ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 року Справа № 904/8243/14

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді : Бахмат Р. М. (доповідача),

суддів: Євстигнеєва О.С., Кощеєва І.М.

секретар судового засідання : Назаренко С.Г.

за участю представників сторін:

від відповідача: Сердюк І.І. (дов. б/н від 29.05.15 р.);

від позивача та третьої особи: представники в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКСІОМА» м. Дніпропетровськ на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 р. у справі № 904/8243/14

за позовом: публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» м. Одеса

до: публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКСІОМА» м.Дніпропетровськ;

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехвоса» м. Київ

про: стягнення безпідставно списаних грошових коштів

В С Т А Н О В И В :

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 р. у справі № 904/8243/14 (головуючий суддя Петрова В.І., судді Бєлік В.Г, Мельниченко І.Ф.) частково задоволено позов публічного акціонерного товариства «ФІНРОСТБАНК» м.Одеса до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКСІОМА» м.Дніпропетровськ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю «Укртехвоса» м. Київ про стягнення безпідставно списаних грошових коштів.

Вказаним рішенням стягнуто з публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "АКСІОМА" м. Дніпропетровськ на користь публічного акціонерного товариства "ФІНРОСТБАНК" м. Одеса суму основного боргу (несплачених процентів) у розмірі 139041,10грн.

В іншій частині позову відмовлено.

06.03.2015 р. на примусове виконання рішення господарським судом Дніпропетровської обл. видано наказ.

Відповідач не погодився з вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить відновити пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. відновлено пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги.

Скаржник в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити, оскільки вважає, що рішення прийняте на підставі не повністю досліджених доказів, з порушенням норм матеріального права, при недотриманні норм процесуального права.

Відповідач вважає, що при винесенні рішення господарський суд не дослідив підписаний сторонами Договір застави, наявні в матеріалах справи документи, неправильно визначився із характером спірних правовідносин, не застосував закон, який підлягає застосуванню, зокрема. ст. 576 ЦК України, ст.ст. 20, 24, 49 Закону України «Про заставу», ст. 181 ГК України.

У відповідності до умов п.4.4 Кредитного договору, у разі невиконання Позичальником зобов'язань, визначених п.п.3.3.2 - 3.3.19 Кредитного договору, протягом більше 15 днів, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився та відповідно, Позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня, погасити кредит, сплатити процент за фактичний час використання кредиту, комісії та нараховані штрафні санкції.

Відповідач вказує у скарзі, що Позичальником було порушено умови Кредитного договору та відповідно Банк скористався своїм правом як заставодержатель.

У відповідності до умов п.1.3 Договору застави, в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Вкладник передає в заставу Банку належні йому майнові права на отримання грошових коштів розміщених в Банку.

У додатковому поясненні скаржник вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи. Положення укладеного договору про відступлення права вимоги та Договору № 12/DP-1 міжбанківського вкладу (депозиту) від 25.12.2013 р. свідчать про правомірність списання нарахованих процентів відповідачем, а саме:

- за Договором № 12/DP-1 міжбанківського вкладу (депозиту) Банк прийняв від Вкладника грошові кошти в розмірі 35 000 000,00 грн. зі сплатою банком 5 % річних на строк з 25.12.2013 р. до 24.06.2015 р. і зобов'язався виплатити Вкладникові таку суму і відсотки на неї на умовах та в порядку. встановлених цим Договором.

Відповідно до п.3.1 Договору № 12/DP-1 міжбанківського вкладу (депозиту) на Банк покладалися зобов'язання повернути Вкладнику отриману суму депозиту на рахунок в Пат «ФІНРОСТБАНК» та сплачувати відсотки за користування депозитом 25-го числа кожного місяця.

Скаржник вважає, що невраховані господарським судом положення Договору про відступлення права вимоги від 25.12.2013 р. свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

Невиплата нарахованих процентів відбулася на виконання умов Договору про відступлення права вимоги від 25.12.2013 р. шляхом прийняття новим кредитором (ПАТ КБ «Аксіома») всіх прав вимоги по Договору № 12/DP-1 міжбанківського вкладу (депозиту) від 25.12.2013 р., в т.ч. по нарахованих процентах.

Ухвалою від 09.04.2015 р. Дніпропетровський апеляційний господарський суд прийняв апеляційну скаргу до розгляду і призначив на 23.04.2015 р. на 10 год. 30 хвилн.

Ухвалою від 23.04.2015 р. розгляд справи було відкладено на 02.06.2015 р. на 10 год. 30 хвилн., у зв'язку з необхідністю надання позивачем відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ПАТ «Фінростбанк» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Позивач не заперечує право відповідача на списання суми за Договором депозиту у розмірі 35 000 000 грн. Однак не погоджується з твердженням відповідача про правомірність списання нарахованих відсотків у розмірі 139 041 грн.10 коп.

ПАТ "КБ "АКСІОМА", в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернуло стягнення на грошові кошти у розмірі 139 041,10грн., що знаходились на рахунку №1213. Зазначені грошові кошти є відсотками, нарахованими згідно договору депозиту, та не є предметом застави за договором застави.

Згідно умов п.3.1. договору депозиту банк зобов'язується сплачувати відсотки за користування депозитом 25-го числа кожного місяця на рахунок № 1213, МФО 328599 в ПАТ "ФІНРОСТБАНК".

Позивач вважає, що відповідач порушив умови Договору депозиту в частині сплати відсотків, що є грубим порушенням чинного законодавства України та умов Договору депозиту, оскільки право звернення стягнення на предмет застави за Договором застави виникло у відповідача раніше ніж .обов'язок щодо перерахування нарахованих відсотків на суму вкладу. Зазначене вбачається зі змісту п.п.3.1. Договору депозиту, згідно якого - Банк зобов'язується сплачувати відсотки за користування депозитом 25-го числа кожного місяця.

Таким чином ПАТ "КБ "АКСІОМА" не мало права звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 139 041,10грн., що знаходились на рахунку № 1213.

Позивач вважає доводи відповідача про те, що він міг списати грошові кошти у розмірі 139 041,10 грн. на підставі договору про відступлення права вимоги безпідставними.

Позивач 25.05.2015 р. надіслав на адресу апеляційного суду клопотання, в якому просив забезпечити проведення судового засідання, що призначене на 02.06.2015 р. на 10 год. 30 хвилн., у режимі відеоконференції, згідно з вимогами ст. 74 -1 ГПК України. Вказане клопотання отримане апеляційним судом 29.05.2015 р., про що свідчить штемпель канцелярії суду за вх.. № 3882, вчинений на клопотанні.

Згідно статті 74-1 ГПК України господарський суд за власною ініціативою або за клопотанням сторони, третьої особи, прокурора, іншого учасника судового процесу може постановити ухвалу про їх участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Питання про участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції вирішується господарським судом за наявності відповідного клопотання або за власною ініціативою не пізніш як за п'ять днів до дня проведення такого судового засідання. Ухвала суду, прийнята за наслідками вирішення цього питання, оскарженню не підлягає.

Ухвалою від 02.06.2015 р. колегія суддів залишила клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції без задоволення.

Позивач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Неявка представників позивача та третьої особи не перешкоджає перегляду справи за наявними в ній доказами.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення представника скаржника, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Укртехвоса" (позичальник) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "АКСІОМА" (банк) був укладений договір про надання кредиту №05ю.024/13 від 25.12.2013р., за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 35 000 000,00грн., зі ставкою за користування кредитними коштами - 6,5% річних, строком повернення кредиту та відсотків - до 24.06.2015р.

25.12.2013р. між Публічним акціонерним товариством "ФІНРОСТБАНК" (вкладник) та Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "АКСІОМА" було укладено договір міжбанківського вкладу (депозиту) №12/DP-1, за умовами якого вкладник передав банку, а останній прийняв на рахунок №0300 грошові кошти в національній валюті України в сумі 35 000 000,00грн. Вклад за умовами договору депозиту розміщено на строк до 24.06.2015р. під 5 % річних.

В забезпечення виконання кредитного договору 25.12.2013р. між вкладником та банком укладено договір застави майнових прав на отримання грошових коштів по депозитному рахунку в банку №05ю.024/13-з1 (договір застави).

Згідно п.1.1. договору застави заставодавець передав у заставу банку майнові права на отримання грошових коштів, розміщених в ПАТ "КБ "АКСІОМА" у розмірі 35 000 000,00грн. на підставі договору депозиту.

Відповідно п.1.3. договору застави в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, заставодавець передав в заставу заставодержателю належні йому майнові права (предмет застави), а саме - право на отримання 35 000 000,00грн. на підставі договору міжбанківського вкладу (депозиту) №12/DР-1 від 25.12.2013р. та усіх додаткових договорів (змін та/або доповнень) до нього, у разі їх наявності, що укладений між заставодавцем та заставодержателем, за яким заставодержатель є боржником (надалі - договір МБД).

Відповідно до Розпорядження (доручення) від 25.12.2013р. заставодавець доручив заставодержателю самостійно здійснювати списання грошових коштів з його депозитного рахунку №0300 в ПАТ "КБ "АКСІОМА", МФО 307305, для погашення заборгованості за договором про надання кредиту №05ю.024/13 від 25.12.13р.

Із зазначеного вбачається, що в заставу банку передано лише грошові кошти у розмірі 35 000 000,00грн., що належать заставодавцеві та знаходяться на рахунку №0300, відритому у ПАТ "КБ "АКСІОМА" на ім'я АТ "ФІНРОСТБАНК".

30.04.2014р. Публічне акціонерне товариство "ФІНРОСТБАНК" отримало повідомлення від ПАТ "КБ "АКСІОМА" про звернення стягнення на предмет застави за договором застави, а саме - грошові кошти, що розміщені на рахунку №0300, у розмірі 35 000 000,00грн., які були списані в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору.

Крім того, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, ПАТ "КБ "АКСІОМА" звернуло стягнення на грошові кошти у розмірі 139 041,10грн., що знаходились на рахунку №1213. Зазначені грошові кошти є відсотками, нарахованими згідно договору депозиту, та не є предметом застави за договором застави.

Згідно умов п.3.1. договору депозиту банк зобов'язується сплачувати відсотки за користування депозитом 25-го числа кожного місяця на рахунок № 1213, МФО 328599 в ПАТ "ФІНРОСТБАНК".

Позивач вважає, що ПАТ "КБ "АКСІОМА" не мало права звернення стягнення на грошові кошти у розмірі 139 041,10грн., що знаходились на рахунку № 1213.

04.09.2014р., позивач надіслав відповідачу претензію за №1636 про повернення грошових коштів. Дану претензію відповідач отримав 16.09.2014р. (а.с.9-11), та, враховуючи ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, на думку позивача відповідач зобов'язаний був повернути їх 23.09.2014р., чого не зробив.

Згідно ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань.

Відповідно до приписів статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

За ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.1058 Цивільного кодексу України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Відповідно до ст.1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Враховуючи викладене, заборгованість банку (відповідач) перед вкладником (позивач) за депозитним договором (несплаченими відсотками) складає 139 041,10грн., що підтверджується матеріалами справи.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Згідно п.3.2. договору депозиту у разі неповернення суми депозиту та/або несплати відсотків за ним у строк, що обумовлений в п.3.1. цього договору, банк зобов'язується сплатити вкладнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент прострочення від суми заборгованості за кожний день прострочення, крім випадків, встановлених законом або врегульованих окремими договорами сторін. Сплата пені не звільняє банк від сплати відсотків за фактичний строк користування депозитом за цим договором.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача відсотки у сумі 139 041 грн. 10 коп.

Позивач просив стягнути з відповідача пеню у розмірі 12 506,08грн. за період з 01.04.2014р. по 04.09.2014р., посилаючись на ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, 3% річних за період з 01.04.2014р. по 04.09.2014р. у розмірі 1 794,20грн.

Враховуючи, що грошові кошти відповідач зобов'язаний був повернути 23.09.2014р., прострочення виконання зобов'язання слід рахувати з 24.09.2014р.

Оскільки позивач взяв період для нарахування пені та 3% річних до початку прострочення виконання зобов'язання, колегія суддів вважає, що господарський суд правомірно відмовив у задоволенні вимог щодо стягнення пені у розмірі 12 506,08грн. та 3% річних у розмірі 1 794,20грн.

Зважаючи на вище викладене, керуючись статями 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Дніпропетровський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «АКСІОМА» м. Дніпропетровськ залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.02.2015 р. у справі № 904/8243/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена протягом двадцяти днів, з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили, до Вищого Господарського Суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд.

Повний текст постанови виготовлено 08.06.2015 р.

Головуючий Р.М. Бахмат

Судді: О.С.Євстигнеєв

І.М. Кощеєв