, за договором на виконання науково-дослідних або дослідно-конструкторських та технологічних робіт підрядник (виконавець) зобов'язується провести за завданням замовника наукові дослідження, розробити зразок нового виробу та конструкторську документацію на нього, нову технологію тощо, а замовник зобов'язується прийняти виконану роботу та оплатити її. Договір може охоплювати весь цикл проведення наукових досліджень, розроблення та виготовлення зразків або його окремі етапи.

Відповідно до ст. 893 Цивільного кодексу України, виконавець має право залучати інших осіб (субвиконавців) до виконання дослідно-конструкторських та технологічних робіт, якщо інше не встановлено договором.

Як вже було зазначено вище, між Приватним акціонерним товариством "Струм", м. Харків та Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" був укладений договір на створення (передачу) науково-технічної продукції № ХС1256/212-139.

Відповідно до п. 2.2 договору, оплата робіт за договором здійснюється відповідачем шляхом перерахування грошових коштів, зазначених в п. 2.1. цього договору, на розрахунковий рахунок позивача в наступному порядку:

2.2.1 30% від суми договору, зазначеної в п. 2.1., в порядку передоплати (авансу), що складає 510 362,64 грн. в тому числі, ПДВ 20% 85060,44 грн.

2.2.2 Остаточна оплата виконаних робіт здійснюється протягом 5 банківських днів з дня отримання оплати від ПАТ "ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТКОМБІНАТ" за відповідним актом виконаних робіт відповідача, який містить виконаний позивачем об'єм робіт на підставі оформленого сторонами акту здачі-приймання робіт.

За умовами п.7.6 договору, право власності на результати роботи переходять відповідачу з моменту оплати по даному договору з подальшою передачею науково-технічної продукції у власність ПАТ «Дніпровський Меткомбінат».

На виконання умов вказаного договору, відповідачем у рахунок оплати за договором була перерахована на банківський рахунок позивача сума авансового платежу в розмірі 510 362,64 грн., що підтверджується банківською випискою від 21.05.2013 р.

Позивачем були виконані та передані відповідачу роботи за договором, що підтверджується актами здачі - прийомки науково - технічної продукції №1 на суму 166 392,0грн., №2 на суму 314 510,40грн., №3 на суму 257 032, 56грн., №4 на суму 343 293,60грн., №5 на суму 590 520,0грн. підписані лише позивачем.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, третя особа у відзиві на апеляційну скаргу стверджує, що на виконання умов договору від 11.07.2012р. Публічним акціонерним товариством "Дніпровський Меткомбінат" та Державним підприємством "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь" був підписаний Акт №1 здачі - приймання робіт за договором №212-139Г/12-1738-02 від 11.07.2012р.

Вартість виконаних робіт сплачена ПАТ «Дніпровський меткомбінат» відповідно до умов договору, що підтверджується виписками банку від 17.04.2013р. та від 19.06.2014р., які надані до суду апеляційної інстанції. (а.с.142-143).

А отже, наведене підтверджує, що Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат ім. Ф. Е. Дзержинського» у повному обсязі прийняло та оплатило роботи за договором № 212/139Г/12-1738-02 від 11.07.2012 року, укладеним між ПАТ «Дніпровський меткомбінат» та ДП «УНТЦ «Енергосталь».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач отримав від ПАТ «Дніпровський Меткомбінат» оплату в розмірі 2 289 262,80 грн. за Актом №1 здачі - приймання науково-технічної продукції до договору від 11.07.2012р. №212-139Г/12-1738-02, проте в порушення взятих на себе договірних зобов'язань остаточну оплату виконаних позивачем робіт за вказаним актом відповідач не здійснив, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість.

Таким чином, виходячи з викладеного, строк остаточної оплати за виконані роботи, передбачений сторонами у договорі на створення (передачу) науково-технічної продукції №ХС1256/212-139 від 22.04.2013 року, настав.

Враховуючи, що строк остаточної оплати за відповідно до договору на створення (передачу) науково-технічної продукції № ХС1256/212-139 від 22.04.2013 року настав, що доведено позивачем та третьою особою доказами до суду доказами та письмовими поясненнями, та враховуючи той факт, що відповідач не надав суду доказів погашення боргу, а також у відповідності до ст. 526 Цивільного кодексу України приписами якої передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 1 190 846,16 грн. є обгрунтованими, підтверджуються наданими доказами та підлягають задоволенню.

А отже, місцевий господарський суд дійшов хибного висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки відповідач отримав від ПАТ «Дніпровський Меткомбінат» повну оплату за відповідним актом виконаних робіт.

Приписами статті 224 Господарського кодексу України встановлено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 225 Господарського кодексу України встановлено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною.

Як встановлено в частині 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи викладені в апеляційній скарзі є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Статтею 32 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського суду.

Відповідно до частини 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

А отже, колегія суддів приходить до висновку, що господарський суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов висновків, які не відповідають фактичним обставинам справи, а тому рішення господарського суду Харківської області від 24.03.2015 року у справі №922/705/15 підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення, яким позов слід задовольнити.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 99, 101, ч. 2 ст. 103, ч. 1 ст. 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Струм", м. Харків задовольнити.

Рішення господарського суду Харківської області від 24.03.2015р. у справі №922/705/15 скасувати та прийняти нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків (пр. Леніна, 9, м. Харків, 61166, р/р 9547 в ХМРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Харків, МФО 351533, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Струм", м. Харків (пр. Леніна, 56, м. Харків, 61072, р/р 5642 в ПАТ КБ «Правекс Банк» м. Київ, МФО 380838, ) 1 190 846,16 грн. збитків.

Стягнути з Державного підприємства "Український науково-технічний центр металургійної промисловості "Енергосталь", м. Харків (пр. Леніна, 9, м. Харків, 61166, р/р 9547 в ХМРУ ПАТ КБ «Приватбанк» м. Харків, МФО 351533, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Струм", м. Харків (пр. Леніна, 56, м. Харків, 61072, р/р 5642 в ПАТ КБ «Правекс Банк» м. Київ, МФО 380838, ) 35 725,38 грн. судового збору.

Доручити господарському суду Харківської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складений 04.06.2015р.

Головуючий суддя Сіверін В. І.

Суддя Терещенко О.І.

Суддя Ільїн О.В.