ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2015 р.Справа № 916/320/15-г
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мацюри П.Ф.,

суддів: Ліпчанської Н.В., Лисенко В.А.

при секретарі судового засідання Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Єгорова В.С., за довіреністю;

від відповідача - Ладана Є.О., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

на рішення господарського суду Одеської області від 09 квітня 2015 року

по справі №916/320/15-г

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія"Нафтогаз України"

до Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго"

про стягнення 2 606 039,16 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" заборгованість в розмірі 2606039,16 грн., а саме: основного боргу у розмірі 1945651,70 грн., пені у розмірі 266905,80 грн., 3%річних у розмірі 72039,67 грн., індексу інфляції у розмірі 321442 грн.

Рішенням господарського суду Одеської області від 09 квітня 2015 року у справі №916/320/15-г (суддя Літвінов В.С.) в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 1945651,70 грн. провадження припинено, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення господарського суду першої інстанції мотивоване тим, що розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені Договором №819/30 від 15.10.2014р., що підтверджується платіжним дорученням №12, отже відсутність складу правопорушення, позбавляє Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" права застосовувати до Комунального підприємства " Білгород-Дністровськтеплоенерго " штрафні санкції.

Позивач із рішенням суду першої інстанції не згодний, в апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови щодо стягнення пені в сумі 266905,80 грн., 3% річних у сумі 72039,67 грн. та інфляційних нарахувань в сумі 321442 грн., та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги в цій частині задовольнити у повному обсязі. При цьому відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення. За доводами скаржника, відповідно до розрахунку заборгованості щодо нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань та 3% річних за поставлений природний газ за період постачання протягом січня-квітня, жовтня - грудня 2013 року відбулося у строк з 14.02.2013 р. по 28.10.2014 р., тобто, коли фінансування по даним договорам не проводилося. На думку скаржника, договір про організацію взаєморозрахунків не вносить змін до договору купівлі - продажу природного газу, не встановлює та не змінює для сторін прав та обов'язків які були встановлені вказаним договором.

Представник позивача в судовому засіданні господарського суду апеляційної інстанції підтримав вимоги викладенні в апеляційній скарзі і наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та просив залишити оскаржуване рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши пояснення представників сторін, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, 07.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством " Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України " (надалі - продавець) та Комунальним підприємством "Білгород-Дністровськтеплонерго" було укладено договір №13/4025-БО-23 купівлі-продажу природного газу, відповідно до п.п.1.1, 1.2 якого продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ, що використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями та іншими споживачами.

Згідно з п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У відповідності до п.п.7.1, 7.2 Договору, за невиконання або неналежного виконання договірних зобов'язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених чинним законодавством України, а також цим договором. У разі невиконання покупцем умов п.6.1 цього Договору продавець має право не здійснювати поставку газу покупцю або обмежити поставку пропорційно кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання п. 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу..

Відповідно до п. 9.3 договору, строк, у межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 років.

Так, на виконання умов Договору позивач передав відповідачу природний газ за період з січня-квітня, жовтня- груденя 2013р. на загальну суму 9595651,70грн., що підтверджується актами прийому-передачі природного газу.

15.10.2014р. було укладено між Головним управлінням державної казначейської служби України в Одеській області, Департаментом фінансів Одеської обласної державної адміністрації, Департаментом розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством „Білгород-Дністровськтеплоенрго" та Національною акціонерною компанією „Нафтобаз України" п"яти сторонній договір №819/30 про організацію взаєморозрахунків, відповідно до умов організовано проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до п. 24 статті 14 та пункту 2 ст. 16 Закону України „Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014р. субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги за централізоване водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів Украйни від 29.01.2014р. №30.

Сторони погодили перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору.

Згідно з п.п. 2 п. 10 сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до п. 15 договору, сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають жодної претензії стосовно предмету договору.

02.12.2014р. грошові кошти були перераховані НАК "Нафтогаз України", що підтверджується платіжним дорученням №12 від 02.12.2014р. та не заперечується представником позивача.

Виходячи з вищевикладеного, провадження в частині позовних вимог щодо стягнення основного боргу в розмірі 1945651,70грн.на підставі п. 1-1 ст. 80 ГПК України було правомірно припинено господарським судом першої інстанції .

Відповідно до ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з частинами 1, 6 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Реалізація суб'єктами господарювання товарів негосподарюючим суб'єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Відносини, що виникають у зв'язку з виробництвом, транспортуванням, постачанням і використанням теплової енергії, державним наглядом за режимами споживання теплової енергії, безпечною експлуатацією теплоенергетичного обладнання та безпечним виконанням робіт на об'єктах у сфері теплопостачання суб'єктами господарської діяльності незалежно від форм власності, врегульовані Законом України "Про теплопостачання".

Статтею 8 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених Законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Стаття 20 Закону України "Про теплопостачання" встановлює загальні засади формування тарифів на теплову енергію, згідно з якою тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, крім тарифів на виробництво теплової енергії для суб'єктів господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, затверджуються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері теплопостачання.

У разі, якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

На виконання Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", Кабінетом міністрів України була прийнята постанова Кабінету міністрів України від 29.01.2014року №30 "Про затвердження порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або органами державної влади чи місцевого самоврядування".

Пунктом 4 Постанови №30 визначено, що Підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості, у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

15.10.2014р. у відповідності до Постанови №30 було укладено договір про організацію взаєморозрахунків №819/30 від 15.10.2014р.

Відповідно до ст. 604 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється за домовленістю сторін. Зобов'язання припиняється за домовленістю сторін про заміну первісного зобов'язання новим зобов'язанням між тими ж сторонами (новація).

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" перед НАК „Нафтогаз України" виникла внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, а також фактом укладення договору №819/30 від 15.10.2014р.

Проте сторони, уклавши договір №819/30 від 15.10.2014р. змінили первісне зобов'язання про оплату природного газу на умовах договору поставки природного газу №13/4025-БО-23 від 07.10.2013р. новим зобов'язанням про оплату відповідачем на користь позивача обсягів газу за рахунок коштів субвенції з державного бюджету, припинивши первісне зобов'язання в цій частині.

Відповідно до умов договору та на виконання постанови Кабінету Міністрів України №30 від 29.01.2014р. на рахунок Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" надійшли бюджетні кошти в сумі 1945651,70в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, які в той же день були перераховані НАК „Нафтогаз України", що підтверджується платіжним дорученням №12 від 02.12.2014р..

Порушенням зобов'язання відповідно до статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом приписів статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Заборгованість Комунального підприємства "Білгород-Дністровськтеплоенерго" перед Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" за договором №13/4025-БО-23 поставки природного газу виникла внаслідок невідповідності фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування, що підтверджується зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2014р.№30 Про затвердження Порядку та умов надання у 2014 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувались та/або погоджувались органами державної влади чи місцевого самоврядування та фактом укладення договору № 819/30 від 15.10.2014р.

Розрахунок за поставлений природний газ відбувся у порядку та строки, передбачені Договором №819/30 від 15.10.2014р., що підтверджується платіжним дорученням №12.

Таким чином, відсутність складу правопорушення, позбавляє Національну акціонерну компанію "Нафтогаз України" права застосовувати до Комунального підприємства " Білгород-Дністровськтеплоенерго " штрафні санкції.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Аналогічну правову позицію про відсутність підстав для задоволення позову викладено в постановах Верховного Суду України від 09.09.2014р. у справі №5011-1/1043-2012-42/528-2012, від 16.09.2014р. №5011-42/1230-2012-69/542-2012, та від 30.09.2014р. №5011-35/1534-2012-42/533-2012.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Господарський суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, про наявність підстав у відмові Публічному акціонерному товариству „Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" у задоволенні вимог до Комунального підприємства " Білгород-Дністровськтеплоенерго " про стягнення пені у розмірі 266905,80грн., 3%річних у розмірі 72039,67грн., індексу інфляції у розмірі 321442грн.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи позивачем не було належним чином доведено суду та доказано не виконання відповідачем своїх зобов'язань.

Враховуючи викладене, судова колегія вважає, що господарський суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав вірну юридичну оцінку обставинам справи та наданим доказам, порушень норм матеріального і процесуального права не допустив, у зв'язку з чим підстави для скасування або зміни рішення суду та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 99, 101-103, 105 Господарського процесуального Кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 09.04.2015 р. по справі № 916/320/15-г залишити без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя П.Ф. Мацюра

Суддя В.А. Лисенко

Суддя Н.В. Ліпчанська