КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2015 р. Справа № 927/608/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

при секретарі судового засідання Цою Д.С.,

за участю представників сторін:

прокурор: Шевченко О.В. (посвідчення від 05.09.2012 № 002629);

позивача-1: Скрипка М.Д. (довіреність від 14.01.2015 № 80);

позивача-2: Скрипка М.Д. (довіреність від 10.12.2014 № 36);

позивача-3: не з'явився;

відповідача-1: не з'явився;

відповідача-2: Помазна С.І. (довіреність від. 28.04.2014 № 103/1),

розглянувши матеріали апеляційної скарги на рішення у справі за позовом до про першого заступника прокурора Чернігівської області господарського суду Чернігівської області від 20.01.2015 № 927/608/14 (суддя Кушнір І.В.) заступника прокурора Чернігівської області в інтересах держави в особі: 1) Фонду державного майна України; 2) регіонального відділення Фонду державного майна України; 3) державного агентства рибного господарства України 1) державного підприємства «УКРРИБА»; 2) приватного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» визнання недійсним договору на зберігання з правом користування майном,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Чернігівської області від 20.01.2015 у справі № 927/608/14 в задоволенні позову першого заступника прокурора Чернігівської області відмовлено повністю. Також вказаним рішенням розподілено судовий збір.

Не погодившись із вказаним рішенням, перший заступник прокурора Чернігівської області подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 20.01.2015 у справі № 927/608/14 та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2015 у справі № 927/608/14 прийнято апеляційну скаргу прокурора до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін.

В судових засіданнях прокурор та представники позивачів 1 і 2 надали колегії суддів апеляційної інстанції усні пояснення, згідно з якими підтримали доводи, викладені в скарзі, і просили апеляційну скаргу задовольнити. Представник відповідача 2 надав пояснення, якими заперечив проти доводів, викладених в скарзі, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Також від відповідачів до суду апеляційної інстанції надійшли відзиви, якими ДП УКРРИБА» та ПрАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» відхилили вимоги прокурора, викладені в апеляційній скарзі.

Однак, представники позивача 3 і відповідача 1 в судові засідання не з'явилися, в той час як вказані сторони справи повідомлені судом про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення поштового зв'язку про вручення поштових відправлень. При цьому, позивач 3 та відповідач 1 про наявність поважних причин неявки їх представників колегію суддів не повідомили.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла до висновку щодо наявності підстав для розгляду апеляційної скарги прокурора за відсутності представників позивача 3 та відповідача 1.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, наказом від 22.12.1997 № 1094 «Про приватизацію Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» Регіональне відділення Фонду держмайна України по Чернігівській області розпорядилося розпочати з 1 січня 1998 року приватизацію Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» шляхом перетворення у відкрите акціонерне товариство.

Наказом Регіонального відділення Фонду держмайна України по Чернігівській області від 30.06.1998 № 567 «Про затвердження актів оцінки вартості майнових комплексів структурних підрозділів державного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» наказано затвердити Акти оцінки вартості майнових комплексів Білошапківської рибдільниці Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» з визначеною сумою статутного фонду в розмірі 592357 грн, Мньовського рибцеху та Чернігівського риборозплідника на теплих водах ТЕЦ Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» з визначеною сумою статутного фонду в розмірі 1881739 грн., прийнято проекти Планів приватизації Білошапківської рибдільниці підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» та Чернігівського обласного державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП».

Наказом Регіонального відділення Фонду держмайна України по Чернігівській області від 08.10.1998 № 820 «Про часткову зміну наказу регіонального відділення від 30.06.1998 № 567» затверджено додаток до Акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу Чернігівського державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» з визначеним статутним фондом 884400 грн., внесено зміни в розділи 3 та 4 Плану приватизації Чернігівського державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» згідно з додатком 2.

Як вбачається з Плану приватизації, до об'єктів, що не підлягають приватизації, увійшли рибдільниця «Холми», Чернігівський риборозплідник, Мньовський рибцех.

Наказом Регіонального відділення Фонду держмайна України по Чернігівській області від 01.12.1998 року № 961 «Про часткову зміну наказу регіонального відділення від 08.10.1998 № 820» затверджено додаток до Акту оцінки цілісного майнового комплексу Чернігівського державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» з визначеним статутним фондом 888574 грн, внесено зміни в пункт 1 розділи ІІ, в розділ ІІІ та розділ ІV Плану приватизації Чернігівського державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» згідно з додатком 2.

28 грудня 1998 року наказом Регіонального відділення Фонду держмайна України по Чернігівській області № 1028 «Про створення ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» затверджено План приватизації державного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП»; створено ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» шляхом перетворення Чернігівського державного сільськогосподарсько-рибоводного підприємства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» у відкрите акціонерне товариство; затверджено Статут вищезазначеного ВАТ.

В розділі 3 Плану приватизації наведено перелік об'єктів і майна, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» та залишилися на балансі суб'єкта господарювання без права на його відчуження (відокремлення, передачі) на користь інших (третіх) осіб, з подальшим використанням цього майна в безперервному технологічному процесі сільськогосподарського виробництва. Як вбачається з плану приватизації, до об'єктів, що не підлягають приватизації, увійшли, зокрема, рибдільниця «Холми», Чернігівський риборозплідник, Мньовський рибцех.

Як вбачається зі Статуту приватного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП», останнє мало назву - відкрите акціонерне товариство «ЧЕРНІГІВРИБГОСП», статут товариства в новій редакції викладений у зв'язку зі змінами законодавства України внаслідок набрання чинності Закону України «Про акціонерні товариства», а також зміни типу акціонерного товариства.

Наказом Державного агентства рибного господарства України від 16.01.2012 № 10 затверджено нову редакцію Статуту державного підприємства «УКРРИБА», згідно якого ДП «УКРРИБА» засноване на основі державної власності, входить до сфери управління Державного агентства рибного господарства України та підзвітне йому; майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

06 травня 2003 року спільним наказом Фонду державного майна України та Міністерства аграрної політики України «Про передачу гідротехнічних споруд» № 126/752 передано до сфери управління Міністерства аграрної політики України гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства; Регіональним відділенням Фонду державного майна України наказано забезпечити приймання-передачу майна на баланс Державного підприємства «УКРРИБА» у порядку, встановленому «Положенням про порядок передачі об'єктів державної власності», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.1998 № 1482, в місячний термін з дня підписання цього наказу (пункти 1, 2 наказу).

Додатком до вищевказаного наказу є Перелік господарських товариств, створених в процесі приватизації на базі підприємств рибного господарства, серед яких зазначено і ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП», майно (гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди, та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно, яке на момент приватизації не увійшло до статутних фондів цих товариств та не підлягає приватизації) яких передається на баланс державного підприємства «УКРРИБА».

30 червня 2003 року комісією створеною відповідно до наказу Державного департаменту рибного господарства № 135 від 20.06.2003, за участю представників Державного департаменту рибного господарства Міністерства аграрної політики України, регіонального відділення Фонду держмайна України по Чернігівській області, ДП «УКРРИБА», ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» складено акти приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» з балансу останнього на баланс ДП «УКРРИБА».

Відповідно до вищевказаних актів до складу об'єкта передачі входять гідротехнічні споруди, включаючи ставкові рибоводні споруди та пов'язані з ними робочі машини і обладнання, інше майно (далі-гідротехнічні споруди), що не увійшло до статутного фонду господарського товариства ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» та передаються на баланс державного підприємства «УКРРИБА», перелік яких наведено у додатку № 1, що є невід'ємною частиною акту.

Наказом Державного департаменту рибного господарства від 27.07.2003 № 203 «Про затвердження акту приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП», на баланс ДП «УКРРИБА» затверджено «Акт приймання-передачі гідротехнічних споруд, які не увійшли до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП», на баланс державного підприємства «УКРРИБА» та закріплено зазначене в акті майно за ДП «УКРРИБА» на праві повного господарського відання.

01 серпня 2003 року додатковими угодами між РВ ФДМУ по Чернігівській області та ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» достроково припинена дія двох договорів № 02-02 та № 03-02 оренди цілісних майнових комплексів структурних підрозділів ВАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» - Чернігівського риборозплідника і Мньовського рибцеху. Договори припинено на виконання спільного наказу Фонду держмайна України та Мінагрополітики України «Про передачі гідротехнічних споруд» № 126/752 від 06.05.2003.

31 грудня 2003 року між ДП «УКРРИБА», як замовником, та відкритим акціонерним товариством у «ЧЕРНІГІВРИБГОСП», як зберігачем, укладено договір зберігання з правом користування № 1/04 ( далі - Договір).

Згідно з п. 1.1. Договору замовник передає, а зберігач приймає на зберігання з правом користування згідно акту приймання-передачі нерухоме державне майно, яке знаходиться на балансі ДП «УКРРИБА» та розташоване за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мньов, Рудня, Пакуль, Пустинка, Киїнка, Жавинка.

За умовами п. 2.1., п. 2.2. Договору зберігач зобов'язаний прийняти від замовника майно, зазначене у п. 1.1. Договору, за користування майном (згідно з Додатком № 1 «Акт приймання-передачі державного майна для зберігання») вносити плату щомісячно до 15 числа наступного за звітним в розмірі 6502,27 грн (у т.ч. ПДВ) на розрахунковий рахунок Замовника.

Відповідно до п. 2.3 Договору зберігач зобов'язаний вжити всіх заходів, встановлених договором, законом іншими актами цивільного законодавства, для збереження майна та зберігати його на протязі строку дії договору.

У пункті 3.1 Договору передбачено право зберігача користуватися переданим йому для зберігання майном на платній основі.

Згідно з п. 6.1 Договору він набуває чинності з дня його підписання і діє до моменту укладення Договору оренди чи іншої цивільно-правової угоди між замовником та зберігачем.

31 грудня 2003 року між сторонами Договору складено та підписано акт приймання-передачі на зберігання (з правом користування) державного майна, згідно якого замовник передає на зберігання з правом користування державне нерухоме майно в кількості 108 гідротехнічних споруд: по Чернігівському риборозпліднику - 32 гідроспоруди (перелік та характеристика об'єктів господарства додаються) та по Мньовському рибцеху - 76 гідроспоруд (перелік та характеристика об'єктів господарства додаються). Зберігач приймає на термін дії договору зберігання з правом користування №1 від 31.12.2003 року вищевказані гідроспоруди, які розміщені за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мньов, Рудня, Пакуль, Пустинка, Киїнка, Жавинка, вартість всього об'єкту згідно даних бухгалтерського обліку станом на 31.12.2003 року складає: балансова вартість 5721349,16 грн., залишкова вартість 2691056,65 грн.

Додатком № 1 до акту приймання-передачі до договору зберігання з правом користування № 1/04 від 31.12.2003 року є «Перелік та характеристика об'єктів Мньовського рибцеху та Чернігівського риборозплідника».

Протягом дії Договору відповідачі уклали низку додаткових угод до нього. Зокрема, 19 травня 2014 року відповідачі уклали додаткову угоду про наступне. Сторони домовились змінити назву Договору та викласти її в редакції: „Договір зберігання". Пункт 1.1. Договору викласти в редакції: „Замовник передає, а Зберігач приймає на зберігання згідно Акту приймання-передачі, нерухоме державне майно, яке знаходиться на балансі ДП «УКРРИБА», та розташоване за адресою Чернігівська область, Чернігівський район, с. Мньов, Рудня, Пакуль, Пустинка, Киїнка, Жавинка". Пункт 1.2. Договору викласти в редакції „Вартість майна, що передається Зберігачу визначається на підставі даних бухгалтерського обліку і відображається в Акті приймання-передачі майна, що є додатком до цього Договору". Пункти 2.2, 2.7, 2.10, 3.1, 4.5 виключено.

Відповідачі визначили, що ця Додаткова угода набирає чинності з 19 травня 2014 року.

Додаткова угода підписана ДП «УКРРИБА» в особі першого заступника директора А.І. Ноженка та ПРаТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» в особі голови правління О.М. Кравченка та скріплена печатками юридичних осіб.

Згідно довідки ДП «УКРРИБА» станом на 01 травня 2014 року балансова (залишкова) вартість гідротехнічних споруд, які передані на зберігання за договором від 31.12.2003 № 1/04 ПРаТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» і перебувають на балансі ДП «УКРРИБА», становить 1621080,33 грн.

У листі Фонду державного майна України від 06.04.2004 № 10-25-4699 адресованому ДП «УКРРИБА» першим позивачем повідомлено першого відповідача про те, що отримання дозволу Фонду державного майна (його регіональних відділень) на вчинення правочинів (окрім оренди майна) не вимагається.

У листі Міністерства аграрної політики України №37-24-2-13/16354 від 02.12.2004 року адресованому ДП «УКРРИБА» міністерство підтримало першого відповідача у роботі по збереженню державного майна та укладенню договорів зберігання з правом використання гідротехнічних споруд відповідно до чинного законодавства. Згідно з Указом Президента України „Про оптимізацію системи органів виконавчої влади" від 09.12.2010 року №1085 діяльність Державного агентства рибного господарства України координується через Міністра аграрної політики та продовольства України.

Фонд державного майна України у листі від 28.09.2011 року №10-25-13179 надав Державному агентству рибного господарства України відповідь на запит щодо погодження такого договору та зробив висновки, що питання пов'язані з укладанням ДП «УКРРИБА» договорів зберігання з правом користування, належить до компетенції уповноваженого органу управління - Державного агентства рибного господарства України.

Згідно з Положенням про управління майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств у процесі приватизації, але перебуває на їх балансі, затвердженого Наказом ФДМУ та Міністерства економіки України від 19.05.99 № 908/68, одним із способів управління державним майном, яке не увійшло до статутних фондів господарських товариств є передача майна в управління центральних та місцевих органів виконавчої влади у порядку, затвердженому постановою КМУ від 21.09.1998 року № 1482.

Майно, яке є об'єктом спірного договору, не підлягає приватизації та передачі в оренду, а отже органом приватизації було обрано спосіб управляння цим майном шляхом передачі його до сфери управління Міністерства аграрної політики України (наказ від 06.05.2003 № 126/752), яке у свою чергу передало зазначене майно на баланс ДП «УКРРИБА».

Спір між учасниками даного судового процесу виник у зв'язку із тим, що, на думку прокурора і позивачів, Договір є удаваним правочином, оскільки за своєю суттю є договором оренди майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, а плата за користування майном є не співрозмірною з платою за послуги зберігання за даним Договором. Крім того, зазначається, що з огляду на те, що передача спірного державного майна відбулась на підставі угоди, укладеної без участі Фонду державного майна України та без його дозволу, спірний договір укладено з порушенням вимог чинного законодавства, адже правомочною особою на укладення договору оренди державного майна є Фонд державного майна України, тому ДП «УКРРИБА» при укладенні Договору перевищило свою компетенцію як балансоутримувач майна. Також прокурор вважає, що оспорюваний Договір суперечить нормам законодавства, чинного на момент його укладення, зокрема, ст.ст. 256, 413 Цивільного кодексу Української РСР.

Посилаючись на приписи ст.ст. 215, 216, 235, 759, 936, 944, 946 Цивільного кодексу України та ст. 287 Господарського кодексу України заступник прокурора Чернігівської області і позивачі просять суд визнати Договір недійсним та зобов'язати ПрАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» повернути ДП «УКРРИБА» майно.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Суд першої інстанції вірно послався на ч. 4 п. 2.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 11 «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними», у якому визначено, що, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

З урахуванням наведених роз'яснень касаційної інстанції та п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, місцевий суд дійшов вірного висновку, що спірний Договір від 31.12.2003 № 1 має досліджуватися на предмет його відповідності в момент вчинення положенням Цивільного кодексу Української РСР, оскільки на момент вчинення оспорюваного правочину ЦК України від 16.01.2003 № 435-IV не набрав чинності.

Так, як вірно зазначив місцевий суд, ЦК УРСР не містив такої глави як зберігання, проте, його глава 36 регулювала відносини схову. Відповідно до ч. 1 ст. 413 ЦК УРСР за договором схову одна сторона (охоронець) зобов'язується зберігати майно, передане їй другою стороною, і повернути це майно в цілості. Частиною 3 названої статті передбачено, що договір схову вважається безоплатним, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 416 ЦК УРСР охоронець не вправі користуватися переданим йому на схов майном, якщо інше не передбачено договором.

Отже, виходячи з умов Договору зберігання від 31.12.2003 № 1, визначених пунктами 1.1, 2.2, 2.7, 3.1, колегія суддів робить такі висновки, що ПрАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» прийняло від ДП «УКРРИБА» державне майно, яке визначено в акті приймання-передачі від 31.12.2003 (додаток № 1 до Договору) і яким відповідач 2 має право користуватися, і за таке користування останній зобов'язаний здійснювати сплату на користь відповідача 1 в у встановлений термін, також за порушення вказаного терміну відповідач 2 несе відповідальність у вигляді пені. При цьому, колегія суддів бере до уваги той факт, що за умовами Договору не передбачена плата за зберігання майна.

Таким чином, проаналізувавши умови спірного Договору колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що вказана угода є удаваним правочином, оскільки за своїм правовим змістом фактично є довгостроковим договором оренди державного майна, виходячи з того, що основною ознакою спірного договору є користування майном за плату, а плата за користування майном є неспіврозмірною з платою за послуги зберігання (безоплатно) за Договором. Тобто користування майном за плату є кваліфікуючими ознаками оренди державного майна.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції констатує, що такі умови спірного Договору регулюють відносини оренди майна, а сам Договір вчинено з метою їх приховати.

Частиною 2 ст. 58 ЦК УРСР встановлено, що якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

Згідно зі ст.256 ЦК УРСР за договором майнового найму наймодавець зобов'язується надати наймачеві майно у тимчасове користування за плату. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 265 ЦК УРСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за користування майном.

Крім того, статтею 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», в редакції, чинній на момент вчинення оспорюваного правочину, встановлено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Так, ст. 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що орендодавцем є Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва - щодо цілісних майнових комплексів підприємств, їх структурних підрозділів та нерухомого майна, а також майна, що не увійшло до статутних фондів господарських товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), що є державною власністю, крім майна, що належить до майнового комплексу Національної академії наук України.

Пунктом 4 «Тимчасового положення про Фонд державного майна України», затвердженого Постановою Верховної Ради України від 07.07.1992 № 2558-ХП визначено, що основними завданнями Фонду є, зокрема, здійснення повноважень орендодавця майна державних підприємств і організацій, їх структурних підрозділів.

Зі встановленого вище вбачається, що передача спірного державного майна відбулася на підставі угоди, укладеної без участі Фонду та без його дозволу, то колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що спірний Договір укладено із порушенням вимог законодавства.

При цьому, колегія суддів відзначає, що наведене порушення законодавства потягнуло за собою порушення вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 04.10.1995 № 786 «Про методику розрахунку і порядок використання плати за оренду державного майна».

Так, пунктом 17 вказаної Методики встановлено, що у разі, коли орендодавцем є Фонд державного майна України чи його регіональне відділення, орендна плата за нерухоме майно державних підприємств спрямовується в розмірі 70 % до державного бюджету, 30 % державному підприємству, на балансі якого знаходиться орендоване майно.

Таким чином, недотримання вказаних норм законодавства спричинило збитки державі у розмірі не отриманої орендної плати, яка у випадку дотримання вимог законодавства з питань оренди та користування державним майном надходила б до Державного бюджету (Постанови ВГС України від 31.07.2012 у справі № 15/104-11, від 25.04.2012 у справі № 26/162-11, від 25.10.2012 у справі № 5002-23/5089-2011, від 26.09.2012 у справі № 3/258, від 16.01.2013 у справі № 14/140-11/10-12).

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що об'єкти спірного Договору (гідротехнічні споруди), які є об'єктами загальнодержавного значення і не підлягають приватизації, і, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та абз. 18 п. г) ч. 2 ст. 5 Закону України "Про приватизацію державного майна" не можуть бути об'єктами оренди.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦК УРСР недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі (ст. 45 ЦК УРСР).

Згідно з ч. 1 ст. 59 ЦК УРСР угода, визнана недійсною, вважається недійсною з моменту її укладення.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що позовна вимога прокурора, заявлена в інтересах позивачів, про визнання недійсним Договору, є законною і обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Поряд із вищевказаною вимогою прокурором заявлена вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння. З приводу наведеної вимоги колегія суддів зазначає наступне.

За приписами ч. 2 ст. 48 ЦК УРСР по недійсній угоді кожна з сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах, якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом.

Так як договір зберігання з правом користування від 31.12.2003 № 1/04 є недійсним, то ПрАТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» користується державним майном без достатньої правової підстави, а тому беззаперечно повинно повернути його власникові.

Відповідно до статуту ДП «УКРРИБА», це підприємство засноване на державній власності і підпорядковане Агентству. Майно підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання.

Таким чином, вимога прокурора про зобов'язання відповідача 2 повернути відповідачеві 1 орендоване державне майно є правомірною і такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, щодо посилань відповідача на те, що сторони спірного Договору уклали угоду від 30.12.2014, якою припинили дію оспорюваного правочину, колегія суддів зазначає, наступне.

Як вказано вище, колегія суддів дійшла висновку, що Договір зберігання державного майна від 31.12.2003 № 1/04 підлягає визнанню недійним, а відтак, в силу припису ч. 1 ст. 59 ЦК УРСР, вказаний правочин вважається недійсним з моменту його укладення. Тому угода від 30.12.2014 про припинення дії оспорюваного правочину є також недійсною, в силу того, що вона є похідною від основного правочину.

Отже, наведені твердження відповідача 2 та доводи, викладені у відзиві щодо: можливості пред'явлення вимог про повернення майна за недійсним правочином лише стороною такого договору; економічної доцільності в укладенні сторонами Договору саме договору зберігання, колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не спростовують вимог прокурора у даній справі.

Доводи відповідача 2 відносно того, що майно не могло бути предметом договору оренди на момент укладення спірного Договору в силу його стану його стану (необхідності виконання ремонтних робіт для нормальної роботи водогосподарських об'єктів, зносу і зміни властивостей у вигляді зменшення площі і глибини ставків внаслідок заростання надводною і підводною рослинністю), колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки зазначене не доводить неможливості функціонування вказаних об'єктів за призначенням (риборозведення і вирощування товарної риби), а вказує лише на утримання майна в неналежному стані внаслідок відсутності своєчасного ремонту і обслуговування та існування можливості усунення вказаних недоліків.

Також в обґрунтування своїх доводів, відповідач 2 посилається на результати інвентаризації земель, проведеної за дорученням Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області внаслідок чого ділянки, що обліковувалися під ставами загальною площею 237,6 га були виведені із складу земель водного фонду з причини їх обміління і зростання та переведені в іншу категорію земель (болота, чагарники, ліси, рілля, сіножаття, пасовища).

Колегія суддів наведені доводи до уваги не приймає, оскільки відсутні докази на підтвердження належності вказаних земель водного фонду щодо яких було здійснено інвентаризацію, саме до об'єктів, які є предметом спірного Договору у даній справі.

Щодо посилання відповідача 2 на сплив строків позовної давності, встановлених ст. 257 ЦК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Колегією суддів встановлено, що прокурор Чернігівської області дізнався про порушення відповідачами інтересів держави, шляхом вчинення ними оспорюваного правочину, 03 квітня 2014 року, що підтверджується відбитком штампу прокуратури (вх. № 12785вх.) на листі від 02.04.2014 № 02-03/372, яким заступник голови Чернігівської обласної ради повідомив прокурора про наслідки укладення спірного Договору у вигляді порушення державних інтересів через безоплатне використання відповідачем 2 гідротехнічних споруд та земель водного фонду.

Як вбачається з відбитку штампу господарського суду Чернігівської області на позові від 23.04.2014 № 05/3-18-14, за яким порушено провадження у даній справі, прокурор звернувся до суду 28 квітня 2014 року.

Виходячи з наведеного, прокурор Чернігівської області за результатами проведеної перевірки звернувся до господарського суду з позовом в межах визначених законом строків позовної давності.

Приймаючи дану постанову, за наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія враховує судову практику, яка викладена у постановах Вищого господарського суду України від 16.01.2013 у справі № 14/140-11/10-12, від 13.02.2013 у справі № 5024/2038/2011, від 28.01.2014 у справі № 5023/10687/11 (н.р. 5023/2153/11)-5011-7/364-2012 та від 28.10.2014 у справі № 927/608/14.

Згідно з ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Виходячи з викладеного, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського Чернігівської області від 20.01.2015 № 927/608/14 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга першого заступника прокурора Чернігівської області - задоволенню.

Щодо розподілу господарських витрат колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 49 ГПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч. 3 ст. 49 ГПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.п.1,2 п. 2. ч. 2 ст. 4 даного Закону за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору у розмірі 2 відсотки ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати.

Згідно з абз. 1 ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У пунктах 2.2.1., 2.10. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено, що судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях (у тому числі в зв'язку з вимогами, заснованими на приписах частини п'ятої статті 216, статті 1212 Цивільного кодексу України тощо), - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. У випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з пунктом 3 статті 6 Закону підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для розгляду позовних заяв зі спорів немайнового характеру.»

Згідно з п. 4.6. постанови Пленуму ВГСУ від 21.02.2013 № 7 приймаючи рішення зі справи, провадження в якій порушено за прокурора, господарський суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Стягнення відповідних сум судового збору здійснюється в доход державного бюджету України у розмірі, визначеному згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня того календарного року, в якому відповідна заява або скарга подавалася до суду."

Позовна заява прокурора до суду надійшла 28 квітня 2014 року.

Станом на 01 січня 2014 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1218,00 грн.

Згідно інформації прокуратури Чернігівської області від 27.05.2014 вих. № 05/3-18-14, за даними ДП «УКРРИБА» балансова вартість гідротехнічних споруд, які є предметом договору зберігання від 31.12.2003 та перебувають на балансі ДП «УКРРИБА», станом на 01.05.2014 складає 1621080,33 грн.

Відповідно до довідки ДП «УКРРИБА» станом на 01.05.2014 гідротехнічні споруди, які використовуються за договором № 1 від 31.12.2003 ПРаТ «ЧЕРНІГІВРИБГОСП», обліковуються на балансі ДП «УКРРИБА», а саме: кількість гідротехнічних споруд - 108, первісна вартість - 5721349,16 грн, балансова (залишкова вартість) - 1621080,33 грн.

Таким чином, судовий збір за подання позову немайнового характеру покладається на відповідачів порівну, тобто по 609,00 грн (1218/2), а за позов майнового характеру покладається судом на відповідача 2 в сумі 32421,60 грн, що складає 2 % від балансової (залишкової) вартості майна, що було предметом спірного Договору.

Аналогічним чином покладається на відповідачів судовий збір за подання прокурором апеляційної скарги за відповідними ставками, передбаченими п. 2.4 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Чернігівської області на рішення господарського Чернігівської області від 20.01.2015 № 927/608/14 задовольнити.

2. Рішення господарського суду Чернігівської області від 20.01.2015 № 927/608/14 скасувати та прийняти у справі нове рішення, яким позов першого заступника прокурора Чернігівської області задовольнити повністю.

3. Визнати недійсним договір зберігання з правом користування від 31.12.2003 № 1/04, який укладено між державним підприємством «УКРРИБА» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А; ідентифікаційний код 25592421) та відкритим акціонерним товариством «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» (14014, Чернігівська обл., Чернігівський район, с. Жавинка, вул. Дачна, буд. 7; ідентифікаційний код 00476820).

4. Зобов'язати приватне акціонерне товариство «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» (14014, Чернігівська обл., Чернігівський район, с. Жавинка, вул. Дачна, буд. 7; ідентифікаційний код 00476820) повернути державному підприємству «УКРРИБА» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А; ідентифікаційний код 25592421) майно, передане на підставі договору зберігання з правом користування від 31.12.2003 № 1/04, а саме: 108 гідротехнічних споруд:

- по Чернігівському риборозпліднику - 32 гідроспоруди:

виросний став № 1, інвентарний № 236;

виросний став № 2, інвентарний № 190;

виросний став № 3, інвентарний № 175;

виросний став № 4, інвентарний № 191;

виросний став № 5, інвентарний № 193;

виросний став № 6, інвентарний № 192;

виросний став № 7, інвентарний № 194;

виросний став № 8, інвентарний № 195;

виросний став № 9, інвентарний № 237;

виросний став № 10, інвентарний № 238;

виросний став № 11, інвентарний № 239;

виросний став № 12, інвентарний № 196;

скидний канал, інвентарний № 198;

обгорожувальна дамба, інвентарний № 199;

водопостачальний канал № 1, інвентарний № 247;

водопостачальний канал № 2, інвентарний № 248;

протиповінева споруда, інвентарний № 249;

зимувальні садки, інвентарний № 610 в кількості 7 штук;

став-охолоджувач, інвентарний № 197;

літньоматочний ставок № 1-2, інвентарний № 240, 241;

літньоматочний ставок № 1-2, інвентарний № 242, 243;

нерестові, перед нерестові, післяін'єкційні ставки, інвентарний № 244;

карантинний ставок № 1 і 2, інвентарний № 245, 246;

- по Мньовському риб цеху - 76 гідроспоруд:

виросний став № 1, інвентарний № 7;

виросний став № 2, інвентарний № 8;

виросний став № 3, інвентарний № 9;

виросний став № 4, інвентарний № 10;

зимувальний ставок № 1, інвентарний № 26;

зимувальний ставок № 2, інвентарний № 27;

зимувальний ставок № 3, інвентарний № 28;

зимувальний ставок № 4, інвентарний № 29;

зимувальний ставок № 5, інвентарний № 30;

зимувальний ставок № 6, інвентарний № 31;

зимувальний ставок № 7, інвентарний № 32;

зимувальний ставок № 8, інвентарний № 33;

зимувальний ставок № 9, інвентарний № 34;

зимувальний ставок № 10, інвентарний № 35;

зимувальний ставок № 11, інвентарний № 36;

зимувальний ставок № 12, інвентарний № 37;

зимувальний ставок № 13, інвентарний № 38;

зимувальний ставок № 14, інвентарний № 39;

живорибний садок № 1, інвентарний № 39;

живорибний садок № 2, інвентарний № 40;

карантинний садок № 1, інвентарний № 41;

карантинний садок № 2, інвентарний № 42;

літньоматочний ставок № 1-2, інвентарний № 43

літньоматочний ставок № 1-2, інвентарний № 44;

літньоматочний ставок № 1-2, інвентарний № 45;

літньоматочний ставок № 1-2, інвентарний № 46;

нерестовий ставок № 1, інвентарний № 47;

нерестовий ставок № 2, інвентарний № 48;

нерестовий ставок № 3, інвентарний № 49;

нерестовий ставок № 4, інвентарний № 50;

нерестовий ставок № 5, інвентарний № 51;

нерестовий ставок № 6, інвентарний № 52;

нерестовий ставок № 7, інвентарний № 53;

нерестовий ставок № 8, інвентарний № 54;

нерестовий ставок № 9, інвентарний № 55;

нерестовий ставок № 10, інвентарний № 56;

нерестовий ставок № 11, інвентарний № 57;

нерестовий ставок № 12, інвентарний № 58;

нерестовий ставок № 13, інвентарний № 59;

нерестовий ставок № 14, інвентарний № 60;

нерестовий ставок № 15, інвентарний № 61;

нерестовий ставок № 16, інвентарний № 62;

нерестовий ставок № 17, інвентарний № 63;

нерестовий ставок № 18, інвентарний № 64;

нерестовий ставок № 19, інвентарний № 65;

нерестовий ставок № 20, інвентарний № 66;

нерестовий ставок № 21, інвентарний № 67;

нерестовий ставок № 22, інвентарний № 68;

нерестовий ставок № 23, інвентарний № 69;

нерестовий ставок № 24, інвентарний № 70;

нерестовий ставок № 25, інвентарний № 71;

нерестовий ставок № 26, інвентарний № 72;

нерестовий ставок № 27, інвентарний № 73;

нерестовий ставок № 28, інвентарний № 74;

нерестовий ставок № 29, інвентарний № 75;

нерестовий ставок № 30, інвентарний № 76;

нерестовий ставок № 31, інвентарний № 77;

нерестовий ставок № 32, інвентарний № 78;

нерестовий ставок № 33, інвентарний № 79;

нерестовий ставок № 34, інвентарний № 80;

нерестовий ставок № 35, інвентарний № 81;

головний водопостачальний канал, інвентарний № 11;

водопостачальний став, інвентарний № 12;

резервний став, інвентарний № 14;

нагульний став № 4, інвентарний № 23;

нагульний став № 5, інвентарний № 24;

нагульний став № 6, інвентарний № 25;

нагульний став № 7, інвентарний № 121;

нагульний став № 8, інвентарний № 122;

нагульний став № 9, інвентарний № 123;

нагульний став № 2, інвентарний № 125;

нагульний став № 3, інвентарний № 126;

підводячий канал 0,75 км, інвентарний № 128;

канал водопостачальний 3900 м, інвентарний № 136;

насосна станція прямоточна водопостачальна, інвентарний № 137;

насосна станція нагульний став, інвентарний № 143.

5. Стягнути з державного підприємства «УКРРИБА» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А; ідентифікаційний код 25592421) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання позову в сумі 609,00 (шістсот дев'ять) грн 00 коп.

6. Стягнути з приватного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» (14014, Чернігівська обл., Чернігівський район, с. Жавинка, вул. Дачна, буд. 7; ідентифікаційний код 00476820) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання позову в сумі 33030,60 (тридцять три тисячі тридцять) грн 60 коп.

7. Стягнути з державного підприємства «УКРРИБА» (04050, м. Київ, вул. Тургенєвська, буд. 82-А; ідентифікаційний код 25592421) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 304,50 (триста чотири) грн 50 коп.

8. Стягнути з приватного акціонерного товариства «ЧЕРНІГІВРИБГОСП» (14014, Чернігівська обл., Чернігівський район, с. Жавинка, вул. Дачна, буд. 7; ідентифікаційний код 00476820) в дохід Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 16515,30 (шістнадцять тисяч п'ятсот п'ятнадцять) грн 30 коп.

9. Видачу наказів доручити господарського суду міста Києва.

10. Матеріали справи № 927/608/14 повернути до господарського суду Чернігівської області.

11. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич