донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

10.06.2015 справа №908/813/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Бойченко К.І. Скакуна О.А. , Стойка О.В. Кравченко С.І. - за довіреністю; не з'явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних технологій", м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від09.04.2015р.
у справі№ 908/813/15-г (суддя Топчій О.А.)
за позовомПриватного акціонерного товариства "Запорізький асфальтобетонний завод", м. Запоріжжя
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних технологій", м. Запоріжжя
простягнення суми боргу у розмірі 260 209 грн. 68 коп.

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Запорізький асфальтобетонний завод" (далі - ПрАТ "Запорізький асфальтобетонний завод", позивач) звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних технологій" (далі - ТОВ "Центр будівельних технологій", відповідач) боргу у сумі 190 870 грн. 20 коп., пені в сумі 9 482 грн. 67 коп., штрафу в сумі 29 087 грн. 02коп., 3% річних у сумі 1 021 грн. 94 коп. та інфляційні нарахування в сумі 1 182 грн. 06 коп.

Під час розгляду справи позивач змінював розмір позовних вимог та за остаточними вимогами наполягає стягнути з відповідача на його корить борг у сумі 190 870 грн. 20 коп., пеню в сумі 16 118 грн. 66 коп., штраф в сумі 29 087 грн. 02коп., 3% річних у сумі 1 571 грн. 02 коп. та інфляційні нарахування в сумі 22 562 грн. 78 коп.

Рішенням господарського суду позов задоволено частково.

З ТОВ "Центр будівельних технологій", на користь ПрАТ "Запорізький асфальтобетонний завод", стягнуто заборгованість в розмірі 190 870 грн. 20 коп., пеню в сумі 16 118 грн. 66 коп.; штраф в розмірі 29 087 грн. 02 коп., 3 % річних в сумі 1 565 грн. 08 коп., інфляційні нарахування в розмірі 22 562 грн. 78 коп. а також 5 204 грн. 07 коп. судовий збор.

У частині стягнення 3% річних в сумі 05 грн. 94 коп. у позові відмовлено.

Рішення суду мотивоване частковою доведеністю та частковою обґрунтованістю позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням суду ТОВ "Центр будівельних технологій" звернулось до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить згадане рішення суду в частині стягнення пені в сумі 16 118 грн. 66 коп. та штрафу в сумі 29 087 грн. 02 коп. скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення. Уточнень та доповнень до апеляційної скарги не надав.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач стверджує, що при розгляді справи місцевий господарський суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та порушив норми матеріального та процесуального права.

Позивач проти апеляційної скарги заперечив за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Відповідач надіслав клопотання про розгляд справи без участі його представника, яке судовою колегією задоволено.

Судовий процес в апеляційній інстанції фіксувався за допомогою технічних засобів фіксації в порядку, передбаченому ст.811 Господарського процесуального кодексу України.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав доводи, які викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарським судом Запорізької області 29.09.2014р. між ПрАТ "Запорізький асфальтобетонний завод" та ТОВ "Центр будівельних технологій" було укладено договір поставки № 29/09-14/1 (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язався виготовити та передати у власність покупця товар - асфальтобетонну суміш, а покупець прийняти та своєчасно оплатити товар по цінам, в кількості і асортименті визначених умовами даного договору.

Згідно п..2.1. договору постачальник зобов'язується передати у власність Покупця:

- асфальтобетон м/з Б1 в кількості 362,80 тонн по ціні 850 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1 тонну, на суму - 308 380 грн.00 коп..

- асфальтобетон к/з в кількості 457,66 тонн по ціні 820 грн. 00 коп. з ПДВ. за 1 тонну, на суму-375 281 грн. 20 коп.

Всього на суму - 683 661 грн. 20 коп.

Кількість та асортимент окремої партії товару визначається в специфікації або накладній на поставку кожної партії товару, які містять посилання на даний договір і є невід'ємною частиною договору (п. 2.2, п. 5.2 договору).

Відповідно до п. 2.3 договору підписання представниками сторін накладної на отримання товару, встановлює узгодження сторонами ціни товару та засвідчує факт передачі товару по кількості та асортименту.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.09.2014 року між ТОВ «Центр будівельних технологій» та ПрАТ «Запорізький асфальтобетонний завод» була укладена додаткова угода до договору поставки №29/09-14/1 від 29.09.2014р., якою сторони додатково домовилась, що до замовленої поставки продукції, постачальник надає покупцю:

- послуги з роботи катка в кількості 13,5 годин загальна вартістю 4 725 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ.

- послуги лафета для перевезення катка - загальна вартість 2 484 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ.

Загальна вартість замовлених послуг скала - 7 209 грн. 00 коп.

Пунктом 6.1 договору сторони встановили оплату замовленого товару, у наступному порядку:

- покупець до 30.09.2014р., але в будь якому разі не пізніше дня отримання товару, перераховує на розрахунковий рахунок постачальника передплату в розмірі 400 000 грн. 00 коп;

- остаточний розрахунок, в сумі 283 661 грн. 20 коп. покупець сплачує на розрахунковий рахунок постачальника - не пізніше сорока календарних днів з дня поставки замовленої партії Товару;

Згідно п. 6.2 договору датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів, сплачених покупцем на поточний рахунок постачальника.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що на виконання умов договору позивач поставив відповідачу асфальтобетонну суміш за накладними: №252 від 24.10.2014р. на суму 151 716 грн. 40 коп.; № 253 від 25.10.2014р. на суму 199 243 грн. 60 коп.; № 256 від 27.10.2014р. на суму 178 196 грн. 70 коп.; № 257 від 28.10.2014р. на суму 154 504 грн. 50 коп.; Загальна вартість товару скала 683 661 грн. 20 коп.

Зазначені накладні підписані сторонами в двосторонньому порядку та скріплені їх печатками.

З матеріалів справи вбачається, що ніяких зауважень щодо отриманого товару відповідачем не заявлялось.

Позивач надав відповідачу послуги з роботи катка та лафета для перевезення катка, про що свідчать акт надання послуг №259 від 20.10.2014р. на суму 4 492 грн. 00 коп.; акта надання послуг № 260 від 21.10.2014р. на суму 1 050 грн. 00 коп.; акта надання послуг №261 від 23.10.2014р. на суму 1 667 грн. 00 коп. А всього на суму - 7 209 грн. 00 коп.

Як свідчать матеріали справи, відповідач свої зобов'язання за договором поставки №29/09-14/1 від 29.09.2014р. виконав частково, сплативши за поставлений товар лише 500 000 грн. 00 коп. Залишок заборгованості склав 190 870 грн. 20 грн.

За таких обставин суд обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача борг в сумі 190 870 грн.20 коп.

Відповідно до п. 7.4 договору у разі порушення термінів оплати поставленого товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,1% але не більше подвійної діючої, на момент існування заборгованості, ставки НБУ, від вартості неоплаченого товару, за кожен день прострочення.

30.09.2014р. відповідачем були здійснені оплати за актами наданих послуг № 259, № 260, № 261 та накладними № 252, № 253. Часткова оплата відбулася за накладною № 256, в розмірі 100 000 грн. 00 коп. Граничний строк оплати товару за накладними № 256 в розмірі 36 365 грн.70 коп. та № 257 в розмірі 154 504 грн. 50 коп. - 07.12.2014р.

Позивач обґрунтовано нарахував пеню у сумі 16 118 грн. 66 коп. за період з 08.12.2014р. по 11.03.2015р.

Пунктом 7.6 договору передбачено, що при простроченні оплати за поставлений товар по термінах визначених умовами даного Договору, більш ніж на 1 (один) день, покупець сплачує постачальнику неустойку у вигляді штрафу у розмірі 10 (десяти) відсотків від суми заборгованості з указаним терміном.

Заявлений позивачем до стягнення штраф складає 29 087 грн. 02 коп.

Вимоги про стягнення штрафу в сумі 29 087 грн. 02 коп. також обґрунтовані.

Під час розгляду справи відповідач звернувся з клопотанням про зменшення розміру стягуваємих штрафних санкцій.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 ст. 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно п.3 ст.83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Позивачем недоведено винятковість випадку для зменшення розміру стягуваємої пені та штрафу, а тому, вимоги щодо стягнення пені в сумі 29 087 грн. 02 коп. підлягають задоволенню.

Тобто, при вирішені спору у частині стягнення пені та штрафу у заявлених розмірах, судом першої інстанції порушень норм матеріального та процесуального права не допущено.

Частиною 2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем розраховані 3% річних за період з 08.12.2014р. по 11.03.2015р., що склало 1 571 грн. 02 коп.

Судом вірно встановлено, що 3% річних позивач розрахував помилково, а саме, 3% річних підлягають до стягнення лише в сумі 1 565 грн.08 коп.

Вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань в сумі 22 562 грн. 78 коп. які розраховані з грудня 2014р. по лютий 2015р., є доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Крім клопотання про зменшення розміру стягуваємих штрафних санкцій позивачем також заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду на два місяця.

Відповідно до п. 6 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

При вирішенні питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення, суд виходить з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення. Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки виконання судового рішення, має бути підтверджена відповідними засобами доказування, а до заяви повинні бути додані докази щодо неможливості чи ускладнення виконання рішення.

Відповідачем не доведено необхідність застосування судом приписів п.6 ст.83 Господарського процесуального кодексу України, тобто, судом не допущено порушень наведеної норми процесуального права.

У відповідності до ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги чи заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

За приписами ст. 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, а тому, судовою колегією залишається в силі.

Судові витрати за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр будівельних технологій", м. Запоріжжя на рішення господарського суду Запорізької області від 09.04.2015р. у справі №908/813/15-г залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 09.04.2015 року у справі № 908/813/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.А. Скакун.

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1.позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. апеляційному суду

5. ГСЗО