РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015Справа №910/7603/15-г
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метровес»

про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 621 537 грн. 01 коп.

Представники:

від Позивача: Меркулов Р.С. (представник за Довіреністю);

від Відповідача: Козачук Н.С. (представник за Довіреністю);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Метровес» (надалі також - «Відповідач») про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 621 537 грн. 01 коп.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що 03.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метровес» (Покупець) було укладено Договір поставки № К-022/02-14, відповідно до умов якого Постачальник зобов»язався поставляти і передавати у власність (повне господарське відання) Покупцю визначену цим Договором продукцію, а Покупець зобов»язався приймати цю Продукцію та своєчасно здійснювати її оплату. Як зазначає Позивач, на виконання умов Договору він поставив товар на загальну суму в розмірі 763 735 грн. 90 коп., а Відповідач в свою чергу отримав вказаний Товар, що підтверджується видатковими накладними, проте Відповідачем була здійснена лише часткова оплата за вказаний Товар на суму в розмірі 300 000 грн. 00 коп. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» в розмірі 463 735 грн. 90 коп. Крім того, враховуючи неналежне виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метровес» пеню у розмірі 54 410 грн. 75 коп., штраф у розмірі 46 373 грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 5 820 грн. 34 коп. та інфляційні у розмірі 51 196 грн. 43 коп.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 30.03.2015 р. порушено провадження у справі № 910/7603/15-г, судове засідання призначено на 16.04.2015 р.

16.04.2015 року судове засідання не відбулось, у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2015 року, у зв'язку із виходом судді Чинчин О.В. з відпустки, з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін на участь у судовому засіданні, повного та всебічного з'ясування обставин справи - розгляд справи призначено на 29.04.2015 року.

27.04.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Метровес" погашено суму основної заборгованості і ведуться переговори щодо врегулювання спору мирним шляхом.

29.04.2015 року в судове засідання з'явився представник відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд на місці ухвалив - задовольнити клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Крім того, Суд, ознайомившись з матеріалами справи, керуючись ст. 38 ГПКУ, з метою повного та всебічного розгляду спору, прийшов до висновку - зобов'язати Відповідача надати докази на підтвердження здійснення оплати заборгованості за Договором №К-022/02-14 від 03.02.2014 року.

Представник відповідача в судовому засіданні подав клопотання про продовження строків розгляду справи на 15 днів.

Суд відповідно до ст. 69 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе задовольнити заявлене клопотання представника відповідача, виходячи з того, що спір має бути вирішено господарським судом у строк не більше двох місяців від дня одержання позовної заяви, а у виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду спору, господарський суд ухвалою може продовжити строк розгляду спору, але не більш як на п'ятнадцять днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2015 р. продовжено строк розгляду спору на 15 днів, відкладено розгляд справи на 29.05.2015 р., у зв'язку з неявкою представника позивача в судове засідання, витребуванням додаткових доказів по справі, клопотанням про відкладення розгляду справи, клопотанням про продовження строків розгляду спору.

28.05.2015 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло Клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 463 735 грн. 90 коп., у зв»язку зі сплатою Відповідачем боргу, а також клопотання про зменшення розміру позовних вимог, яким просив Суд стягнути з Відповідача пеню у розмірі 01 грн. 00 коп., штраф у розмірі 46 373 грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 5 820 грн. 34 коп. та інфляційні у розмірі 51 196 грн. 43 коп.

Відповідно до ч.4 ст. 22 ГПК України Позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу, в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог.

Суд зазначає, що передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. (п.3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції")

Враховуючи вищевикладене, Суд приймає Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» до розгляду.

В судовому засіданні 28 травня 2015 року представник Позивача надав усні пояснення по суті спору, якими підтримав позовні вимоги та доводи позовної заяви, просив припинити провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 463 735 грн. 90 коп., у зв»язку зі сплатою Відповідачем боргу, та стягнути з Відповідача пеню у розмірі 01 грн. 00 коп., штраф у розмірі 46 373 грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 5 820 грн. 34 коп. та інфляційні у розмірі 51 196 грн. 43 коп. В судовому засіданні представник Відповідача надав усні пояснення по суті спору, не заперечував проти задоволення Клопотання Позивача про припинення провадження у справі в частині стягнення заборгованості.

Відповідно до статті 82 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 28 травня 2015 року, на підставі статті 85 Господарського процесуального кодексу України, оголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

03.02.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Метровес» (Покупець) було укладено Договір поставки № К-022/02-14, відповідно до умов якого Постачальник зобов»язався поставляти і передавати у власність (повне господарське відання) Покупцю визначену цим Договором продукцію, а Покупець зобов»язався приймати цю Продукцію та своєчасно здійснювати її оплату.

Відповідно до п.2.1 Договору постачання Продукції за цим Договором відбувається після обов»язкового узгодження між сторонами асортименту, кількості та ціни Продукції, яка зазначається у специфікаціях, які є невід»ємною частиною даного Договору.

Згідно з п. 2.6 Договору датою поставки Продукції є дата видаткової накладної Постачальника.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що загальна сума Договору складає загальну вартість поставленої продукції, яка зазначена у всіх специфікаціях, які були підписані Постачальником та Покупцем та інших додатках до Договору та у видаткових накладних Постачальника.

Відповідно до п.3.2 Договору оплата Продукції здійснюється Покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Постачальника, вказаний у Договорі або рахунках - фактурах чи інших додатках до Договору.

Згідно з п.4.1 Договору Продукція вважається поставленою Постачальником і прийнятою Покупцем з моменту видачі видаткової накладної.

Покупець за необґрунтовану відмову від оплати Продукції, або при порушенні термінів оплати Продукції більш ніж на 10 календарних днів сплачує штраф у розмірі 10% від вартості отриманої та не сплаченої Продукції. (п.5.2 Договору)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за порушення термінів оплати Продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми, за кожний день прострочення.

Договір набуває чинності з дати його укладання, шляхом його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2014 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного розрахунку між Сторонами. (п.8.1 Договору)

Додатковою угодою від 12.06.2014 року до Договору поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року Сторони визначили, що оплата Продукції здійснюється Покупцем впродовж 30 календарних днів з дати поставки Продукції, що вказана у видатковій накладній Постачальника, якщо інший строк оплати не передбачений у специфікації узгодженій сторонами.

Сторонами узгоджені Специфікації до Договору поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року №1 від 26.09.2014 року на суму 297 888 грн. 00 коп. з оплатою до 26.09.2014 р., №2 від 26.09.2014 р. на суму 263 923 грн. 20 коп. з оплатою до 26.09.2014 р., №3 від 3 від 29.09.2014 р. на суму 201 924 грн. 77 коп. з оплатою до 29.09.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року Позивачем була поставлена продукція, а Відповідач в свою чергу прийняв вказану продукцію, що підтверджується видатковими накладними №УТ785 від 26.09.2014 р. на суму 297 888 грн. 00 коп., №УТ787 від 26.09.2014 р. на суму 263 923 грн. 20 коп., №УТ790 від 29.09.2014 р. на суму 201 924 грн. 70 коп., а загалом на суму в розмірі 763 735 грн. 90 коп.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, з урахуванням Заяви про зменшення розміру позовних вимог від 28.05.2015 р., яка прийнята Судом до розгляду, Позивач зазначає, що в результаті неналежного виконання Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метровес» пеню у розмірі 01 грн. 00 коп., штраф у розмірі 46 373 грн. 59 коп., 3% річних у розмірі 5 820 грн. 34 коп. та інфляційні у розмірі 51 196 грн. 43 коп.

04.12.2014 року Позивачем на адресу Відповідача була надіслана претензія з вимогою сплатити заборгованість за Договором поставки №К-022/02-14 від 03.02.2014 року, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 04.12.2014 р. та фіскальним чеком від 04.12.2014 р., проте залишена без відповіді і виконання.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що підлягає припиненню провадження у даній справі в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 463 735 гривень 90 копійок, інші позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року Позивачем була поставлена продукція, а Відповідач в свою чергу прийняв вказану продукцію, що підтверджується видатковими накладними №УТ785 від 26.09.2014 р. на суму 297 888 грн. 00 коп., №УТ787 від 26.09.2014 р. на суму 263 923 грн. 20 коп., №УТ790 від 29.09.2014 р. на суму 201 924 грн. 70 коп., а загалом на суму в розмірі 763 735 грн. 90 коп., які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Як встановлено Судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Метровес» був частково сплачений Товар за Договором поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року в сумі 300 000 грн. 00 коп.

Таким чином, заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю «Метровес» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» за Договором поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року становить 463 735 грн. 90 коп.

Позивачем заявлено Клопотання про припинення провадження у справі в частині стягнення основної заборгованості в розмірі 463 735 грн. 90 коп. за Договором поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року на підставі п.1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, у зв»язку зі сплатою Відповідачем заборгованості.

Пунктом 1-1 статті 80 Господарського процесуального кодексу України визначено, що господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до пункту 4.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За таких обставин, враховуючи сплату Товариством з обмеженою відповідальністю «Метровес» 463 735 гривень 90 копійки на виконання умов Договору поставки № К-022/02-14 від 03.02.2014 року після порушення провадження у даній справі, Суд приходить до висновку щодо припинення провадження у справі №910/7603/15-г в частині стягнення 463 735 гривень 90 копійки - суми основної заборгованості у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь 3% річних за загальний період прострочки з 30.09.2014 р. по 20.02.2015 р. у розмірі 5 820 грн. 34 коп. та інфляційні за загальний період жовтень 2014 р. - січень 2015 р. в розмірі 51 196 грн. 43 коп.

Пунктом 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитору зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року).

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами за період прострочки Відповідачем сплати за отриманий товар за Договором поставки №К-022/02-14 від 03.02.2014 року за загальний період прострочки з 30.09.2014 р. по 20.02.2015 р. вважає, що ця частина позовних вимог підлягає задоволенню у заявленому Позивачем розмірі та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає 3% річних у розмірі 5 820 грн. 34 коп., як плати за користування чужими грошовими коштами в період прострочки виконання Відповідачем його грошового зобов'язання за загальний період з 30.09.2014 року по 20.02.2015 року.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов»язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 року)

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, наданий Позивачем, вважає, що позовні вимоги Позивача про стягнення з Відповідача інфляційних за період жовтень 2014 року - січень 2015 року у розмірі 51 196 грн. 43 коп. підлягають частковому задоволенню, оскільки інфляція є девальвацією грошової одиниці України протягом місяця і визначається державою як середньомісячний індекс, що збільшує суму основного боргу, який повинен існувати протягом місячного періоду прострочки виконання відповідачем його грошового зобов»язання, а в даному випадку Відповідачем була частково здійснена оплата.

Таким чином, з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню інфляційні, як збільшення суми основного боргу в період прострочки виконання боржником його грошового зобов»язання в зв»язку з девальвацією грошової одиниці України, за загальний період 16.10.2014 р. - 01.02.2015 р. у розмірі 38 075 грн. 81 коп.

При зверненні до суду Позивач також просив стягнути з Відповідача на його користь пеню за загальний період прострочки з 30.09.2014 р. по 20.02.2015 р. у розмірі 01 грн. 00 коп.

Згідно з приписами ст. ст. 216 - 218 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій. Господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. Господарські санкції застосовуються в установленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ч.6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Статтями 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» від 22.11.96 р. № 543-96-ВР (з змінами), платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

При цьому, щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. (п.2.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов»язань» №14 від 17.12.2013 року)

Пунктом 5.3 Договору передбачено, що за порушення термінів оплати Продукції Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми, за кожний день прострочення.

Таким чином, Суд вважає, що у зв»язку з неналежним виконанням умов Договору, за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 30.09.2014 року по 20.02.2015 року, ця частина позовних вимог підлягає задоволенню та до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає пеня в розмірі 01 грн. 00 коп. за загальний період прострочки виконання Відповідачем його договірного грошового зобов'язання з 30.09.2014 року по 20.02.2015 року.

Крім того, Позивач просив стягнути з Відповідача штраф на підставі п.5.2 Договору в розмірі 46 373 грн. 59 коп.

Покупець за необґрунтовану відмову від оплати Продукції, або при порушенні термінів оплати Продукції більш ніж на 10 календарних днів сплачує штраф у розмірі 10% від вартості отриманої та не сплаченої Продукції. (п.5.2 Договору)

Суд зазначає, що можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України №3-88гс11 від 09.04.2012 року по справі №20/246-08, від 27.04.2012 року по справі №06/5026/1052/2011.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

За таких підстав, вимоги Позивача про стягнення з Відповідача штрафу на підставі п.5.2 Договору в розмірі 46 373 грн. 59 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метровес» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» підлягає стягненню 3% річних в розмірі 5 820 грн. 34 коп., інфляційні у розмірі 38 075 грн. 81 коп., пеня в розмірі 01 грн. 00 коп. та штраф у розмірі 46 373 грн. 59 коп.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім того, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, враховуючи те, що Суд прийняв до розгляду заяву Позивача про зменшення розміру позовних вимог від 28.05.2015 року, надмірно сплачена сума судового збору відповідно до платіжного доручення №562 від 27 лютого 2015 року в розмірі 262 грн. 42 коп. підлягає поверненню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33,36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Припинити провадження у справі № 910/7603/15-г за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» в частині стягнення суми основної заборгованості в розмірі 463 735 грн. 90 коп. у зв'язку з відсутністю предмету спору між сторонами.

2. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Метровес» (02002, м.Київ, ВУЛИЦЯ БАЖОВА, будинок 6-А, Ідентифікаційний код юридичної особи 24733345) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 8, Ідентифікаційний код юридичної особи 34202711) 3% річних у розмірі 5 820 (п'ять тисяч вісімсот двадцять) грн. 34 (тридцять чотири) коп., інфляційні у розмірі 38 075 (тридцять вісім тисяч сімдесят п'ять) грн. 81 (вісімдесят одна) коп., пеню у розмірі 01 (одна) грн. 00 коп., штраф у розмірі 46 373 (сорок шість тисяч триста сімдесят три) грн. 59 (п'ятдесят дев'ять) коп. та судовий збір у розмірі 11 080 (одинадцять тисяч вісімдесят) грн. 13 (тринадцять) коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА - МЕТАЛ - КОМПАНІ» (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, ВУЛИЦЯ КИЇВСЬКА, будинок 8, Ідентифікаційний код юридичної особи 34202711) з Державного бюджету України судовий збір в розмірі 262 (двісті шістдесят дві) грн. 42 (сорок дві) коп., сплачений відповідно до платіжного доручення №562 від 27 лютого 2015 року.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 02 червня 2015 року.

Суддя О.В. Чинчин