номер провадження справи 20/113/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 Справа № 908/2771/15

За позовом Приватного підприємства "Олнайт" (87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гугеля, буд. 12)

до відповідача: Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Карла Лібкнехта, буд. 177а)

про визнання робіт повністю виконаними у квітні 2014 р., стягнення заборгованості в сумі 2227948,24 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - Балашов Ю.В. (дов. б/н від 15.01.2015 р.);

Від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про визнання робіт повністю виконаними у квітні 2014 р. та акту виконаних робіт таким, що повинен був бути підписаним у квітні 2014 р., а роботи такими, що підлягають оплаті до 20.05.2014 р., стягнення заборгованості в сумі 2227948,24 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 24.04.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2771/15, справі присвоєно номер провадження 20/113/15, справу призначено до розгляду на 14.05.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладався на 03.06.2015 р.

03.06.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, з урахуванням письмового пояснення, яке надійшло до суду 12.05.2015 р., просить визнати роботи повністю виконаними у квітні 2014 р. та акт виконаних робіт таким, що повинен був бути підписаним у квітні 2014 р., а роботи такими, що підлягають оплаті до 20.05.2014 р., стягнути заборгованість в сумі 2227948,24 грн. Позовні вимоги мотивовані слідуючими обставинами. На виконання договору підряду № 15-13-305т від 07.06.2013 р. позивач у 2013 р. виконав першу частину робіт, яка заактована та оплачена на загальну суму 163494,76 грн. 20.09.2013 р. була отримана передплата в сумі 557544,81 грн., однак ці кошти не були повністю використані у 2013 р., тому залишок був повернутий відповідачу 27.12.2013 р. - 20000,00 грн., 30.12.2013 р. - 224050,05 грн. та 15000,00 грн. Друга частина робіт, з 01.01.2014 р. до повного виконання зобов'язань, виконана у квітні 2014 р., що підтверджується актом приймання-передачі (повернення) технічної документації, актами скритих робіт, актами випробування обладнання, листами. Не зважаючи на те, що роботи були виконані у квітні 2014 р. та передані на підпис відповідачу 22.04.2014 р., акти форми КБ-2в та довідки КБ-3 підписані не були. Після тривалої переписки у відповідача змінився керівник та 06.10.2014 р. супровідним листом були повернуті документи для заміни керівника. Після змін 23.10.2014 р. направлено відповідачу новий пакет документів. 04.12.2014 р. відповідачем були надіслані на підпис додаткові угоди №№ 1,2 про продовження дії договору та зміну місцезнаходження та банківські реквізити. 18.12.2014 р. відповідач підписав акт форми КБ-2в та довідку КБ-3, листом від 26.09.2014р. підтвердив повне виконання позивачем зобов'язань по договору. За 2014 рік було виконано робіт на 1684256,43 грн., що є заборгованістю з травня 2014 р. Враховуючи, що підписання акту КБ-2в повинно було відбутись наприкінці квітня - строк на сплату виконаних робіт сплив 20.05.2014 р. (п. 14.1 договору). Таким чином, загальна сума боргу становить: період прострочення зобов'язання з 20.05.2014р. по 31.03.2015 р. (314 днів, сума боргу 1684256,43 грн.), 3% річних - 43467,66 грн., індекс інфляції - 500224,15 грн. Позов обґрунтовано ст.ст. 525, 526, 530, 536, 549, 625, 692 ЦК України.

Відповідач у судові засідання не з'являвся. На електронну адресу суду 14.05.2015 р. від відповідача надійшло письмове клопотання (вих. № 03/02/608 від 14.05.2015 р.) про розгляд справи без присутності представника відповідача за наявними матеріалами у справі. Із супровідним листом від 27.05.2015 р. № 05/789 копія зазначеного клопотання надійшла до суду поштою 02.06.2015 р.

14.05.2015 р. на електронну адресу суду від відповідача надійшов письмовий відзив (вих. № 03/02/606 від 14.05.2015 р.), в якому зазначено про незгоду відповідача з позовними вимогами з наступних підстав. Додатковою угодою № 1 від 26.11.2014 р. строк дії договору № 15-13-305т було продовжено до 31.12.2015 р., а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання. У позивача згідно з умов договору (п. 13.1) немає права на грошові вимоги до відповідача, сплата за виконані роботи залежить лише від фінансування з боку обласного бюджету. До початку виконання робіт позивачем отримано аванс у розмірі 30% від вартості обсягу робіт в сумі 557544,81 грн. У зв'язку з тим, що позивачем не виконано необхідний обсяг робіт на отриману суму, залишок отриманого авансу був повернутий відповідачу. Акт був підписаний сторонами 18.12.2014 р. при відсутності жодних зауважень зі сторони позивача. Тобто, право на одержання сплати за виконані роботи позивач має лише після цієї дати. Відповідач подав заявку на фінансування об'єктів станом на 26.12.2014р. на суму 1684256,43 грн. На даний час вказана сума включена до Програми економічного і соціального розвитку Донецької області на 2015 рік. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

03.06.2015 р. через канцелярію суду від позивача надійшло письмове заперечення на відзив, в якому зазначено, що згідно з додатків №№ 2, 3 фінансування проекту повинно було розпочатись у червні 2013 р. та повністю профінансовано до кінця 2013 р., а відповідач розпочав фінансування з запізненням 20.09.2013 р. Фактичне виконання робіт було здійснено у квітні 2014 р., що підтверджується актами скритих робіт; супровідним листом з описом переданих на підпис документів, та отриманих відповідачем 22.04.2014 р.; поверненням пакету документів № 15/вх.7-366-14 від 06.10.2014р.; листом № 18/1577 від 26.09.2014 р., яким відповідач підтверджує повне виконання позивачем всіх зобов'язань за договором. Випробування були проведені у березні та квітні 2014 р., про що свідчать підписи та печатки контролюючих органів в актах за квітень 2014 р., та відповідач відразу розпочав використовувати реконструйований об'єкт. Будь-яких листів з боку відповідача про призупинення фінансування або про призупинення виконання робіт не було. Звертає увагу, що акти були підписані у грудні 2014р., а Програма, на яку посилається відповідач, датована 30.03.2015 р. Вважає, що відповідно до ст. 886 ЦК України, відповідач не довів, що порушення договору сталося не з його вини, наполягає на задоволенні позову.

Суд визнав можливим на підставі ст. 75 ГПК України розглянути справу у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглядалися в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

07.06.2013 р. між Приватним підприємством «Олнайт» (підрядник, позивач у справі) та Комунальним підприємством «Компанія «Вода Донбасу» (замовник, відповідач у справі) укладено договір № 15-13-305т, відповідно до умов якого підрядник зобов'язався у 2013 році виконати роботи, зазначені в проектній документації, затвердженій у встановленому порядку, а замовник зобов'язався прийняти і оплатити роботи по об'єкту: «Реконструкція КНС № 6 із заміною насосного обладнання м. Димитров» (далі - об'єкт). Місцем виконання робіт є с. Рівне, м. Димитрів, каналізаційна насосна станція № 6 (п.п. 1.1, 1.2).

Відповідно до п. 1.3 склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання підрядникові, визначені договірною ціною та кошторисною документацією (додаток № 1 до договору).

Підрядник розпочне виконання робіт 10.06.2013 р. і завершить виконання робіт 31.08.2013 р. У випадку не отримання або отримання не в повному обсязі фінансування витрат замовника у 2013 році, строк закінчення виконання робіт може бути перенесений підрядником до моменту отримання фінансування замовником, враховуючи вимоги п. 4 ч. 5 ст. 40 Закону України «Про здійснення державних закупівель». Початок та закінчення робіт визначається календарним графіком виконання робіт (додаток № 2) (п. 2.1 в редакції додаткової угоди № 1 від 30.08.2013 р., п. 2.2).

Згідно з п. 3.1 договірна ціна договору, яка визначається на підставі проектної документації, є динамічною і становить 1858482,73 грн., в т.ч. ПДВ 309747,12 грн., у т.ч. ціна за обладнання з ПДВ 1540871,53 грн. та ціна за виконання робіт з ПДВ 317611,20 грн.

За умовами п.п. 14.1, 14.2 оплата вартості виконаних робіт здійснюється при наявності фінансування на підставі підписаних замовником актів виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3 та актів приймання-передавання змонтованого обладнання за фактично виконані обсяги робіт, протягом 15 банківських днів із моменту їх підписання обома сторонами. До початку виконання робіт замовник перераховує підрядникові аванс у розмірі 30% вартості річного обсягу робіт на придбання і постачання необхідних для виконання робіт матеріалів, конструкцій, виробів, що складає 557544,81 грн. від обсягу коштів місцевого бюджету. Підрядник зобов'язується протягом 3 місяців використати отриманий аванс, невикористані суми авансу повертаються замовнику.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2015 р., а в частині фінансових розрахунків - до повного їх виконання (п. 21.1 договору в редакції додаткової угоди № 1 від 26.11.2014 р.).

Сторонами були підписані додатки до договору: календарний графік виконання робіт та план фінансування робіт.

16.10.2013 р. відповідачем перераховано позивачу суму 557544,81 грн. авансу за договором. 27.12.2013 р. та 30.12.2013 р. позивач повернув відповідачу суми 20000,00 грн., 224050,05 грн., 15000,00 грн. невикористаного авансу.

26.12.2013 р. між сторонами була підписана довідка про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. форми № КБ-3 на суму 163494,76 грн., акт № 563 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2013 р. форми № КБ-2в та акт № 563-1 вартості змонтованого обладнання, придбаного виконавцем робіт.

Посилаючись на наявність боргу за договором підряду № 15-13-305т, позивач звернувся до господарського суду Запорізької області із позовною заявою, за якою порушено провадження у даній справі.

Частиною 2 ст. 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням КП «Компанія «Вода Донбасу» (відповідача) є м. Маріуполь Донецької області. Відповідно, справа за позовом до КП «Компанія «Вода Донбасу» стосовно виконання договору № 15-13-305т від 07.06.2013 р. підсудна господарському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області.

Таким чином, справа за позовом ПП «Олнайт» до КП «Компанія «Вода Донбасу» станом на день надходження позовної заяви та порушення провадження у справі підсудна господарському суду Запорізької області.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню на наступних підставах.

Відповідно до ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення зобов'язань (цивільних прав та обов'язків) є, зокрема, договір. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

За своєю правовою природою договір № 15-13-305т, укладений між сторонами у справі, є договором будівельного підряду.

Згідно зі статтею 857 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Обґрунтовуючи позов фактичним виконанням частини робіт за договором у квітні 2014 р., позивач просить визнати роботи повністю виконаними у квітні 2014 року, та акт виконаних робіт як такий, що повинен був бути підписаним у квітні 2014 р., а роботи такими, що підлягають оплаті до 20.05.2014 р.

Як слідує з матеріалів справи, між сторонами 18.12.2014 р. підписані довідка форми КБ-3 про вартість виконаних будівельних робіт за грудень 2014 р. за договором № 15-13-305т на суму 1684256,43 грн., акт № 3 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 р. форми № КБ-2в на суму 256601,44 грн. та акт № 3/1 вартості обладнання, придбаного виконавцем робіт на суму 1189712,49 грн. Довідка та акти підписані керівниками підприємств, підписи яких скріплені круглими печатками.

Статтею 882 ЦК України врегульовано порядок передання та прийняття робіт. Відповідно до приписів даної статті замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов'язаний негайно розпочати їх прийняття. Замовник організовує та здійснює прийняття робіт за свій рахунок, якщо інше не встановлено договором. У прийнятті робіт мають брати участь представники органів державної влади та органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених законом або іншими нормативно-правовими актами. Замовник, який попередньо прийняв окремі етапи робіт, несе ризик їх знищення або пошкодження не з вини підрядника, у тому числі й у випадках, коли договором будівельного підряду передбачено виконання робіт на ризик підрядника. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Прийняття робіт може здійснюватися після попереднього випробування, якщо це передбачено договором будівельного підряду або випливає з характеру робіт. У цьому випадку прийняття робіт може здійснюватися лише у разі позитивного результату попереднього випробування. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою.

Відповідно до п. 15.1 договору № 15-13-305т приймання-передача закінчених робіт буде здійснюватися відповідно до вимог Загальних умов та інших нормативних актів, які регламентують прийняття закінченого об'єкту в експлуатацію.

Загальними умовами укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 № 668, визначено, що документами про виконання договору підряду є документи про хід виконання договору підряду, відповідність робіт і матеріальних ресурсів нормативним вимогам та здійснення контролю за виконанням договірних зобов'язань (журнали виконання робіт, акти та довідки про виконані роботи, акти на приховані роботи та конструкції, паспорти, сертифікати, акти на випробування устаткування, журнали авторського нагляду, матеріали перевірок тощо), а закінченими роботами - роботи, виконані підрядником відповідно до договору підряду, проектної та кошторисної документації.

Актом приймання-передачі технічної документації від 10.04.2014р. вих. № 280 позивач передав відповідачу сертифікати, листи, керівництва.

Як слідує з матеріалів справи, між сторонами велося листування з приводу підписання актів виконаних робіт за договором. Листом від 02.10.2014 р. № 658 (отриманий відповідачем 02.10.2014 р.) позивач просив повернути передані 22.04.2014 р. документи за договором, підписані представниками підрядника, тех.нагляду, експлуатаційною організацією. Відповідно до опису від 22.04.2014 р. позивач передав відповідачу, зокрема, довідку про вартість виконаних будівельних робіт, акти №№ 3, 3/1.

Відповідно до листа від 26.09.2014 р. № 18/1577, отриманого позивачем 23.10.2014 р., відповідач підтверджував повне виконання позивачем всіх зобов'язань по договору, зазначав, що в зв'язку з відсутністю розпорядження Донецької облдержадміністрації про витрачання коштів фонду охорони навколишнього природного середовища у 2014 р. відповідач не має законних підстав для підписання актів виконаних робіт та їх реєстрації в органах державної казначейської служби.

Листом від 06.10.2014 р. № 15/вх7-366-14 відповідач на запит позивача (лист від 02.10.2014 р. № 658) направив раніш надані документи. Відповідно до пояснень представника позивача акти були повернуті для заміни в них керівника підприємства відповідача.

Листом від 23.10.2014 р. № 688 (отриманий відповідачем 24.10.2014 р.) позивач направив відповідачу для подальшого оформлення акти виконаних робіт по договору, просив повернути підписаний екземпляр.

Таким чином, довідка форми КБ-3 та акт форми КБ-2в за грудень 2014 р. фактично підписані сторонами 18.12.2014 р., що сторонами не заперечується.

Посилання позивача на акти на закриття прихованих робіт, акт манометричного (пневматичного) випробування внутрішніх систем холодного та гарячого водопостачання на герметичність, акт індивідуального випробування обладнання (насосів), які складені в період до квітня 2014 р. судом в якості доказу повного виконання робіт у квітні 2014р. до уваги не беруться, оскільки свідчать про виконання певних видів (етапів) робіт.

У разі відмови замовника прийняти виконані роботи позивач (підрядник) мав право, відповідно до приписів ст. 882 ЦК, в односторонньому порядку підписати акти з відміткою в акті про відмову від підписання акту відповідачем та звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості і заявити клопотання про призначення судової експертизи, чи з позовом про зобов'язання відповідача прийняти виконані роботи. Доказів такого звернення до суду позивач суду не надав. Суд також бере до уваги, що сторонами 18.12.2014 р. підписані довідка форми КБ-3 та акт форми КБ-2в за грудень 2014 р., а не за квітень 2014 р., як наполягає позивач.

Суд також вважає за необхідне зауважити, що фактично за своїм змістом вимога позивача в цій частині є вимогою встановити факт. Між тим, статтею 1 Господарського процесуального кодексу України встановлено право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. Із змісту ст. 12 ГПК України слідує, що господарський суд розглядає спори. Факт може встановлюватися господарським судом лише при існуванні та розгляді між сторонами договору спору про право цивільне. Його встановлення є елементом оцінки фактичних обставин справи та обгрунтованості вимог у разі виникнення спору між сторонами, зокрема, щодо стягнення заборгованості, і не може самостійно розглядатися в окремій справі.

Таким чином, в задоволенні позовної вимоги про визнання роботи повністю виконаною у квітні 2014 року, та акту виконаних робіт як такого, що повинен був бути підписаним у квітні 2014 р., а роботи такими, що підлягають оплаті до 20.05.2014 р., судом відмовляється повністю.

Позивач заявив також позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 2227948,24 грн., яка складається з основного боргу в сумі 1684256,43 грн., 43467,66 грн. - 3% річних, 500224,15 грн. індексу інфляції.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст. 193 Господарського кодексу України.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Сторонами у договорі підряду № 15-13-305т встановлено порядок проведення розрахунків за виконані роботи. Відповідно до п. 14.1 оплата вартості виконаних робіт здійснюється при наявності фінансування на підставі підписаних замовником актів виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3 та актів приймання-передавання змонтованого обладнання за фактично виконані обсяги робіт, протягом 15 банківських днів із моменту їх підписання обома сторонами.

Відповідно, сторони визначили, що підставою оплати робіт є підписані сторонами акти виконаних робіт форми КБ-2в, КБ-3 та акти приймання-передавання змонтованого обладнання за фактично виконані обсяги робіт.

Суд вважає встановленим факт підписання сторонами довідки форми КБ-3 та акту форми КБ-2в за грудень 2014 р. -18.12.2014р., що по суті підтверджено сторонами. Сума виконаних робіт склала 1684256,43 грн.

Згідно з п. 4.2.3 договору замовник зобов'язався оплатити виконані роботи.

Відповідач наявність у нього заборгованості перед позивачем не оспорив. Сума боргу 1684256,43 грн. підтверджена також письмовим відзивом відповідача.

Таким чином, позовна вимога щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1684256,43 грн. основного боргу, який виник за договором підряду № 15-13-305т від 07.06.2013 р., є доведеною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача спростовуються наведеним нижче. Відповідач зазначає, що у позивача не має права на грошові вимоги до відповідача, оскільки згідно з п. 13.1 договору фінансування робіт здійснюється тільки за рахунок коштів обласного бюджету. Сплата за виконані роботи по договору залежить лише від фінансування з боку обласного бюджету. На даний час сума 1684256,43 грн. включена до Програми економічного і соціального розвитку Донецької області на 2015 рік, що затверджена розпорядженням голови облдержадміністрації.

Відповідно до Статуту КП «Компанія «Вода Донбасу» (п. 3.1), затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної ради від 28.08.2007 р. № 98р, комунальне підприємство, як самостійний цілісний господарчий суб'єкт, створене з метою отримання прибутку. Органом управління підприємством є Донецька обласна рада (п. 1.4). КП «Компанія «Вода Донбасу» внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців як юридичну особу з ідентифікаційним кодом 00191678.

Таким чином, при задоволенні позову, стягнення проводиться з відповідача як юридичної особи і сторони договору. Відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація; юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства. Виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно, стягнення боргу за рішенням суду не залежить від обласної цільової Програми економічного і соціального розвитку Донецької області, на яку міститься посилання в письмовому відзиві відповідача, а також від грошових надходжень із бюджету. Суд зазначає, що відповідач не був позбавлений можливості зменшити обсяги закупівлі робіт залежно від реального фінансування видатків, як встановлено п. 1.5 договору № 15-13-305т. Відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України, не може бути підставою для звільнення замовника від обов'язку оплати відповідних робіт та звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (п. 5 Оглядового листа Вищого господарського суду України від 18.02.2013 р. № 01-06/374/2013).

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача суми 43467,66 грн. 3% річних за період з 20.05.2014 р. по 31.03.2015 р. та суми 500224,15 грн. індексу інфляції.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань на суму боргу та річних процентів є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошей внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваних ним грошових коштів, належних до сплати кредитору.

Суд вважає встановленим факт несвоєчасного виконання відповідачем грошового зобов'язання, вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних заявлені позивачем правомірно.

Акти форми КБ-2в та довідка форми КБ-3 підписані сторонами 18.12.2014 р., відповідно, останнім днем виконання зобов'язання з оплати виконаних робіт є 12.01.2015 р. (п'ятнадцятий банківський день, п. 14.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» щодо нарахування втрат від інфляції вказано, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 1.12 даної постанови Пленуму з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Здійснивши перерахунок інфляційних, судом встановлено, що до стягнення з відповідача за період з лютого 2015 р. (місяця, який є наступним за місяцем, в якому мав бути здійснений платіж) по березень 2015 р. (період, визначений позивачем) належить сума 280805,97 грн.

Здійснивши перерахунок 3% річних за період з 13.01.2015 р. по 31.03.2015 р., судом встановлено, що до стягнення з відповідача за зазначений період належить сума 10797,70 грн. 3% річних.

На підставі викладеного, позов в цілому задовольняється частково, стягується сума 1975860 грн. 01 коп. заборгованості (із яких: 1684256,43 грн. - основний борг, 280805,97 грн.- втрати від інфляції, 10797,70 грн. -3% річних).

Згідно з ст. 49 ГПК України судовий збір за позовною вимогою немайнового характеру (про визнання робіт повністю виконаними у квітні 2014 р. та акту виконаних робіт таким, що повинен був бути підписаним у квітні 2014 р., а роботи такими, що підлягають оплаті до 20.05.2014 р.) покладається на позивача, судовий збір за позовною вимогою майнового характеру про стягнення суми покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177А, ) на користь Приватного підприємства «Олнайт» (87505, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гугеля, буд. 12, ) суму 2 015 377 (два мільйони п'ятнадцять тисяч триста сімдесят сім) грн. 21 коп. (із них: заборгованість в сумі 1975860 (один мільйон дев'ятсот сімдесят п'ять тисяч вісімсот шістдесят) грн. 01 коп., судовий збір у сумі 39 517 ( тридцять дев'ять тисяч п'ятсот сімнадцять) грн. 20 коп.). Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 10 червня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, може бути оскаржено до апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через місцевий суд, який розглянув справу. У разі неподання скарги, рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання у повному обсязі.