КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. Справа№ 910/8085/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Гончарова С.А.

Шаптали Є.Ю.

за участю представників сторін:

від позивача: Бабіч О.І. - дов. б/н від 19.03.2015р.

від відповідача-1: Пенський А.В. - дов. № 758 від 13.03.2014р.

від відповідача-2: не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2015р. про повернення позовної заяви

у справі № 910/8085/15-г (суддя Гумега О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор»

до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

(відповідач-1)

Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна

факторингова компанія» (відповідач-2)

про визнання договорів недійсними

В судовому засіданні 28.05.2015р. відповідно до ст. ст. 85, 99 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Амстор» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Універсальна факторингова компанія» (відповідач-2) про визнання договорів недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2015р. у справі №910/8085/15-г позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор» повернуто без розгляду на підставі п. п. 4, 5, 6 ст. 63 ГПК України.

Не погоджуючись із вищезазначеною ухвалою, позивач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати, матеріали справи передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм процесуального права, оскільки, на думку апелянта, судовий збір у розмірі 1 мінімальної заробітної плати сплачується за подання позову немайнового характеру, а не за кількість позовних вимог, ним не порушено правила об'єднання вимог, а опис вкладення свідчить про надіслання копії позовної заяви та додатків до неї іншим сторонам у справі.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор» 12.05.2015р. передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Шаптала Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.05.2015р. колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено до розгляду на 28.05.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції 28.05.2015р. підтримав вимоги апеляційної скарги просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати, матеріали справи передати на розгляд до Господарського суду міста Києва.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні апеляційної інстанції 28.05.2015р. заперечував проти доводів позивача, викладених в апеляційній скарзі, просив її відхилити, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Представник відповідача-2 в судове засідання апеляційної інстанції 28.05.2015р., будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, причини неявки суду не повідомив.

Оскільки явка в судове засідання представника відповідача-2 обов'язковою не визнавалась, зважаючи на скорочені строки розгляду апеляційної скарги на ухвали суду, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника відповідача-2 за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 2 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Частиною 5 статті 106 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Згідно із частиною 2 статті 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність та обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників апеляційного провадження, перевіривши правильність застосування господарським судом при винесенні оскаржуваної ухвали норм процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а ухвала підлягає залишенню без змін виходячи з наступного.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2015р. у справі №910/8085/15-г позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор» повернуто без розгляду на підставі п. п. 4, 5, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України.

Ухвала мотивована тим, що позивачем сплачено лише 1 218, 00 грн. судового збору, однак заявлено три вимоги немайнового характеру.

Крім цього, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем порушено правила об'єднання позовних вимог, подано позов про визнання недійсними трьох правочинів, а тому, на думку суду, в межах даного позову фактично підлягають вирішенню три окремих спора, для встановлення фактичних обставин справи судом мають бути оцінені всі докази для дослідження наявності чи відсутності підстав окремо щодо визнання недійсним кожного з наведених правочинів.

Долучені позивачем до позовної заяви фіскальні чеки № 3083 від 31.03.2015р., № 3084 від 31.03.2015р. з описами вкладення у цінні листи № 815 від 31.03.2015р., № 807 від 31.03.2015р. місцевим судом не визнані належними доказами виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України.

Колегія суддів частково погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваній ухвалі, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не надано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Як вбачається зі змісту прохальної частини позовної заяви б/н від 31.03.2015р., позивач звернувся до суду з вимогами про визнання недійсними з моменту укладення:

- Договору № 66/FAA від 04.02.2015р. про відступлення права вимоги по Кредитному договору про надання кредитної лінії № 0 від 15.01.2008р.(надалі - Договір-1);

- Договору відступлення прав № 66-1/FAA за договорами забезпечення від 04.02.2015р. (надалі - Договір-2);

- Договору відступлення прав за договором іпотеки від 04.01.2015р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко JI. В. під № 127 (надалі - Договір-3), які укладені між відповідачами у даній справі.

Наведене свідчить про заявлення позивачем трьох вимог немайнового характеру, а саме: визнання недійсним з моменту укладення Договору-1, Договору -2, Договору-3.

Відповідно до п. 2.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України» якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Розмір мінімальної заробітної плати на 2015 рік затверджено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. №80-VIII, який з 01.01.2015р. становить 1 218, 00 грн., а тому, звертаючись з даним позовом до суду за три вимоги немайнового характеру (визнання недійсним з моменту укладення Договору-1, Договору-2 та Договору-3) позивач повинен був сплатити 3 654, 00 грн. (1 218, 00 грн. х 3 = 3 654, 00 грн.).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви б/н від 31.03.2015р., позивачем в якості доказу сплати судового збору додано до позовної заяви квитанцію № 1720 від 30.03.2015р. про сплату судового збору лише в розмірі 1 218, 00 грн., тобто у розмірі, меншому ніж передбачено підпунктом 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», тобто не додано доказів сплати судового збору у встановленому розмірі.

Відповідно до пункту 2.22 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу IV Господарського процесуального кодексу України», якщо заявником не подано належних доказів сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, заява повертається господарським судом з підстав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, зокрема пунктом 4 частини першої статті 63. При цьому якщо таке повернення здійснюється у зв'язку з недодержанням заявником вимог закону щодо порядку та/або розміру сплати судового збору, то у відповідній ухвалі господарського суду має бути зазначено правильний порядок сплати та/або розмір судового збору.

Отже, на момент звернення з даним позовом до суду, позивачем сплачено згідно квитанції № 1720 від 30.03.2015р. судовий збір в розмірі 1 218, 00 грн. лише за розгляд однієї вимоги немайнового характеру, а тому за приписами п. 4 ч. 1 ст. 63 ГПК України місцевий господарський суд правомірно повернув позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, оскільки останнім не додано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо порушено правила об'єднання вимог або об'єднано в одній позовній заяві кілька вимог до одного чи кількох відповідачів і сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору.

Наведений у ст. 63 ГПК України перелік підстав для повернення позовної заяви є вичерпним і розширенню не підлягає, будь-які інші порушення в оформленні позовної заяви та доданих до неї документів не можуть бути підставою для повернення позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Відповідно до п. 3.6 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» (зі змінами та доповненнями) позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо). Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні.

Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Якщо позивач порушив правила об'єднання вимог або об'єднання цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін чи суттєво утруднить вирішення спору, суддя має право повернути позовну заяву (стаття 58 та пункт 5 частини першої статті 63 ГПК). Наприклад, господарський суд повинен повернути позовну заяву без розгляду, якщо: позов поданий одночасно до залізниці та вантажовідправника (вантажоодержувача), і в цій позовній заяві об'єднані вимоги, що ґрунтуються на комерційному акті, з вимогами, які обґрунтовані іншими документами; об'єднано вимоги про стягнення сум боргу, який виник з різних договорів або інших правочинів, і т. п.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів констатує, що вимоги про визнання недійсними договорів-1, 2 та 3, пов'язані однаковими підставами виникнення (кредитними відносинами з Банком та укладеними з ними договорами забезпечення по ним), обґрунтовуються однаковими доказами та мають однакове юридичне обґрунтування, заявлені одним і тим самим позивачем до тих самих відповідачів (Банку та нового кредитора), що узгоджується з приписами ст. 58 ГПК України, а підставою виникнення позовних вимог є відступлення Банком права вимоги за кредитним договором, іпотечним договором та договорами поруки.

Крім того, необхідно зазначити, що об'єднання кількох вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливлює винесення різних рішень за однакових обставин.

Таким чином, колегія суддів констатує, що висновки місцевого господарського суду про необхідність повернення позовної заяви на підставі п. 5 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, є необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам процесуального права.

Що стосується посилань місцевого господарського суду на ненадання позивачем доказів виконання ч. 1 ст. 56, п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно ч. 1 ст. 56 ГПК України позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

На підтвердження надсилання відповідачам 1 та 2 копії позовної заяви та доданих до неї документів, позивачем долучено до позовної заяви фіскальні чеки № 3083 від 31.03.2015р., № 3084 від 31.03.2015р. з описами вкладення у цінні листи № 815 від 31.03.2015р., № 807 від 31.03.2015р., які в розумінні ст. 57 ГПК України є належними доказами на підтвердження надсилання відповідачам 1 та 2 копії позовної заяви та доданих до неї документів.

При цьому, колегія суддів констатує, що нормами чинного ГПК України не передбачено вимоги щодо зазначення в описі вкладення переліку усіх додатків, а лише вимагається надіслання сторонам у справі копії позовної заяви та доданих до неї документів з описом вкладення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що підстав для повернення позовної заяви позивача на підставі п. 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України у місцевого господарського суду не було.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача про безпідставне посилання Господарського суду міста Києва при поверненні позовної заяви на п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 63 ГПК України, але зазначене не може бути підставою для скасування в цілому ухвали місцевого суду про повернення позовної заяви позивача.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор» задоволенню не підлягає, а ухвала Господарського суду міста Києва від 02.04.2015р. у справі № 910/8085/15-г підлягає залишенню без змін з урахуванням позиції апеляційної інстанції, що викладена у даній постанові.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 85, 99, 101, 103-106 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Амстор» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2015р. про повернення позовної заяви у справі № 910/8085/15-г залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 02.04.2015р. у справі №910/8085/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/8085/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді С.А. Гончаров

Є.Ю. Шаптала