ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.15р. Справа № 904/2740/15

За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ", м.Київ

до Міського комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ", м.Дніпропетровськ

про стягнення 10108851,81 грн.

Суддя Кеся Н.Б.

Представники:

Від Позивача: представник Демчук О.В., довіреність № 14-94 від 18.04.2014 р.

Від Відповідача: представник Михайлов Д.В., довіреність № 381 від 03.03.2015 р.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НАФТОГАЗ УКРАЇНИ" (далі-Позивач) звернулось з позовом до Міського комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (далі-Відповідач), в якому просить господарський суд стягнути з Відповідача на свою користь втрат від інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 6836137,83 грн., 3% річних у розмірі 3272713,98 грн., судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем грошових зобов'язань за договором №114103-12ТЕ-3 від 28.08.2012р. купівлі-продажу природного газу.

В підтвердження обґрунтованості позовних вимог Позивач надав до позову:

докази сплати судового збору;

докази направлення копії цієї позовної заяви та доданих до неї документів на адресу відповідача;

копію договору від 28.08.12 №114103-12ТЕ-3 та додаткової угоди від 30.11.12 № 1;

копії актів приймання-передачі природного газу від 27.11.12, від 30.11.12 та від 31.12.12;

сальдо підприємства та випискою по операціях по підприємству;

розрахунок заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції,

розрахунок пені та розрахунок трьох відсотків річних;

постанова Кабінету Міністрів України від 25.05.1998р. №747, якою затверджено Статуту Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України";

копію довіреності від 29.05.14 №14-161;

копія довіреності від 15.04.14 №14-129.

Відповідач проти позову заперечує, посилаючись на наступні обставини:

- позовні вимоги про стягнення інфляційних збитків та 3% річних з 21.04.12р. по 19.03.15р.охоплюються періодом, в якому орган державної виконавчої служби зупинив на підставі ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання стягнення боргу з Відповідача, тобто періодом з моменту зупинення виконавчого провадження з 30.07.12р. і по теперішній час, так як на даний момент виконавче провадження теж зупинено згідно з постановою державного виконавця від 17.10.2014р.;

- зобов'язання по сплаті інфляційних збитків та 3% річних, що випливає з п.2.ст.625 ЦК України, припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку він не відповідає згідно зі ст.607 ЦК України. Дана обставина введена Законом України №2711-ІУ "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» шляхом внесення доповнень до Закону України «Про виконавче провадження» в ст.ст. 34, 36 цього Закону. Виконавче провадження зупиняється у випадках, передбачених п.15 ст. 34 Закону України "Про виконавче провадження";

- до закінчення терміну дії процедури погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу, визначеного Законом України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу". Впродовж строку, на який виконавче провадження зупинено, виконавчі дії не проводяться. Накладений державним виконавцем арешт на майно боржника, у тому числі на кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших фінансових установах, не знімаються;

- за змістом преамбули Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» метою цього Закону є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутству та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості" ;

- згідно зі ст. 19.1 Закону України «Про теплопостачання» від 02.06.05р. №2 633-ІУ та «Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу», затвердженому Постановою КМ України від 18.06.14р. встановлений порядок розрахунків за спожитий природний газ. Так, на виконання ст.19.1 Закону України «Про теплопостачання» Відповідачем укладено з ПАТ «Державний ощадний банк України» договір банківського рахунку №11/02-2026 від 24.12.2014р. За цим Договором Банком відповідно до вищеперелічених нормативних актів відкрито Відповідачу поточні рахунки із спеціальним режимом використання коштів. Розрахунок нормативів перерахування коштів Відповідача Позивачу оформлюється відповідними додатками до Постанов НКРЄКП, тобто кожного місяця, починаючи з лютого 2015р., НКРЄКП затверджує нормативи перерахунків. Так, Постановою НКРЄКП №72 від 29.01.2015р., затверджений «Реєстр нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію, на ЛЮТИЙ 2015 року», Постановою НКРЄКП №222 від 26.02.15р. затверджений «Реєстр нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію, на березень 2015 року», Постановою НКРЄКП №968 від 31.03.15р. затверджений «Реєстр нормативів перерахування коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання теплопостачальних і теплогенеруючих організацій як плата за теплову енергію та/або надані комунальні послуги з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води від усіх категорій споживачів та як плата теплопостачальних організацій за вироблену теплогенеруючими організаціями теплову енергію, на квітень 2015 року». Таким чином, Відповідач здійснює розрахунки з Позивачем відповідно до вищезазначених нормативних актів, які передбачають оплату за спожитий природний газ за нормативами НКРЄКП з урахуванням заборгованості за минулий період.

19.05.2015 року Позивач подав заперечення на відзив (а.с. 118-120), вказує, що аналіз цієї приписів ч.2 ст. 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спеціальні правові наслідки прострочення грошового зобов'язання у вигляді сплати суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми настають, навіть у випадку неможливості виконання боржником грошового зобов'язання, оскільки нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, враховуючи те, що при вирішенні питання про відстрочку (в даному випадку є аналог з Законом України № 2711, який по суті надає відстрочку виконання рішення до 2016 року) виконання рішення не змінюється (припиняє) договірні правовідносини сторін щодо строків виконання зобов'язання, і відстрочка стосується лише зміни строків примусового виконання рішення, що визначені у Законі України "Про виконавче провадження", що наявність відстрочки виконання рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання у строки, визначені у договорі, та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки під час відстрочки інфляційні процеси тривають, і грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним та негативний вплив такої ситуації на позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" із змінами і доповненнями). Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 18.03.15 у справі № 922/4435/14. Посилання Відповідача на приписи постанови НКРЕ №222 та № 968 Позивач вважає такими, що не заслуговують на увагу суду з огляду на ту обставину, що відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання стосується лише погашення основної заборгованості і жодним чином такий рахунок не стосується перерахування коштів, які стягнуті за рішенням суду за порушення грошового зобов'язання (неустойка, інфляційні втрати та 3% річних). В даному випадку такі кошти зараховуються на особистий рахунок Позивача добровільно контрагентами Компанії або перерахуванням таких коштів державною виконавчою службою.

До заперечення на відзив Позивач подав:

копію постанови ВГСУ від 18.03.15р. у справі №922/4435/14;

копію довіреності на представника.

У судовому засіданні оголошувалася перерва з 19.05.15р. по 26.05.15р. в порядку ст. 77 ГПК України.

Сторони не заперечують проти закінчення розгляду справи 26.05.15р.

В судовому засіданні 26.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 85 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та враховуючи пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

За рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 10.04.2012 року у справі №36/5005/1788/2012 стягнуто з Міського комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" на користь Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" суму 65824971,32 грн. основного боргу, 63201, 13 грн. пені, 122039, 34 грн. 3% річних, 66639, 15 грн. інфляційних втрат та 64380, 00 грн. судового збору.

За даними діловодства господарського суду Дніпропетровскої області зщазначене рішення суду не оскаржувалося, тому є таким, що набрало законної сили.

В силу частини третьої ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, зазначеним рішенням господарського суду встановлені наступні факти:

- між Публічним акціонерним товариством "Дніпрогаз" (продавець) та Міським комунальним підприємством "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (покупець) укладений договір купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями №7809/21/124478 від 22.09.2011р. (далі - договір);

- на виконання умов Договору купівлі-продажу природного газу Позивач протягом періоду листопад-грудень 2011р. передав Відповідачу природний газ обсягом 20457734 тис. куб. м на загальну суму 78744273, 10 грн.;

- у встановлений договором термін Відповідач за поставлений газ розрахувався частково, у зв'язку з чим борг за отриманий газ у період листопад-грудень 2011р склав суму 65824971,31 грн.;

- за невиконання договірних зобов'язань Позивачем нарахована пеня у розмірі 632011,27 грн.;

- у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання Позивач нарахував Відповідачу 3% річних у розмірі 122039,34 грн. та інфляційні втрати у розмірі 66639,15 грн.

24.04.2012 року видано відповідний наказ по справі №36/5005/1788/2012.

На момент вирішення спору в суді наказ не виконано.

Так, на підставі ст.625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу суму 3272713,98 грн. 3% річних, яка нарахована за період з 21.04.12р. по 19.03.15р. та 6836137,83 грн. індексу інфляції за період з травня 2012р. по лютий 2015р. Нараховані Позивачем 3% річних та індекс інфляції відповідають вимогам чинного законодавства.

Крім того, 26.10.2012 року між ПАТ "Дніпрогаз" та ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» було укладено договір про відступлення права вимоги № 9814/21/133405 (а.с.43-44).

У відповідності до п.1.1 Первісний кредитор (ПАТ "Дніпрогаз") передає, а новий кредитор (ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України») приймає на себе право вимоги до боржника Первісного кредитора МКП «Дніпропетровські МТМ» за договором купівлі-продажу природного газу у сумі 65362483,23 грн.

Відповідно до п. 1.2 крім передачі права вимоги оплати спожитого природного газу за зобов'язанням зазначеним в п. 1.1 Договору, до Нового кредитора переходять права вимоги стягнення всіх штрафних санкцій, інфляційних втрат та відсотків, пов'язаних з невиконанням або неналежним виконанням Боржником своїх зобов'язань за договором купівлі-продажу газу.

Згідно з п. 2.2 Договору про відступлення права вимоги, право вимоги вважається переданим після фактичної передачі документів, зазначених в п. 2.1 договору. Передача оформлюється актом приймання-передачі з зазначенням переліку переданих документів (копія додається).

Пунктом 2.3 Договору про відступлення права вимоги передбачено, що Первісний кредитор зобов'язаний протягом 5 (п'яти) днів з моменту підписання договору відступлення права вимоги письмово повідомити Боржника про відступлення права боргу (копія додається).

Крім того, вимогою від 14.12.14 №26/2-256-12 Новим Кредитором (НАК «Нафтогаз України») було повідомлено боржника (МКП «Дніпропетровські МТМ») щодо сплати вищезазначеної заборгованості (а.с. 48, 49).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) є підставою заміни кредитора у зобов'язанні.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що Позивач - Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" є належним кредитором та Позивачем у справі, що розглядається.

Під час розгляду справи Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

Зважаючи на встановлені обставини, суд задовольняє позов з таких підстав.

Сторони є суб'єктами господарювання, тому згідно до положень ст.ст. 4, 173-175 і 193 ГК України до прав і обов'язків сторін, що виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями №7809/21/124478 від 22.09.2011р. є господарськими зобов'язаннями, мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

В силу положень ст. ст. 4, 16, 258, 549-551, 611, 625 ЦК України та ст. ст. 20, 216-220, 224-226 та 230 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку передбачених Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, іншими законами і договором, а держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та застосування штрафних санкцій.

Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що матеріалами справи доводиться невиконання Відповідачем грошових зобов'язань перед Позивачем, тому позовні вимоги Позивача про примусове стягнення з Відповідача суми 6836137, 83 грн. індексу інфляції та 3% річних у розмірі 3272713, 98 грн. - є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо заперечень Відповідача про неможливість виконання ним грошових зобов'язань у зв'язку з прийняттям Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», яким зупинено відповідні виконавчі провадження, суд погоджується із контраргументами Позивача, який зазначає наступне. Аналіз положень статті 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що спеціальні правові наслідки прострочення грошового зобов'язання у вигляді сплати суми заборгованості з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми настають, навіть у випадку неможливості виконання боржником грошового зобов'язання, оскільки нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, враховуючи те, що при вирішенні питання про відстрочку (в даному випадку є аналог з Законом України № 2711, який по суті надає відстрочку виконання рішення до 2016 року) виконання рішення не змінюється (припиняє) договірні правовідносини сторін щодо строків виконання зобов'язання, і відстрочка стосується лише зміни строків примусового виконання рішення, що визначені Законом України "Про виконавче провадження", що наявність відстрочки виконання рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання у строки, визначені у договорі, та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки під час відстрочки інфляційні процеси тривають, і грошове зобов'язання залишається повністю або частково невиконаним та негативний вплив такої ситуації на Позивача потребує відповідної компенсації згідно з вимогами ч. 2 ст. 625 ЦК України (п. 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" із змінами і доповненнями). Аналогічної правової позиції дотримується і Вищий господарський суд України у постанові від 18.03.15 у справі № 922/4435/14. Посилання Відповідача на приписи постанови НКРЕ №222 та № 968 суд також вважає, що не заслуговують на увагу з огляду на ту обставину, що відкриття рахунків зі спеціальним режимом використання стосується лише погашення основної заборгованості і жодним чином такий рахунок не стосується перерахування коштів, які стягнуті за рішенням суду за порушення грошового зобов'язання (неустойка, інфляційні втрати та 3% річних). В даному випадку такі кошти зараховуються на особистий рахунок Позивача добровільно контрагентами Компанії або перерахуванням таких коштів державною виконавчою службою

Судові витрати у справі покладаються на Відповідача на підставі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 4, 32-33, 43, 44, 49, 82-85, 116-117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Міського комунального підприємства "ДНІПРОПЕТРОВСЬКІ МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" (49000, м. Дніпропетровськ, пр.Карла Маркса, 37, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз Україна" (01001, м. Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) втрати від інфляційних процесів за весь час прострочення у розмірі 6836137,83грн., 3% річних у розмірі 3272713,98 грн. та судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту і може бути оскаржено протягом цього строку до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Суддя Н.Б. Кеся
Повне рішення складено-02.06.15р.