донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.06.2015 справа №908/365/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакуна О.А.
суддівКолядко Т.М. , Стойка О.В.
за участю прокурора: представників сторін: не з'явився
від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м.Маріуполь Донецької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від19.03.2015 року
у справі№908/365/15-г (суддя Давиденко І. В.)
за позовомПрокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»
до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа»
простягнення 7055092,53 грн.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 19.03.2015 року у справі №908/365/15-г позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» пені в розмірі 2617396 грн. 03 коп., три проценти річних в сумі 420292 грн. 11 коп., інфляційних витрат в розмірі 3913984 грн. 10 коп. та cтягнуто з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» на користь Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в сумі 72008 грн. 72 коп. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині сплати штрафних санкцій і прийняти нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги, а саме: зменшити розмір пені на 95%, а в частині стягнення інфляційних витрат - стягнути 3886755,68 грн. При цьому апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, у зв'язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні, та недоведеністю обставин справи. Також, на думку заявника, суд не врахував заперечення ККП «Маріупольтепломережа» в частині відсутності у прокурора Донецької області підстав для звернення з позовом в інтересах НАК «Нафтогаз Україна» про стягнення 3% річних, пені та інфляційних витрат, а також арифметично невірного розрахунку останнього, та відмову в задоволенні клопотання ККП «Маріупольтепломережа» про зменшення розміру неустойки. Також вважає, що судом не враховано визнання відповідачем боргу, прийняття відповідачем мір щодо часткового погашення заборгованості та факт сплати більш ніж 70% суми по договору. Скаржник зазначає, що судом першої інстанції не враховано що стягнення штрафних санкцій у надвеликому розмірі є непомірним тягарем для підприємства, тому просить зменшити розмір штрафних санкцій.

У відзиві на апеляційну скаргу №120-1557вих15 від 26.05.2015 року прокурор просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Прокурор та представники сторін не скористалися своїми процесуальними правами щодо участі у судовому засіданні апеляційної інстанції повноважних представників, хоча про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Судова колегія дійшла висновку, що відсутність прокурора та представників сторін не є перешкодою для подальшого розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.ст.75, 99 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для її вирішення. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 27.11.13р. між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», далі - Продавець та Комунальним комерційним підприємством Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа», далі - Покупець був укладений договір купівлі-продажу природного газу № 545/14-БО-7, далі - Договір.

Згідно п.п. 1.1. - 1.2. Договору Продавець зобов'язався передати у власність Покупцю в 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язаний приймати та оплачувати газ на умовах цього Договору. Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями, та іншими споживачами.

Відповідно до п. 2.1 Договору, Продавець передає Покупцю з 01.01.201р. по 31.12.2014р. газ обсягом до 33 248,3 тис. куб. м.

Як вбачається з матеріалів справи Продавцем було передано у власність Покупцю природний газ на загальну суму 43740958,00 грн. за період з січня по серпень 2014 р., що підтверджується двосторонньо підписаними сторонами та скріпленими печатками підприємств актами приймання-передачі природного газу: від 31.01.14. на суму 14022425,68 грн., від 28.02.14. на суму 12016264,01 грн., від 31.03.14. на суму 9811848,76 грн., від 30.04.14. на суму 6468584,24 грн., від 31.05.14. на суму 601230,82 грн., від 30.06.14. на суму 360092,07 грн., від 31.07.14. на суму 287721,48 грн., від 31.08.14. на суму 172790,94 грн.

Відповідач за поставлений позивачем природний газ розрахувався лише частково в розмірі 20495000,00 грн., що підтверджується банківськими виписками, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

Тобто у відповідача перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» залишилась несплаченою заборгованість в сумі 23245958,00 грн.

Натомість, як вбачається з матеріалів справи, стягнення основного боргу за отриманий у січні-серпні 2014р. природний газ за Договором було предметом розгляду у справі Господарського суду Запорізької області № 908/4411/14.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 25.11.14. у справі №908/4411/14 позов Прокурора м. Маріуполя в інтересах держави в особі: Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» про стягнення 23245958,00 грн. заборгованості за Договором № 545-БО-7 купівлі-продажу природного газу від 27.11.13. задоволено повністю. Вказане вище рішення суду набрало законної сили.

У зв'язку з вищевикладеним, прокурор звернувся до господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення 2702826,89 грн. - пені, 438281,54 грн. - 3% річних, 3913984,10 грн. - інфляційних витрат.

Господарським судом першої інстанції частково задоволено позовні вимоги, у зв'язку з неправильним визначенням періодів нарахування пені та 3% річних, з чим частково погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, які кореспондуються з положеннями ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Яв встановлено вище, відповідач свої зобов'язання відносно сплати отриманого газу, виконав частково в розмірі 20495000,00 грн., у зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість в сумі 23245958,00 грн.

При цьому, чинне законодавство не пов'язує припинення грошового зобов'язання з наявністю судового рішення про стягнення боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3 % річних від простроченої суми чи відкриттям виконавчого провадження з примусового виконання такого рішення.

Згідно з п. 7.1 Договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі ст.625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 438281,54 грн. - 3 % річних та 3913984,10 грн. - збитків від інфляції.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Рішенням господарського суду першої інстанції стягнуто з відповідача три проценти річних в сумі 420292грн.11коп. та інфляційних витрат в розмірі 3913984грн.10коп. Водночас, колегія суддів перевіривши розрахунок трьох відсотків річних та збитків від інфляції, вважає, його арифметично невірним. Перевіривши правильність розрахунків, судова колегія приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 3% річних у сумі 421 852грн.92коп. та 3 897 442грн.76коп. - збитків від інфляції. У зв'язку з чим, рішення в цій частині підлягає частковому скасуванню.

Крім того, за порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов'язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 7.2. договору за порушення виконання пункту 6.1 умов цього договору Продавець має право стягнути з Покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми, з якої допущено прострочення за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів - додатково сплатити штраф у розмірі 7 (семи) відсотків від суми простроченого платежу.

У зв'язку з вищевикладеним, колегія суддів, перевіривши розрахунок нарахованої пені, дійшла до висновку, що судом першої інстанції була допущена арифметична помилка, а тому рішення господарського суду в цій частині підлягає частковому скасуванню, та стягненню з відповідача на користь позивача 2 619 714грн.11коп. пені.

Водночас, суд апеляційної інстанції не може погодитися з доводами апеляційної скарги відносно того, що у прокурора відсутні підстави для звернення з позовом в інтересах НАК «Нафтогаз України», з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів; державних та інших органів, які звертаються до господарського суду у випадках, передбачених законодавчими актами України; прокурорів, які звертаються до господарського суду в інтересах держави;

Прокурор, який звертається до господарського суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також вказує орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Пунктом 2 ст.2 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що на органи прокуратури покладено функції представництва інтересів держави в суді.

Прокурор має повноваження звертатись до суду з заявами про захист прав і законних інтересів держави (ст.23 Закону України "Про прокуратуру").

Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури України покладено функції представництва інтересів громадян та держави в судах.

Відповідно до п. 1 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом.

Як встановлено господарським судом, Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» створена на виконання Указу Президента України "Про реформування нафтогазового комплексу України" від 25.02.1998р. Згідно статуту Компанії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» від 25.05.1998р., її засновником та акціонером є держава, якій належить 100 % акцій Компанії.

Відповідно до ст.ст. 3, 4 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" від 08.07.2010р., державне управління у сфері функціонування ринку природного газу та державне регулювання діяльності суб'єктів ринку природного газу, в тому числі суб'єктів природних монополій та суб'єктів господарювання, які діють на суміжних ринках, здійснює, зокрема, центральний орган виконавчої влади з питань забезпечення реалізації державної політики в нафтогазовому комплексі у межах повноважень, визначених законодавством.

Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, згідно Указу Президента України від 06.04.2011р. № 382/2011, є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, та воно є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах.

Позивач є єдиним загальноукраїнським постачальником природного газу, а кошти за поставлений природний газ спрямовуються до Державного бюджету України й на подальше погашення боргу за природний газ перед країнами постачальниками природного газу Україні, а несплата коштів відповідачем позивачу може призвести до ускладнення або унеможливлення закупівлі природного газу у країн-постачальників та подальшої реалізації природного газу на території України національним споживачам.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що вищевикладене є підставою для представництва прокуратурою інтересів держави в особі Міністерство енергетики та вугільної промисловості України та Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в спірних правовідносинах.

Крім того, в своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що господарським судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання щодо зменшення розміру штрафних санкцій.

Водночас, колегія суддів не може погодитися з такими доводами скаржника з огляду на наступне.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Згідно ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, який, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду відносно того, що відповідачем не подано належних доказів, на які він посилається в клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій та з тим, що зменшення штрафних санкцій до 95 % суперечать принципу справедливості та розумності. Таке зменшення не є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін, а не лише відповідача.

Що стосується інших доводів викладених в апеляційній скарзі, які на думку апелянта є підставою для скасування оскаржуваного рішення, то вони апеляційним судом до уваги не приймаються, оскільки спростовується вищевикладеним та матеріалами справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення частковому скасуванню по вищевикладеним мотивам.

Керуючись ст. ст. 43, 99, 101, 102, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради "Маріупольтепломережа", м.Маріуполь Донецької області задовольнити частково.

Рішення господарського суду Запорізької області від 19.03.2015 року у справі №908/365/15-г скасувати частково.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87518, м. Маріуполь Донецької області, вул. Гризодубової, 1, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 2 619 714грн.11коп. - пені, 421 852грн.92коп. - 3 % річних, 3 897 442грн.76коп. - збитків від інфляції.

Стягнути з Комунального комерційного підприємства Маріупольської міської ради «Маріупольтепломережа» (87518, м. Маріуполь Донецької області, вул. Гризодубової, 1, ) на користь Державного бюджету судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 73080грн.00коп.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 19.03.2015 року по справі №908/365/15-г залишити без змін.

Господарському суду Запорізької області видати відповідні накази.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А.Скакун

Судді: Т.М.Колядко

О.В.Стойка

Надруковано: 7 прим.:

3. позивачу;

1. відповідачу;

1. у справу;

1 ДАГС;

1.ГСЗО.