РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2015Справа №910/4577/15-г

За позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське»

До Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»

Про стягнення 9023,21 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Чекалов А.В., довіреність № б/н від 10.07.2014

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Іллічівське» (далі - позивач) подало на розгляд господарського суду міста Києва позов до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (далі - відповідач) про стягнення 9023,21 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем, як страховиком, відповідно до договору страхування наземного транспорту № ЦО-05-012159 від 13.11.2013р. було виплачено страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 9023,21 грн., внаслідок чого, до позивача в порядку ст. 27 Закону України "Про страхування" та статті 228 Господарського кодексу України перейшло право вимоги (регресу) в межах здійснених фактичних затрат до відповідача, як до особи, яка відповідальна за відшкодування шкоди, оскільки саме з вини особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідача, сталася ДТП, наслідки якої визнано позивачем страховим випадком та здійснено виплату страхової суми страхувальнику.

Ухвалою суду від 27.02.2015р. порушено провадження у справі № 910/4577/15-г та призначено розгляд на 20.03.2015 р.

19.03.2015р. відповідач подав через канцелярію суду відзив на позов.

20.03.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд відклав розгляд справи на 24.04.2015р., у зв'язку з відсутністю представника відповідача.

23.04.2015р. відповідач подав через канцелярію суду додаткові пояснення по справі.

24.04.2015р. позивач подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі.

24.04.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі, надав додаткові пояснення по справі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Представник позивача заявив клопотання про продовження строку вирішення спору, згідно ст.69 ГПК України.

Суд задовольнив клопотання представника позивача про продовження строку вирішення спору та відклав розгляд справи на 29.05.2015р., у зв'язку з необхідністю витребувати додаткові документи по справі.

15.05.2015р. до суду надійшла відповідь від МТСБУ.

29.05.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, надав додаткові пояснення з урахуванням позовних вимог та заперечень відповідача, викладених у відзиві.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2013р. між ПрАТ «СК «Іллічівське» (далі - позивач) та Сергєєнко І.В. як страхувальником, було укладено договір страхування № ЦО-05-012159, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Тойота» д.н.з АА 3988 ОС.

12.03.2014р. в м. Києві сталася ДТП за участю транспортного засобу «Тойота» д.н.з АА 3988 ОС, під керуванням Сергієнко С.В., та транспортного засобу «БМВ», державний номерний знак АА 1880 АЕ, під керуванням Козлової К.О., відповідальність якої на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «УТСК», згідно полісу № АС/8560895.

Відповідно до постанови Солом'янського районного суду міста Києва № 760/5241/14-п від 03.04.2014р., встановлено вину гр. Козлової К.О. у здійсненні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до звіту № 11532 від 27.03.2014р., страхового акту та калькуляції до нього, розмір матеріальної шкоди завданої власнику транспортного засобу «Тойота» д.н.з АА 3988 ОС, внаслідок ДТП склав 9023,21 грн., які було виплачено позивачем згідно видаткового касового ордеру від 10.06.2014. та картки рахунку 3611, копії яких наявні в матеріалах справи.

Згідно полісу № АС/8560895 франшизу встановлено у розмірі 0,00 грн., ліміт відповідальності встановлено 50 000,00 грн.

Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача 9023,21 грн. боргу та судові витрати.

Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

В статті 1187 ЦК України наведено визначення: „Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".

Згідно із п.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.

Абзацом 1 статті 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Абзацом 16 ст.9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідач згідно відзиву на позов, заперечував проти позовних вимог, посилаючись на те, що поліс № АС/8560895 було втрачено, тому просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог.

Суд з такими запереченнями відповідача не погодився, виходячи з такого.

Між відповідачем та особою відповідальною за завдані збитки був укладений поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності АС/8560895 (строк дії з 07.03.2014 по 06.03.2015 відповідно до з. 3 Поліса). На підтвердження даного факту в матеріалах справи міститься копія вказаного поліса з печаткою підписом уповноваженої особи відповідача та підписом страхувальника. Вказаний договір не визнавався недійсним та 06.03.2014 за ним було страхувальником сплачено страховий платіж, про що зазначено в п. 10 полісу.

Отже позивач просить стягнути з відповідача, посилаюсь на договірні відносини (поліс) і в якості доказу вказаного факту надає копію поліса, з усіма реквізитами передбаченими законодавством для вказаного типу договорів.

Крім того, позиція відповідача, ґрунтується виключено на даних бази МТСБУ, де вказано про те, що бланк втрачений, проте відповідно до ст. 11 Закону України «Про обов'язкове цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», данні централізованої бази щодо полісів обов'язкового МТСБУ формуються на підставі інформації, що подаєтьсм страховиком, в даному випадку відповідачам. Тому при наявності копії поліса, який беззаперечно своїм існуванням доводить факт його укладення між відповідачем та винуватцем ДТП, заперечення відповідача проти його існування є безпідставиними.

Також суд зауважує на тому, що копія сторінки газети, доданої до відзиву, не є належним доказом втрати полісу, оскільки з даної копії не можливо встановити назву газети, дату її виходу та номер сторінки, а на ухвалу суду від 24.04.2015р., згідно якої суд витребовував у відповідача інформацію щодо даних реквізитів, останній не відреагував та не виконав її умови.

Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Частина 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України визначено, що рішення суду з цивільної справи, що набрало законної сили, є обов'язковим для господарського суду щодо фактів, які встановлені судом і мають значення для вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку про те, що позивач на підставі ст.ст. 22, 1191, Цивільного кодексу України, ст. 228 Господарського кодексу України набув право регресу до відповідача щодо відшкодування останнім понесених позивачем витрат у вигляді суми виплаченого страхового відшкодування, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 49, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського 77) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське» (, адреса: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського 38-Б) суму заборгованості в розмірі 9023 (дев'ять тисяч двадцять три) грн. 21 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. - судового збору.

3. Видати наказ відповідно до ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, оформленого відповідно до вимог статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

(Повний текст рішення складено: 09.06.2015р.)

Суддя Мельник В.І.