РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015Справа №910/12109/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст Груп»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практикер

Україна»

про стягнення 260 878,98 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача не з'явився

від відповідача не з'явився

Суть спору :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст Груп» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практикер Україна» 260 878,98 грн. основного боргу, який виник внаслідок неналежного виконання останнім зобов'язань згідно договорів поставки № 70551/32014 від 08.12.2014 та № 70551/12014 від 08.12.2014.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.05.2015 порушено провадження у справі № 910/12109/15 та призначено її до розгляду на 28.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/12109/15 від 28.05.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 15.05.2015, розгляд спарив був відкладений на 09.06.2015.

Позивач в судове засідання 09.06.2015 не з'явився.

Позивач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК України. (п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Згідно ст. 64 Господарського процесуального кодексу України ухвала про порушення провадження у справі надсилається сторонам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала направляється за адресою місцезнаходження сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців.

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду від 15.05.2015 та від 28.05.2015 було надіслано позивачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу, що зазначена в позовній заяві: Сумська область, м. Шостка, вул. Привокзальна, 1-А.

Позивач ухвали суду від 15.05.2015 та від 28.05.2015 отримав 25.05.2015 та 03.06.2015, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Відповідач в судове засідання 09.06.2015 не звився, письмовий відзив на позов не подав, вимог ухвал суду не виконав.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, оскільки

У відповідності до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України ухвали суду від 15.05.2015 та від 28.05.2015 було надіслано відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення на адресу : м. Київ, просп. Визволителів, 5, офіс 7, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 12.05.2015 є місцезнаходженням відповідача.

Відповідач ухвалу суду від 15.05.2015 отримав 29.05.2015, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Стаття 64 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі відсутності сторін за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців ухвала про порушення провадження у справі вважається врученою їм належним чином.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважних представників сторін суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від сторін не надходило.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представників сторін.

Відповідно до ст. 75 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 09.06.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Віст Груп» (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практикер Україна» (практікер) були укладені договір поставки № 70551/32014 та договір поставки № 70551/12014 (далі - договори).

Відповідно до п. 1.1 договорів постачальник постачає і передає у власність практікер, а практікер приймає та оплачує товари згідно з замовленнями практікер та товаросупровідною документацією, які складають невід'ємну частину цього договору (додаток № 2 «Бланк замовлення»), на умовах цього договору.

Спір виник в зв'язку з тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань за договорами оплату отриманого товару не здійснив, в зв'язку з чим виникла заборгованість в розмірі 260 878,98 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п. 1. ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона -постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1.3. договорів право власності та ризик випадкової загибелі або пошкодження товарів переходить від постачальника до практікер з моменту, коли товари поставлено практікер у відповідний ТЦ, та сторони підписали видаткову та/або товарно-транспортну накладну, що засвідчує, що товари були отримані практікер.

З матеріалів справи вбачається, що позивач передав, а відповідач прийняв товар на загальну суму 260 878,98 грн., що підтверджується наступними видатковими накладними:

№ ВГО-000790 від 08.12.2014 на суму 15471,72 грн.;

№ ВГО-003015 від 16.12.2014 на суму 7156,82 грн.:

№ ВГО-004297 від 20.12.2014 на суму 45 748,21 грн.;

№ ВГО-004540 від 23.12.2014 на суму 3 550,14 грн.;

№ ВГО-002810 від 12.12.2014 на суму 8 102,50 грн.:

№ ВГО-002807 від 12.12.2014 на суму 28 839,60 грн.;

№ ВГО-003128 від 16.12.2014 на суму 256,32 грн.;

№ ВГО-003534 від 17.12.2014 на суму 55 426,02 грн.:

№ ВГО-005739 від 30.12.2014 на суму 14 112,61 грн.:

№ ВГО-005740 від 30.12.2014 на суму 4 906,56 грн.;

№ ПО-0001332 від 20.01.2015 на суму 24 963,65 гри.:

№ ПО-0002096 від 23.01.2015 на суму 30 060,88 грн.;

№ ПО-0002095 від 23.01.2015 на суму 15 255,98 грн.:

№ ПО-0002603 від 29.01.2015 на суму 5 805,65 грн.;

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Пунктом 5.2. договорів визначено, що відповідач здійснює вчасний розрахунок за поставлені товари. Оплата виконується в платіжні дні відповідача (робочі дні - вівторок і четвер), на підставі виставленого позивачем рахунку-фактури, шляхом банківського переказу, на поточний рахунок позивача, зазначений у реквізитах договору протягом 100 календарних днів (за договором №с 70551/32014) та протягом 90 календарних днів (за договором № 70551/12014) та визначається залежно від того, яка з цих подій сталася пізніше, відраховується або з дня передачі товарів за договором, або з дня отримання усіх необхідних документів щодо поставленого товару головним офісом відповідача.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Проте, як свідчать матеріали справи відповідач не виконав зобов'язання по сплаті отриманого товару у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем, розмір якої не оспорений відповідачем та становить 260 878,98 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 260 878,98 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст Груп» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Практикер Україна» (02660, м. Київ, просп. Визволителів, 5, офіс 7, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віст Груп» (41100, Сумська область, м. Шостка, вул. Привокзальна, 1-А, ) 260 878 (двісті шістдесят тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 98 коп. основного боргу, 5 217 (п'ять тисяч двісті сімнадцять) грн. 58 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 10.06.2015.

СуддяВ.В.Сівакова