ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Справа № 911/1894/15

Господарський суд Київської області у складі судді Рябцевої О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір», м. Київ

до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», Київська обл., м. Бориспіль

про стягнення 19559,82 грн.

за участю представників:

від позивача: Омельченко О.М. ( дов. № 11 від 02.01.2015р.);

від відповідача: Гостищєва Н.В. ( дов. № 01-22/6-105 від 17.01.2015р.);

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

товариство з обмеженою відповідальністю «Український папір» (далі-позивач) звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі-відповідач) про стягнення 19559,82 грн., з яких 18048,00 грн. заборгованості за договором про закупівлю товарів № 37.2.3-38-28 від 12.06.2014р., 1439,82 грн. пені, 72,00 грн. 3% річних.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору про закупівлю товарів № 37.2.3-38-28 від 12.06.2014р. в частині зобов'язання з повної оплати вартості поставленого товару, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у сумі 18048,00 грн. У зв'язку з наявністю вказаної заборгованості позивачем на підставі п. 7.3 договору було нараховано відповідачу 1439,82 грн. пені та на підставі ст. 625 ЦК України - 72,00 грн. 3% річних.

20.05.2015р. до господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання № 35-22/1-337 від 19.05.2015 р. про долучення до матеріалів справи документів, до якого додано відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення боргу та штрафних санкцій у загальній сумі 19559,82 грн., посилаючись на те, що ним було прийнято поставлений товар згідно накладної № КБ-00415 від 15.12.2014 року та оплачено, що підтверджується платіжним дорученням № 257 від 07.05.2015р. на суму 18048,00 грн. В частині сплати штрафних санкцій, позивач вважає їх безпідставними та передчасними, спираючись на те, що вони були нараховані поза межами строку дії договору, а тому не підлягають стягненню.

21.05.2015р. до господарського суду Київської області від позивача надійшло клопотання № 30/юр/15 від 20.05.2015р., у якому він вказує про погашення відповідачем в повному обсязі боргу за договором в розмірі 18048,00 грн. 07.05.2015р.

Представник позивача в судовому засіданні 21.05.2015 р. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні 21.05.2015 р. повідомив про сплату боргу, проти штрафних санкцій заперечував.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.06.2014 р. між державним підприємством «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (замовник) та товариством з обмеженою відповідальністю «Український папір» (постачальник) було укладено договір № 37.2.3-38-28, згідно з умовами якого постачальник зобов'язується поставити замовникові товар, зазначений в п. 1.2 договору, а замовник - прийняти та оплатити такий товар відповідно до специфікації, яка наведена в додатку № 2 до договору та технічними характеристиками зазначеними в додатку № 3, що є невід`ємною частиною договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.1 договору сума, визначена в договорі становить 198752,40 грн., включаючи ПДВ 20% - 33125,40 грн. і складається із ціни одиниць товару, що підлягає поставці за договором. Ціна за одиницю товару зазначена в специфікації, що наведена в додатку № 2 до договору.

Згідно з п. 3.2 договору ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до п. 4.1.1 договору замовник протягом 90-календарних днів після підписання сторонами накладної на фактично поставлений товар перераховує на поточний рахунок постачальника 100% ціни фактично поставленого товару.

Згідно з п. 10.1 договору він набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31 грудня 2014 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, що залишились невиконаними.

Сторонами підписано специфікацію (додаток № 2) до договору № 37.2.3-38-28 від 12.06.2014р., у якій зазначено найменування, кількість, ціну товару.

На виконання умов договору 15 грудня 2014 року позивачем було поставлено, а відповідачем було прийнято товар на суму 18048,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № КБ-00415 від 15.12.2014р. на суму 18048,00 грн.

На виконання умов договору 19 грудня 2014 року позивачем також було поставлено, а відповідачем було прийнято товар на суму 33276,00 грн., що підтверджується видатковою накладною № КБ-00428 від 19.12.2014р. на суму 33276,00 грн.

На час подання позовної заяви відповідачем в порушення умов п. 4.1.1 договору не було сплачено вартість отриманого товару за накладною № КБ-00415 від 15.12.2014р.

Вартість товару, отриманого за накладною № КБ-00428 від 19.12.2014р. на суму 33276,00 грн. була повністю оплачена відповідачем 23.03.2015 р., тобто з порушенням строку, передбаченого п. 4.1.1 договору, що підтверджується банківською випискою з особового рахунку позивача.

Після порушення провадження у справі відповідачем було сплачено позивачу борг у сумі 18048,00 грн. за товар, отриманий за накладною № КБ-00415 від 15.12.2014р. на суму 18048,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 257 від 07.05.2015р.

Таким чином, оскільки 18048,00 грн. боргу за договором поставки було сплачено відповідачем позивачу в повному обсязі, то предмет спору в цій частині позову відсутній, а отже провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 18048,00 грн. боргу підлягає припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України.

Позивачем також заявлено позовну вимогу про стягнення з відповідача 1439,82 грн. пені за прострочення оплати поставленого товару.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно п. 7.3 договору при затриманні строку оплати замовник сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 1439,82 грн. пені, нарахованої за період з 16.03.2015р. по 27.04.2015р. відповідно до накладної № КБ-00415 від 15.12.2014р. на заборгованість відповідача у сумі 18048,00 грн., та за період з 20.03.2015р. по 22.03.2015р. відповідно до накладної № КБ-00428 від 19.12.2014р. на заборгованість відповідача у сумі 33276,00 грн.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача 1439,82 грн. пені підлягає задоволенню.

Посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що платіжне доручення № 103 від 17.03.2015 р. на перерахування 33276,00 грн. боргу було ним оформлене 17.03.2015 р., проте кошти перераховані 23.03.2015 р. з вини банку, не береться судом до уваги, оскільки відповідно до п. 1.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013р. за № 14 з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. При цьому порушення банком, що обслуговує платника (боржника), строку перерахування коштів до банку, який обслуговує кредитора, або несвоєчасне зарахування банками коштів на рахунок кредитора, в зв'язку з чим сталося прострочення виконання грошового зобов'язання, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання цього зобов'язання, однак надає боржникові право звернутися до банку, який його обслуговує, з вимогою щодо сплати пені відповідно до пункту 32.2 статті 32 названого Закону (див. також частину третю статті 343 ГК України).

Заперечення відповідача в відзиві проти позовної вимоги про стягнення пені з посиланням на те, що пунктом 8.8. договору сторони погодили, що обов`язковою умовою, що є підставою для оплати пені є виставлений рахунок-фактура, тоді як позивачем рахунок-фактура відповідачу не виставлявся, також є помилковими з огляду на наступне.

По-перше, укладений між сторонами договір № 37.2.3-38-28 від 12.06.2014 р. взагалі не містить пункту 8.8. По-друге, умова договору про сплату пені на підставі виставленого рахунку-фактури міститься у пункті 7.2. договору, відповідно до якого пеня сплачується Постачальником за окремо виставленим Замовником рахунком-фаактурою, отже вказаним пунктом договору передбачена відповідальність постачальника, тобто позивача. Пункт 7.3. договору, яким передбачена відповідальність замовника, тобто відповідача, зазначеної умови не містить.

Посилання відповідача на те, що пеня нарахована поза межами строку дії договору, а тому не підлягає стягненню, судом не береться до уваги, оскільки відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. При цьому, пунктом 10.1 договору сторони також узгодили, що закінчення строку дії договору не звільняє сторони від виконання тих зобов'язань, що залишились невиконаними, а пунктом 11.1 договору узгодили, що умови договору залишаються незмінними до повного виконання зобов`язань сторонами.

Згідно з ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 72,00 грн. 3% річних, нарахованих за період з 16.03.2015р. по 27.04.2015р. за накладною № КБ-00415 від 15.12.2014р. на заборгованість відповідача у сумі 18048,00 грн., та за період з 20.03.2015р. по 22.03.2015р. відповідно до накладної № КБ-00428 від 19.12.2014р. на заборгованість відповідача у сумі 33276,00 грн.

Враховуючи те, що наданий позивачем розрахунок 3% річних є арифметично вірним, позовна вимога про стягнення з відповідача 72,00 грн. 3% річних підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в частині задоволених позовних вимог відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Оскільки даний спір виник внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов'язання з оплати товару за договором поставки № 37.2.3-38-28 від 12.06.2014р, то витрати по сплаті судового збору в частині вимоги, по якій припинено провадження, відповідно до ч. 2 ст. 49 ГПК України також покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 33, 34, 49, статтями 80, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08307, Київська обл., місто Бориспіль, Міжнародний аеропорт «Бориспіль», код 20572069) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Український папір» (04073, місто Київ, вул. Куренівська, буд. 2-Б, код 25394112) 1439,82 грн. ( одну тисячу чотириста тридцять дев`ять гривень 82 копійки) пені, 72,00 грн. (сімдесят дві гривні) 3% річних та 1827,00 грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім грн. 00 коп.) судового збору.

2. В частині позовної вимоги про стягнення 18048,00 грн. боргу провадження припинити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Суддя О.О. Рябцева

Рішення підписано 08.06.2015р.