УХВАЛА

про повернення позовної заяви

22.05.2015Справа № 910/12986/15

Суддя Господарського суду міста Києва Цюкало Ю.В., розглянувши матеріали за позовом за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Полімерконсалтінг» до Приватного підприємства «Арніка» про стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

20.05.2015 року до канцелярії Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Полімерконсалтінг» надійшла позовна заява до Приватного підприємства «Арніка» про стягнення грошових коштів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

У відповідності до п. 2 ч. 2 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Приписами ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Виходячи з аналізу вимог ч. 1 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обов'язок позивача, прокурора направити відповідачу копії доданих до позовної заяви документів не залежить від того чи є у наявності у відповідача дані документи.

Такі приписи згаданих норм мають на меті забезпечення, як конституційних засад змагальності сторін та рівності усіх учасників процесу перед законом і судом (п.п. 2, 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України), так і аналогічних приписів ст.ст. 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України.

Відтак, на стадії прийняття позовної заяви до розгляду та порушення провадження у справі суд має бути впевненим у тому, що зазначені засади не були порушені заявником позову.

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що в якості доказу направлення відповідачам копії позовної заяви з доданими до неї документами позивачем додано фіскальний чек № 8310 від 20.05.2015 року та опис вкладення у цінний лист від 20.05.2015 року.

Відповідно до наведеного описів вкладення у цінний лист, не вбачається направлення позивачам видаткових накладних, які додані до позову, натомість позивач лише обмежився зазначенням про направлення відповідачу «видаткових накладних з довіреностями на кожну за Договором поставки № СО-01/11/04 К від 01.11.2013р. за період з 01.10.2014р. по 04.03.2015р. на 59 арк.», що не може бути підтвердженням направлення відповідачу саме доданих до позову документів. Крім того, до позовної заяви додані акти надання послуг, направлення яких не вбачається з доданого до позову опису вкладення.

Викладене вище позбавляє суд можливості перевірити факт дотримання заявником вимог ст. 56 ГПК України та достовірно встановити факт направлення останньому саме доданих до позовної заяви документів, а не іншої кореспонденції.

Зазначені обставини є суттєвими, оскільки нормами ст. 59 Господарського процесуального кодексу України передбачено право відповідача після одержання ухвали про порушення провадження у справі надіслати суду відзив на позовну заяву, тоді як у даному випадку відповідач позбавляється можливості підготувати обґрунтовані заперечення на позовну заяву, з урахуванням усіх обставин, на які посилається позивач та поданих ним доказів.

Тоді як, відповідно до п. 3.5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПУ щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до п. 3.1 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22 платіжне доручення оформляється платником за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Інструкції, згідно з вимогами щодо заповнення реквізитів розрахункових документів, що викладені в додатку 8 до цієї Інструкції, та подається до банку, що обслуговує його, у кількості примірників, потрібних для всіх учасників безготівкових розрахунків.

Згідно додатку 2, 8 зазначеної інструкції для заповнення реквізиту №40 платіжного доручення (М.П.) ставиться відбиток печатки платника, зразок якої заявлений банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №41 (підписи платника) ставляться підписи (підпис) відповідальних осіб платника, які повноважені розпоряджатися рахунком і зразки підписів яких заявлені банку платника в картці зі зразками підписів та відбитка печатки, для - реквізиту №51 (дата виконання) зазначаються число, місяць та рік списання коштів з рахунку платника цифрами у форматі ДД/ММ/РРРР або число зазначається цифрами ДД, місяць - словами, рік - цифрами РРРР, які засвідчуються підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку.

Натомість, у приєднаному до позовної заяви платіжному дорученні № 277 від 03.04.2015 року відсутні підписи відповідальної особи платника, печатка товариства, тобто вказані реквізити не заповнені як того вимагає вищезазначена інструкція.

Разом з цим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 2 ст. 36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі, або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

За умовами пункту 5.27 Національного стандарту України ДСТУ 4163-2003 "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації" (затв. Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55) відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціали та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту "підпис". Така відмітка проставляється на кожному аркуші засвідченої копії документа.

З позовних матеріалів вбачається, що документи долучені до позовної заяви засвідчені особою, посада якої не вказана, а також не вказано дати засвідчення вказаних документів.

Таким чином, позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню для усунення допущеного порушення, після чого заявник не позбавлений права повторно звернутись з позовною заявою до господарського суду в загальному порядку (ч. 3 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись п. 6 ч. 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовні матеріали Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Полімерконсалтінг» до Приватного підприємства «Арніка» про стягнення грошових коштів - повернути без розгляду.

Суддя Ю.В. Цюкало