ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р. Справа № 922/5339/14

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Білецька А.М. , суддя Істоміна О.А.,

при секретарі Логвін О.О.,

за участю представників сторін:

позивача - Скиби С.Г. (дов.№ББУ/РА414/СЛ/14 від 10.12.2014р.),

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Ровеньки, Луганська область (вх.№1965Х/3) на рішення господарського суду Харківської області від "20" січня 2015 р. у справі №922/5339/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", м. Ровеньки, Луганська область

до Державного підприємства "Донбасантрацит", м.Красний Луч, Луганська область

про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит" звернувся до господарського суду із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача, Державного підприємства "Донбасантрацит", заборгованість, яка сформувалась на підставі наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 236 від 26.05.2005р. та розподільчого балансу в сумі 8136571,27 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 20.01.2015р. по справі № 922/5339/14 (суддя Прохоров С.А.) в позові відмовлено.

Позивач з рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015р. по справі №922/5339/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 26.03.2015р. по справі №922/5339/14 прийнято апеляційну скаргу до провадження. Розгляд скарги призначено на "20" квітня 2015 р. о 12:30 год.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2015р. Розгляд справи відкладено на "25" травня 2015р. об 11:30 год. в складі колегії суддів: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Потапенко В.І., суддя Тарасова І.В.

Розпорядженням голови суду від 22.05.2015р. у зв'язку з відпусткою судді Потапенка В.І. та судді Тарасової І.В. для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Горбачова Л.П., суддя Білецька А.М., суддя Істоміна О.А.

Апелянт вказує на те, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову послався на відсутність в матеріалах справи первинних документів в підтвердження поставки-приймання вугілля на суму 9030881,42 грн. за договором №26-04/у від 01.11.2004 року. Як вважає апелянт, даний договір обґрунтовує правову природу виникнення заборгованості ДП «Луганської вугільної компанії» перед ДП «Ровенькиантрацит» на момент видання Міністерством енергетики та вугільної промисловості України наказу про його реорганізацію, а стягнення за цим договором не є предметом позову.

У судовому засіданні 25.05.2015р. представник апелянта вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

У судове засідання 25.05.2015р. представник відповідача не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений телефонограмою №09-71/362 від 21.04.2015р.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів встановила наступне.

01.12.2011р. між Міністерством енергетики та вугільної промисловості України та ТОВ "ДТЕК "Ровенькиантрацит" на підставі наказу Міністерства № 741 було укладено концесійний договір про передачу в управління цілісним майновим комплексом ДП "Ровенькиантрацит" на умовах взяття концесіонером на себе зобов'язання щодо використання цілісного майнового комплексу підприємства для комплексного забезпечення громадських потреб.

Згідно з п.33.8. Концесійного договору концесіонер, ТОВ "ДТЕК Ровенькиантрацит" є правонаступником ДП "Ровенькиантрацит" за майновими та немайновими правами та обов'язками, що сформувались у підприємства станом на дату укладання між сторонами договору та передані концесіонеру за зведеним актом приймання-передачі майна, передбаченим п. 33.4. договору з моменту його укладання між сторонами.

Пунктом 33.4 договору визначено, що зведений акт приймання-передачі майна формується на підставі передавальних актів, в тому разі і передавального акту дебіторської та кредиторської заборгованості, яка сформувалась у підприємства на дату укладання договору за результатами правовідносин з третіми особами.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов концесійного договору та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про забезпечення виконання концесійних договорів щодо цілісного майнового комплексу ДП "Ровенькиантрацит" №773 від 01.12.2011р. підприємством передано товариству державне майно за передавальним актом № 1/РА від 01.12.2011р., яке надається у концесію та передавальним актом №3/РА від 01.12.2011р. передана кредиторська та дебіторська заборгованість ДП "Ровенькиантрацит", яка сформувалась на дату підписання договору концесії.

Відповідно до передавального акту № 3/РА від 01.12.2011р. дебіторська та кредиторська заборгованість ДП «Ровенькиантрацит» передана ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит», в тому числі, на суму 8136571,27 грн. (а.с.32-а.с.34).

26.05.2005р. згідно з наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про реорганізацію ДП "Луганська вугільна компанія" на баланс ДП "Ровенькиантрацит" прийнято майно, майнові права та обов'язки на підставі розподільчого балансу (а.с.16-а.с.18).

До балансу ДП "Ровенькиантрацит" було передано дебіторську заборгованість ДП "Донбассантрацит" в сумі 9030881,42 грн., що підтверджується балансом ДП "Луганська вугільна компанія" та розподільчим балансом ДП «Донбасантрацит» станом на 30.06.2005 р. (а.с.110-а.с.115), актом звіряння розрахунків між ДП «Луганська вугільна компанія» та ДП «Ровенькиантрацит» станом на 30.05.2005 р. (а.с.132), актом звіряння між ДП «Донбасантрацит» та ДП «Ровенькиантрацит» станом на 01.12.2005 року (а.с.137).

Позивач зазначає, що господарське зобов'язання ДП "Донбасантрацит" перед ТОВ «ДТЕК Ровенькиантрацит» виникло на підставі наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України "Про реорганізацію ДП "Луганська вугільна компанія" № 236 від 26.05.2005 р., як акту управління господарською діяльністю. Зміст зобов'язання сторін, строк його виконання у наказі Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.05.2005 р. не визначено.

11.10.2014р. позивач на адресу відповідача направив вимогу № 1-3/625 від 09.10.2014 р. про виконання грошового зобов'язання, в якій зазначив, що відповідачем було виконано частково зобов'язання на суму 894310,15 грн. шляхом проведення заліку однорідних зустрічних вимог. Запропонував відповідачу перерахувати на розрахунковий рахунок ТОВ «ДТЕК «Ровенькиантрацит» заборгованість сумі 8136571,27 грн. Дана претензія була залишена відповідачем без задоволення.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст.173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивач стверджує, що заборгованість утворилась в результаті договору №26-04/у від 01.11.2004 року на поставку вугілля, укладеного між ДП "Ровенькиантрацит" та ДП "Луганська вугільна компанія", копія якого міститься в матеріалах справи. В обґрунтування заявленої заборгованості також надав копії Актів звіряння (а.с.19,а.с.20 - а.с.22,а.с.132, а.с.136,а.с.137, а.с.139).

Як вірно зазначено судом першої інстанції, вимоги позивача обґрунтовуються копією договору №26-04/у від 01.11.2004 року та копіями актів звіряння взаєморозрахунків.

Належними доказами грошових вимог є первинні документи в розумінні статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", відповідно до якої первинними документом є документ, що містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення та оформлений у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України", оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій є правовою підставою для бухгалтерського обліку таких операцій.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" фінансова, податкова, статистична та інші звітності ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч.1, 2, 3 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов'язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо.

Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на перше число кожного місяця.

Колегія суддів зазначає, що Акт звіряння взаєморозрахунків є документом, за яким звіряють бухгалтерський облік операцій, при цьому за правовою природою він не є первинним документом.

Згідно зі ст. 36 ГПК України письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оригінали документів подаються, коли обставини справи відповідно до законодавства мають бути засвідчені тільки такими документами, а також в інших випадках на вимогу господарського суду.

Так, відповідно до ст. 36 ГПК України судом першої інстанції було зобов'язано позивача надати суду документальне та правове обґрунтування позовних вимог, оригінали документів, наданих в обґрунтування позову для огляду в судове засідання, обґрунтований розрахунок стягуваної суми

Як в суді першої, так і апеляційної інстанцій оригінали витребуваних документів не були надані суду.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Ровенькиантрацит", оскільки позивачем не надано суду оригіналів всіх копій документів та первинних документів на підтвердження поставки-приймання вугілля на суму 9030881,42 грн. за договором №26-04/у від 01.11.2004 року, в тому числі на суму 8136571,27 грн., яка є предметом розгляду у даній справі.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при повному та всебічному з'ясуванні обставин справи та у відповідності до норм чинного законодавства було прийнято рішення, і у апеляційного господарського суду відсутні підстави для його скасування.

Враховуючи вищевикладене, рішення господарського суду Харківської області від 20.01.2015 року по справі № 922/5339/14 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 102, п. 1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від "20" січня 2015р. у справі №922/5339/14 залишити без змін.

Повний текст постанови складено 02.06.2015 року.

Головуючий суддя Горбачова Л.П.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Істоміна О.А.