ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.06.2015 р. Справа№ 914/1735/15

Суддя Петрашко М.М. розглянувши матеріали

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1, смт.Солотвин Богородчанського району Івано-Франківської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса», м.Львів

про стягнення заборгованості та штрафу

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгова група «Тиса» про стягнення заборгованості та штрафу.

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви (вх.№1791 від 29.05.2015р.) до розгляду, судом встановлено наявність підстав для повернення її без розгляду зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.56 ГПК України позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Пунктом 2 ч.1 ст.57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд інформує позивача, що доказами відправлення відповідачу та третім особам копії позовної заяви з додатками є оригінали поштових квитанцій (фіскальних чеків) та описів вкладення до цінного листа про надсилання відповідачеві та третім особам копій позовної заяви та доданих до неї документів, а не їх копії.

Як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної заяви долучено фіскальний чек від 26.05.2015р. про надсилання рекомендованої кореспонденції. Опису вкладення до цінного листа, як того вимагає ч.1 ст.56 ГПК України, позивачем до позовної заяви не долучено. Долучений до позовної заяви фіскальний чек не може бути належним доказом надсилання на адресу відповідача копії позовної заяви з додатками, оскільки із нього неможливо встановити куди саме та яка саме кореспонденція надсилалася.

Недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК. (п.3.5. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №18 "Про деякі питання практики застосування господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Відтак, позивачем не виконано вимог Господарського процесуального кодексу України про долучення до позовної заяви доказів відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Згідно з п.6 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно із п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат. Тобто позивачу слід було сплати 1 827,00 грн.

Однак, як вбачається із поданих матеріалів, позивачем до позовної заяви долучено квитанцію №60 від 26.05.2015р. на суму 1 218,00 грн. Сума сплачена позивачем не відповідає ставці судового збору, передбаченої п.п.1 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Крім того, суд звертає увагу позивача, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором (п.2.21. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI господарського процесуального кодексу України»). Тобто у даному випадку у призначенні платежу позивачу слід було зазначати: «за позовом ФОП ОСОБА_1 до ТзОВ «Торгова група «Тиса».

Отже позивачем не виконано вимог господарського процесуального кодексу щодо долучення до позовної заяви документів, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Крім того, суд зазначає наступне.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач просить:

- винести рішення про стягнення з відповідача - ТзОВ «Торгова Група «Тиса» на користь ФОП ОСОБА_1 заборгованість за поставлені пиломатеріали необрізні хвойної породи в сумі 15 000,00 грн.

- у зв'язку з порушенням строків розгляду претензії стягнути в дохід державного бюджету з ТзОВ «Торгова Група «Тиса» штраф у розмірі 2% від суми претензії.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.54 ГПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, на яких грунтуються позовні вимоги; зазначення доказів, що підтверджують позов; обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; законодавство, на підставі якого подається позов.

Таким чином, оскільки заявлено позовну вимогу про стягнення в дохід державного бюджету з ТзОВ «Торгова Група «Тиса» штраф у розмірі 2% від суми претензії, то позивачу слід викласти обставини, на яких вона ґрунтується, зазначити докази у підтвердження цих обставин, надати обгрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; та зазначити законодавство, на підставі якого заявляється така вимога.

Згідно із п.3 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких грунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обгрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Таким чином, враховуючи наведене, позов підлягає поверненню без розгляду.

Частиною 3 ст.63 ГПК України передбачено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущенного порушення.

Отже, у випадку повторного звернення із позовною заявою до господарського суду Львівської області із позовною заявою, позивачу слід врахувати вищенаведене.

Керуючись п.п. 3, 4, 6 ч.1 ст. 63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Повернути Фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 позовну заяву і додані документи без розгляду, всього на 15 аркушах (разом із поштовим конвертом)

2. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки вказані в ст.ст.91-93 ГПК України.

3. Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Суддя Петрашко М.М.