ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

"18" травня 2015 р. Справа № 911/1216/15

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд», м. Краматорськ Донецької області,

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Логан Груп», м. Боярка,

про визнання договору №14/2107-4 від 21.07.2014р. недійсним

Суддя О.В. Конюх

з участю представників сторін:

від позивача: Ковальова А.Г., уповноважена, довіреність від 02.04.2015р.;

від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд», м. Краматорськ Донецької області, звернувся до господарського суду Київської області з позовом від 19.01.2015р. №15 до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Логан Груп», м. Боярка Києво-Святошинського району, в якому просить визнати недійсним договір субпідряду від 21.07.2014р. №14/2107-4, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Логан Груп» та товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд».

Позов обгрунтований тим, що 21.07.2014р. між сторонами було укладено договір субпідряду №14/2107-4, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання на свій ризик виконати роботу, визначену договором субпідряду від 21.07.2014р. №14/2107-4 за завданням генпідрядника, а генпідрядник зобов'язався прийняти роботу та оплатити її. На твердження позивача, податковими органами з'ясовано, що у відповідача відсутні умови для здійснення господарської діяльності, що свідчить про сумнівність фінансово-господарської діяльності відповідача, що також може вплинути на репутацію позивача та його відносини з контрагентами, оскільки, визначені на основі ретельного аналізу центри мінімізації та суб'єкти підприємництва, які є складовими ланками ланцюгів виведення коштів в тіньовий обіг, підлягають одночасним перевіркам та комплексному відпрацюванню оперативно-розшуковими заходами по всій Україні. Так, на думку позивача, оскільки договір не було спрямовано на настання реальних наслідків, обумовлених ним ( пункт 5 частини 1 ст. 203 ЦК України), зазначений договір субпідряду від 21.07.2014р. №14/2107-4 має бути визнаний судом недійсним у відповідності до ст. ст. 203, 215, 216 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Київської області від 25.03.2015р. заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі №911/1216/15 та призначено справу до розгляду.

В судові засідання 21.04.2015р. та 18.05.2015р. з'явився представник позивача, який подав витребувані документи та додаткові докази та надав суду усні пояснення по суті спору. Представник відповідача в судові засідання 21.04.2015р. та 18.05.2015р. не з'явився, вимоги ухвал суду від 25.03.2015р. та від 21.04.2015р. не виконав, відзив на позов та витребувані ухвалами суду документи суду не подав, про причини нез'явлення повноважного представника в судові засідання належним чином не повідомив, хоча про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлявся судом належним чином.

Відповідно до пункту 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК України, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Рекомендовані поштові відправлення, якими суд направляв відповідачу копії ухвал від 25.03.2015р. та від 21.04.2015р. на адресу, зазначену в позовній заяві, і яка відповідає даним Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, повернуті підприємством зв'язку з посиланням на закінчення терміну зберігання. За таких обставин, суд виконав належним чином вимоги ст. 64, 87 ГПК України щодо повідомлення відповідача, і відповідач вважається таким, що був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце проведення судових засідань.

Згідно пункту 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

за таких обставин, відповідно до права суду, наданого йому ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в матеріалами.

Розглянувши позов товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд», м. Краматорськ Донецької області (далі по тексту - ТОВ «БК Крамміськбуд»), до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Логан Груп», м. Боярка Києво-Святошинського району (далі по тексту - ТОВ «Логан Груп»), вислухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно вивчивши зібрані у справі докази, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

відповідно до частини 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів.

Майново-господарські зобов'язання між суб'єктами господарювання виникають на підставі договорів (стаття 179 ЦК України) й сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору (стаття 627 ЦК України).

Підставою виникнення взаємних прав та обов'язків сторін у справі є укладений 21.07.2014р. між ТОВ «БК Крамміськбуд» (генпідрядник) та ТОВ «Логан Груп» (субпідрядник) Договір субпідряду №14/2107-4 (далі - Договір), згідно якого субпідрядник бере на себе зобов'язання на свій ризик виконати роботу за завданням генпідрядника, а генпідрядник зобов'язується прийняти роботу та оплатити її. Відповідно до умов Договору:

- предмет субпідряду: ремонт стелли ПАТ «Енергомашсталь» інв. №20185 (пункт 1.2. Договору);

- обсяг, характер і вартість, передбачених у п. 1.2. Договору, визначаються Договірною ціною (Додаток №1), погодженою сторонами, яка є невід'ємною частиною цього Договору (пункт 1.3. Договору);

- ціна Договору становить без урахування ПДВ 20% 51 825,20 грн., крім того ПДВ 20% 10 304,20 грн. разом з урахуванням ПДВ 20% 61 825,20 грн., згідно наступного кошторису: кошторис 127_ДЦ_ДЦ "Ремонт стелли ПАТ «Енергомашспецсталь» ін. №20185 "на суму без ПДВ 20% 51 521,00 грн., крім того ПДВ 20% 10 304,20 грн., разом з урахуванням ПДВ 20% 61 825,20 грн. (пункт 1.4. Договору);

- вартість і витрати по виконанню робіт визначаються згідно з «Кошторисом» (пункт 3.1 Договору);

- генпідрядник здійснює оплату за виконані роботи протягом 15 календарних днів за фактично виконаний обсяг робіт після підписання форм КБ-2в, КБ-3 і отримання рахунку на оплату (пункт 4.4. Договору);

- Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.01.2015 року (пункт 12.2. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками та скріплений печатками обох сторін (належним чином засвідчена копія Договору наявна в матеріалах справи, а оригінал оглянуто у судовому засіданні 21.04.2015р.).

Укладений між сторонами договір за правовою природою є договором підряду. Згідно визначень частин 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Предметом позову у даній справі є визнання зазначеного Договору недійсним, оскільки позивач має сумніви щодо реального здійснення господарської діяльності відповідачем, у зв'язку із відсутністю у відповідача необхідних для цього умов.

Позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Відповідно до визначення ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України (ст. 215 ЦК України).

Згідно роз'яснень Пленуму Вищого господарського суду України, викладених в постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013р. №11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 ЦК України, статтями 207, 208 ГК України. Правила, встановлені цими нормами, повинні застосовуватися господарськими судами в усіх випадках, коли правочин вчинений з порушенням загальних вимог частин першої - третьої, п'ятої статті 203 ЦК України.

Стаття 203 ЦК України містить загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зокрема, частинами 1 та 5 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а також правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Аналогічні положення містить також і частина 2 статті 180 Господарського кодексу України.

Згідно з частиною 3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Дослідивши спірний Договір, господарським судом встановлено, що сторони в момент вчинення правочину дотримали всіх необхідних вимог чинного законодавства України та дійшли згоди щодо всіх істотних умов, що характерні для договору підряду, а саме: сторони домовилися щодо предмету договору, ціни Договору, вартості, умов та строків виконання робіт та порядку оплати, своїх обов'язків, відповідальності сторін, вирішення спорів, строку дії Договору, порядку його розірвання та інших умов. Договір, при цьому, відповідно до частини 2 ст. 207 ЦК України та ст. 181 ГК України укладено в письмовій формі, підписано обома сторонами та скріплено печатками обох сторін, що посвідчує його дійсність та реальність наміру сторін на його виконання.

Відповідно до частини 1 ст. 321 ГК України, частини 1 ст. 843 та частин 1, 2 ст. 844 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна в договорі підряду може бути визначена в кошторисі. Кошторис може бути приблизним або твердим. Судом встановлено, що сторонами погоджено до Договору Договірну ціну (Додаток №1).

Пунктом 99 постанови Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 №668 "Про затвердження Загальних умов укладення та виконання договорів підряду в капітальному будівництві" визначено, що розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів про обсяги виконаних робіт та їх вартість. Документи про виконані роботи та їх вартість складаються і підписуються підрядником та передаються замовнику. Замовник перевіряє ці документи і в разі відсутності зауважень підписує їх. Після підписання документів замовник зобов'язаний оплатити виконані роботи.

Так, згідно умов Договору відповідачем виконані, а позивачем прийняті без зауважень підрядні роботи з ремонту стелли ПАТ «Енергомашсталь» інв. №20185 на загальну суму 61 825,20 грн., що підтверджується актом №1 приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в за вересень 2014р., та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3, які складені та підписані повноважними представниками та скріплені печатками обох сторін (належним чином засвідчені копії акту та довідки наявні в матеріалах справи).

Відповідно до частини 1 ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Пунктом 4.4. Договору сторони погодили, що генпідрядник здійснює оплату за виконані роботи протягом 15 календарних днів за фактично виконаний обсяг робіт після підписання форм КБ-2в, КБ-3 і отримання рахунку на оплату.

Відповідач надав позивачу рахунок на оплату від 30.09.2014р. № 320914, копія якого залучена до матеріалів справи а оригінал поданий позивачем для огляду в судовому засіданні.

Як вбачається з копії виписки по особовому рахунку позивача та підписаного обома сторонами Акту звірки розрахунків станом на 13.01.2015р., платіжним дорученням від 31.10.2014р. № 248 позивач оплатив відповідачу виконані ремонтні роботи в сумі 61825,20 грн.

Отже, дії сторін у справі свідчать про те, що укладений договір дійсно був спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлювались, і в результаті укладення Договору кожна із сторін вважала себе зобов'язаною виконувати свої обов'язки згідно його умов. Станом на дату звернення ТОВ « БК Крамміськбуд» до суду з позовом оспорюваний договір було виконано обома сторонами.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що на момент укладення спірного Договору сторонами були повністю дотримано вимоги ст. 203 ЦК України, зміст спірного Договору не суперечить чинному законодавству України, а сторони своїми діями щодо виконання умов Договору підтвердили те, що зазначений Договір був спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

Відповідно до ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду згідно із встановленою підвідомчістю господарських справ мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи, громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності з метою захисту своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. За таких обставин, закон зобов'язує позивача при зверненні до господарського суду довести наявність свого права і факт його порушення або оспорення з боку зобов'язаної особи - відповідача.

Вирішуючи спір про визнання угоди недійсною, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними та настання відповідних наслідків: відповідність змісту угоди вимогам закону, додержання встановленої форми угоди, правоздатність сторін за угодою, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, зокрема наявність спеціальних підстав визнання недійсною угоди.

Підстави для визнання укладеного між позивачем та відповідачем Договору субпідряду від 21.07.2014р. №14/2107-4 недійсним а також факт порушення прав та законних інтересів позивача оспорюваним договором позивачем не доведено належними та допустимими доказами.

За таких обставин, під час розгляду спору у справі №911/1216/15 судом було встановлено відсутність підстав для визнання Договору недійсним, відповідно позов товариства з обмеженою відповідальністю «БК Крамміськбуд», м. Краматорськ Донецької області, до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Логан Груп», м. Боярка Києво-Святошинського району, про визнання недійсним договору субпідряду від 21.07.2014р. №14/2107-4 із заявлених підстав задоволенню не підлягає.

У зв'язку з відмовою в позові судові витрати суд покладає на позивача.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 1, 22, 33, 34, 49, 69, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія Крамміськбуд» про визнання недійсним договору субпідряду від 21.07.2014р. №14/2107-4 відмовити повністю.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 ГПК України.

Повний текст рішення підписано 02.06.2015р.

Суддя О.В. Конюх