ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р.Справа № 922/2307/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Лук'яненко Ю.Ю.

розглянувши справу

за позовом Приватного підприємства фірма "Мрія - 94", м. Харків
до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Алба груп Україна", м. Харків , відповідача 2: Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", м. Київ
про перерахування коштів
за участю представників сторін:

від позивача: Ковкін О.В. (дов. № 87 від 30.03.2015 року);

від відповідача 1: не з'явився;

від відповідача 2: Мизиненко І.О. (дов. № 819 від 28.04.2015 року).

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство фірма "Мрія - 94" (позивач) звернулась до господарського суду Харківської області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Алба груп Україна" (відповідача 1) та до публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (відповідача 2) про стягнення з відповідача 1 на користь позивача грошові кошти у розмірі 100,00 грн. та забов'язання відповідача 2 перерахувати з рахунка № 3901 Приватного підприємства фірма "Мрія-94" на користь "Українсько-болгарського товариства з обмеженою відповідальністю "Пірана" грошові кошти у розмірі 169 222,00 грн. на його розрахунковий рахунок "6100. А також просить розподілити судові витрати у відповідності до чинного законодавства.

Позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача 2 перерахувати грошові кошти у розмірі 169 222,00 грн. обґрунтовані невиконанням відповідачем 2 своїх зобов'язань, визначених п. 3.2.2 Договору №19084 про відкриття банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування від 15.02.2007 року, укладеного між Приватною фірмою "Мрія - 94" та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит". Щодо стягнення з відповідача 1 грошових коштів у розмірі 100,00 грн. позовні вимоги вмотивовані укладенням між позивачем та відповідачем 1 договору поруки від 10.12.2014 року, згідно умов якого останній несе солідарну відповідальність перед позивачем за виконання всіх зобов'язань відповідача 2 по договору №19084 від 15.02.2007 року. Розмір поруки за виконання зобов'язань відповідачем 2 згідно основного договору складає 100,00 грн.

Ухвалою від 10.04.2015 року порушено провадження по справі та призначено її до розгляду у судововму засіданні на 18.05.2015 року.

У межах строків, передбачених ст. 69 ГПК України та на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався з 21.04.2015 року до 19.05.2015 року та з 19.05.2015 року до 25.05.2015 року.

19.05.2015 року позивачем через канцелярію суду надано письмові пояснення щодо відзиву відповідача 2 на позовну заяву.

20.05.2015 року через канцелярію суду від відповідача 1 надійшла заява про визнання позову (вх. №20642) у якій останній у повному обсязі визнав позовні вимоги та просив суд проводити розгляд справи за відсутності його представника.

Судом задоволено клопотання відповідача 1 про розгляд справи за його відсутності.

Судом досліджено надані учасниками судового процесу документи та долучено їх до матеріалів справи.

Представник позивача у судове засідання 25.05.205 року з'явився, підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

У судовому засіданні 25.05.2015 року представник відповідача 2 проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві та просив у задоволенні позову відмовити.

Враховуючи викладене, а також достатність часу, наданого сторонам для підготовки до судового засідання та надання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у нійі матеріалами.

Згідно із статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 25.05.2015 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

15.02.2007 р. між Приватним підприємством "Мрія-94" (позивач) та Публічним акціонерним товариством "Банк "Фінанси та Кредит" (відповідач) було укладено договір № 19084 відкриття банківського рахунку на розрахунково - касове обслуговування (Договір), за умовами якого банк відкриває клієнту поточний рахунок у національній валюті №4980 та зобов'язується здійснювати розрахунково - касове обслуговування, а клієнт зобов'язаний оплачувати послуги банку згідно тарифів банку в порядку і на умовах, визначених Договором.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє протягом невизначеного строку (п. 8.1. договору)

Пунктом 3.2.1 Договору визначено, що клієнт має право самостійно розпоряджатися коштами на рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

За змістом п. 3.3.2 договору, банк зобов'язаний вести комплексне розрахунково - касове обслуговування клієнта та виконувати за його дорученням усі розрахункові, касові й інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Банк може виконувати платіжні доручення клієнтів з урахуванням сум, що надходять на рахунки клієнтів протягом операційного дня (поточні надходження), згідно до установлених тарифів банку.

Пунктом 3.3.4 Договору встановлений обов'язок банку своєчасно зараховувати грошові кошти на рахунок клієнта.

30.03.2015р. позивачем до відповідача в операційний час подано платіжне доручення №184 від 30.03.2015р. та відповідний лист згідно яких клієнтом надано банку розпорядження про перерахування коштів в розмірі 169 322,00 грн. На рахунок Українсько - Болгарського ТОВ «Пірана», шляхом перерахуваня з рахунка №3901 Приватного підприємства фірма «Мрія-94»на користь Українсько-болгарського Товариства з обмеженою відповідальністю «Пірана»відповідної суми коштів на його розрахунковий рахунок №6100 в АТ«УкрСиббанк», МФО 351005, (а.с. 17).

Суд звертає увагу на те, що відповідачем були прийняті вказані платіжні доручення до виконання, що підтверджується відповідною відміткою банку.

Проте, як зазначає позивач, банком зазначений платіж не було виконано, чим було порушено умови п.3.2.2 Договору № 19084 відкриття банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування від 15.02.2007р., яким передбачено, що банк зобов'язаний вести комплексне розрахунково-касове обслуговування Клієнта та виконуватиза його дорученням усі розрахункові, касові та інші операції.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень статті 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувані розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

В статті 1073 ЦК України закріплені правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта: у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно статті 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. 5 статті 341 Господарського кодексу України установи банків забезпечують розрахунки відповідно до законодавства та вимог клієнта, на умовах договору на розрахункове обслуговування.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даною виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового оборот), якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Відповідно до ч. 3 цієї норми банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до статті 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Згідно п. 8.1 ст. 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Вищевикладене свідчить про порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань за Договором № 19084 від 15.02.2007р. та норм чинного законодавства щодо невиконання платіжного доручення позивача № №184 від від 30.03.2015р на суму 169 311,00 грн.

Крім того, згідно матеріалів справи, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «АЛБА ГРУП УКРАЇНА» було укладено договір поруки від 10.12.2014р., згідно умов якого,поручитель зобов'язався нести солідарну відповідальність перед позивачем за виконання всіх зобов'язань Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» згідно Договору № 19084 відкриття банківського рахунку на розрахунково-касове обслуговування від 15.02.2007р. (Основний Договір).

Згідно п.4.1 поручитель відповідає перед Кредитором (ППФ «Мрія-94») за виконання зобов'язання Боржником, згідно Основного Договору у сумі, що дорівнює 100,00 (сто) грн., а також за відшкодування Кредитору збитків та сплату неустойки.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач 1 у повному обсязі визнає позовні вимоги у зв'язку з порушенням відповідачем 2 своїх зобов'язань перед позивачем. Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 1 грошових коштів в сумі 100,00 грн. підлягають задоволенню.

Враховуючи те, що відповідач 2 не перерахував кошти отримувачу, визначеному позивачем у платіжному дорученні № 184 від 30.03.2015 року, суд вважає, що позивачем правомірно заявлена вимога про перерахування банком коштів з рахунку позивача на рахунок Українсько - Болгарського ТОВ «Пірана» у розмірі 169 222,00 грн.

Щодо посилань відповідача 2 про порушення об'єднення позовних вимог, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 58 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано кілька вимог, зв'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. З наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що зобов'язання відповідача 1 та відповідача 2 об'єднано зв'язаними між собою підставами виникнення, зокрема, відповідальність відповідача 1 безпосередньо залежить від наявності порушення відповідачем 2 умов основного договору № 19084 від 15.02.2007 року. Таким чином, суд відхиляє заперечення відповідача 2, як необгрунтовані та безпідставні.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги нормативно та документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Пунктом 2.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" встановлено, що Статтею 55 ГПК передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошей і про витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається за приписом підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону.

Оскільки вимоги про перерахування коштів відносяться до вимог майнового характеру, то судом здійсненно розподілення судових витрат у відповідності до ст. 49 ГПК України. Тому витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на відповідачів пропорційно розміру задоволених вимог .

Керуючись ст. ст. 1, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Зобов'язати публічне акціонерне товариство "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, , МФО 300131) перерахувати з рахунку №3901 Приватного підприємства фірма «Мрія-94» на користь Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пірана» (61080, м.Харків, Естакадний вїзд, 3-А, р/р 6100 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) грошові кошти в сумі 169 222,00 грн.

Стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, , МФО 300131) на користь Приватного підприємства фірма «Мрія-94» (61121, м. Харків, вул. Тимурівців, 29-Б, кв.77, р/р 4980 в АТ «Банк "Фінанси та Кредит», МФО 300131, ) 3384,44 грн. судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алба Груп Україна» (61058,м.Харків, вул. Сумська, 53, р/р 0239 в АТ «Піреус Банк МКБ» МФО 300658, ) на користь Українсько-Болгарського товариства з обмеженою відповідальністю «Пірана» (61080, м.Харків, Естакадний вїзд, 3-А, р/р 6100 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) грошові кошти в сумі 100,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Алба Груп Україна» (61058,м.Харків, вул.. Сумська, 53, р/р 0239 в АТ «Піреус Банк МКБ» МФО 300658, ) на користь Приватного підприємства фірма «Мрія-94» (61121, м. Харків, вул. Тимурівців, 29-Б, кв.77, р/р 4980 в АТ «Банк "Фінанси та Кредит», МФО 300131, ) 2,00 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного господарського суду через господарський суд Харківської області.

Повний текст рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя О.О. Ємельянова