РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/9946/15
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові традиції" про стягнення 309 446,66 грн., за участю представників позивача - Буковського В.М., довіреність №01-11/2013 від 01.11.2013 року, відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2015 року до господарського суду м. Києва звернувся позивач з позовом до відповідача про стягнення основного боргу у розмірі 292 547,06 грн., інфляційних втрат у розмірі 15 504,99 грн. та 3% річних у розмірі 1 394,61 грн. у зв'язку з неналежним виконанням останнім взятих на себе зобов'язань з оплати вартості поставленого товару за договором поставки №116 від 01.08.2013 року.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2015 року порушено провадження у справі та призначено до розгляду на 25.05.2015 року.

25.05.2015 року відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позов не надав, про час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином відповідно до вимог ст. 64 ГПК України.

Враховуючи те, що нез'явлення представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов у відсутності представника відповідача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.08.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові традиції" (покупець) було укладено договір поставки №116, за умовами якого постачальник зобов'язується систематично доставляти і передавати на умовах та встановлені цим договором строки продовольчу та (або) непродовольчу продукцію (товар) у власність покупця, а покупець зобов'язується приймати товар у власність і оплачувати його на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Оплата здійснюється покупцем в національній грошовій одиниці України через 14 календарних днів за поставлений товар (п. 5.8. договору).

Поясненнями позивача, видатковими накладними, перелік яких зазначено в позовній заяві, та які містяться в матеріалах справи, стверджується факт поставки позивачем відповідачу товару на загальну суму 1 197 977,04 грн.

Отже, позивач виконав взяті на себе зобов'язання за договором з поставки товару відповідачу, а відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання з оплати отриманого товару та має перед позивачем заборгованість у сумі 292 547,06 грн., з урахуванням сум повернутого товару та часткової оплати, що також підтверджується актом звірки взаємних розрахунків станом за період: лютий 2015 р., який підписаний уповноваженими представниками обох сторін та міститься в матеріалах справи.

16.01.2015 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога-претензія щодо погашення основного боргу, яка була отримана відповідачем 29.01.2015 року

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Ст.ст. 525, 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню на суму 292 547,06 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з цим, позов в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат обґрунтований та підлягає задоволенню 3% річних у розмірі 1 394,61 грн. та інфляційних втрат у розмірі 15 504,99 грн. за розрахунком позивача, який здійснено у відповідності до умов договору та вимог закону.

Судові витрати відповідно до вимог статті 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українські продуктові традиції" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе/Бастіонна, буд.1/2; код 38451148) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хлібодар" (33009, м. Рівне, вул. Біла, буд. 35; код 32358874) 292 547 (двісті дев'яносто дві тисячі п'ятсот сорок сім) грн. 06 коп. основного боргу, 15 504 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот чотири) грн. 99 коп. інфляційних втрат, 1 394 (одна тисяча триста дев'яносто чотири) грн. 61 коп. 3% річних та 6 188 (шість тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 94 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 02.06.2015р.

Суддя С.О. Чебикіна