РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015Справа №910/5755/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства "Київгаз"

до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

про стягнення 1 727 253,54 грн.

Суддя Ярмак О.М.

Представники сторін:

Від позивача Лебедєв Ю.В. за дов.

Від відповідача Бернацька О.В. за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У судових засіданнях 28.04.2015р., 19.05.2015р. оголошувалась перерва до 26.05.2015р. відповідно до ст. 77 ГПК України.

Пред'явлені вимоги про стягнення з відповідача 122368,09 грн. 3% річних, 760238,44 грн. індексу інфляції, 844647,01 грн. пені за прострочення оплати послуг, наданих у період з лютого по грудень 2014 року згідно договору № 14-136-ТН від 11.03.2014 р.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2015р. порушено провадження у справі № 910/5755/15-г та призначено розгляд справи на 07.04.2015.

02.04.2015 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання, в якому позивач вказує, що подана до суду позовна заява підписана не уповноваженою особою, просить позов залишити без розгляду, повернути платнику з Державного бюджету сплачений судовий збір. Клопотання судом відхилене у зв'язку з необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 07.04.2015р. розгляд справи було відкладено до 28.04.2015р.

Відповідач позов не визнає, у відзиві на позовну заяву вказує про некоректне та неправомірне визначення позивачем строків оплати та прострочення у розрахунках до позовної заяви, у задоволенні позову просить відмовити.

20.05.2015р. через канцелярію суду представник позивача подав пояснення по справі.

22.05.2015р. до суду від відповідача надійшло клопотання про зменшення пені, відповідно до якого вказує, що заборгованість, що є предметом даного спору, виникла не з його вини, у зв'язка з тяжким фінансовим становищем підприємства просить зменшити розмір пені до 100%.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2014 року між ПАТ «Київгаз» (газорозподільне підприємство) та ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (замовник) було укладено договір № 14/136-ТН на розподіл природного газу, за умовами якого позивач зобов'язався у 2014 року надати замовнику послуги з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін.

Відповідно до умов п. 5.5 договору оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу на період передоплати, визначений сторонами у договорі.

У випадку недоплати за фактично про транспортований природний газ ГРМ за розрахунковий період замовник проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Згідно п.5.6 договору передбачено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то він здійснює оплату послуг з транспортування газу у місяці, в якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Строк дії договору відповідно до умов п. 11.1 договору встановлений з 01 лютого 2014 р. до 31 грудня 2014 року в частині надання послуг, в частині проведення розрахунків за послуги - до їх повного здійснення.

Поясненнями сторін, актами наданих послуг з транспортування газу банківськими виписками з рахунку позивача за лютий-грудень 2014 року підтверджується факт надання позивачем відповідачу протягом лютого-грудня 2014 року послуг з транспортування природного газу по договору, вартістю 77 626 349,54 грн., а також оплати останнім наданих послуг у повному обсязі, проте з порушенням строків, встановлених договором.

Посилаючись на прострочення виконання зобов'язання відповідача щодо оплати вартості отриманих послуг позивачем нараховано 122368,09 грн. 3% річних, 760238,44 грн. індексу інфляції, 844647,01 грн. пені, розрахунок яких здійснено по кожному акту наданих послуг з транспортування газу.

Відповідно до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 7.2.1 договору встановлено, що у разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Відповідач не заперечує факту отримання послуг та їх оплати, проте у відзиві на позовну заяву вказує, що ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є гарантованим постачальником природного газу, тому механізм розрахунків між сторонами визначається відповідно до положень п.5.6 договору, стверджує, що відповідачем невірно здійснено нарахування штрафних санкцій по п.5.5 договору, оскільки акти надання послуг були направлені замовнику та в результаті підписані сторонами з порушенням встановленого строку.

Посилання відповідача на невірне застосування позивачем строків оплати та прострочення виконання зобов'язання не заслуговують на увагу суду, оскільки договірні обсяги транспортування газу за договором, у т.ч. за місяцями та кварталами 2014 року, були погоджені та відомі сторонам при підписанні договору № 14-136-ТН від 11.03.2014р.

Пунктом 5.6 договору визначено, що у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то він здійснює оплату послуг з транспортування газу у місяці, в якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, установленому алгоритмом розподілу коштів, який затверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

З положень п.3.6 договору вбачається, що обсяг протранспортованого природного газу ГРМ підтверджується підписаним сторонами актом наданих послуг з транспортування природного газу ГРМ, що оформлюється на підставі даних комерційних вузлів обліку.

Акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків замовника з газорозподільним підприємством (п.3.10 договору).

З долучених до матеріалів справи та підписаних сторонами Актів приймання-передачі природного газу за період лютого 2014р.по грудень 2014р., вбачається, що вони складені останнім числом кожного періоду (розрахункового місяця) у відповідності до умов договору.

Відповідно до розрахунку позивача, за прострочення виконання зобов'язання нараховано пеню, інфляційні втрати та річні по кожному акту наданих послуг, виходячи з строку оплати: не пізніше 20 числа місяця, після підписання акта наданих послуг, що не порушує права замовника, як гарантованого постачальника, зобов'язання якого щодо здійснення остаточного розрахунку за отримані послуги по актах мало бути здійснено - після підписання сторонами актів наданих послуг.

Згідно зі статтею 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Оскільки факт прострочення виконання зобов'язання відповідача щодо оплати вартості отриманих послуг встановлений судом на відповідачем не спростований, заявлені позивачем 122368,09 грн. 3% річних, 760238,44 грн. індексу інфляції, розрахунок яких здійснено по кожному акту наданих послуг з транспортування газу, задовольняються судом в межах розрахунку позивача.

Щодо заявленої суми пені, то за розрахунком суду, з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування, правомірними є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми пені у розмірі 844647,01 грн.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкції. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

У відповідності до ч. 3 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Як зазначено в п. 3.17.4, постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Представником відповідача 22.04.2015р. було подано клопотання, в якому відповідач просить суд зменшити розмір заявленої до стягнення суми пені на 100%.

Заява мотивована тим, що прострочення виконання грошового зобов'язання викликано, перш за все, тим, що споживачі природного газу - населення, підприємства промисловості не забезпечують своєчасну оплату природного газу, який відповідач передає їм на підставі укладених договорів купівлі-продажу природного газу. Крім того, відповідач вказує, що підприємство відповідача як підприємство державного сектору економіки є об'єктом, що має стратегічне значення для економіки і безпеки держави. Для безперервного постачання газу споживачам відповідач повинен постійно проводити розрахунки за отриманий газ з іноземними постачальниками природного газу.

Враховуючи матеріали справи та доводи відповідача, наведені у заяві, суд дійшов висновку, що на підставі ст. 233 Господарського кодексу України та п. 3. ст. 83 Господарського процесуального кодексу України, клопотання відповідача підлягає частковому задоволенню, а сума пені підлягає зменшенню у 10 разів - до 84 464,70 грн.

Відповідач свого контррозрахунку суми позову не надав, всупереч ст.33 ГПК України не надав належних доказів та не довів підстав для звільнення його від обов'язку нарахованих позивачем штрафних санкцій.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 75, 82-85 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01030, м.Київ, вул.Кіквідзе, 4-б, 1) 122 368 (сто двадцять дві тисячі триста шістдесят вісім) грн. 09 коп. 3% річних, 760 238 (сімсот шість тисяч двісті тридцять вісім) грн. 44 коп. індексу інфляції, 84 464 (вісімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят чотири) грн. 70 коп. пені, 34 545 (тридцять чотири тисячі п'ятсот сорок п'ять) грн. 07 коп. судового збору.

Наказ видати відповідно до ст. 116 ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак

Повне рішення складено 29.05.2015р.