номер провадження справи 19/83/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 Справа № 908/2720/15

За позовом Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» (84601, Донецька область, м. Горлівка, проспект Леніна, 11)

до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177-А)

про стягнення 1079524,12 грн.

Суддя Давиденко І.В.

Представники сторін:

Від позивача: Цацуліна Т.О. - представник за довіреністю № 181114-4/63 від 18.11.14.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Запорізької області 01.04.15. звернулося Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» з позовною заявою до Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» про стягнення 1079524,12 грн. за Договором про постачання електричної енергії № 64 від 28.12.04., з яких: 861760,01 грн. - боргу за активну електричну енергію, 29770,59 грн. - боргу за реактивну електричну енергію, 8610,01 грн. - 3% річних, 125724,70 грн. - втрат від інфляції, 53658,81 грн. - пені.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення умов Договору та норм чинного законодавства України не виконав свої зобов'язання перед позивачем по сплаті вартості поставленої активної електричної енергії за період з червня по грудень 2014 року та реактивної електричної енергії за період з липня по грудень 2014 року, внаслідок чого у Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» виникла заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 23.04.15. порушено провадження у справі № 908/2720/15-г, справі присвоєно номер провадження 19/83/15, судове засідання призначено на 14.05.15. о 10-00.

Представники сторін в судовому засіданні 14.05.15. заявили усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Від позивача через Відділ документального документообігу 13.05.15. надійшли письмові заперечення у справі, відповідно до яких позивач заперечує проти відзиву на позовну заяву та зазначає, що висновок Донецької торгово-промислової палати не може бути належним та допустимим доказом щодо доведення обставин непереборної сили.

Від позивача через Відділ документального документообігу 13.05.15. надійшли письмові заперечення на клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду, відповідно до яких позивач заперечує проти задоволення клопотання відповідача про надання розстрочки виконання рішення суду та зазначає, що розстрочення виконання рішення суду призведе до ще більшого погіршення фінансового становища позивача, оскільки в такому випадку позивач бути позбавлений можливості виконувати зобов'язання щодо оплати електроенергії перед ДП «Енергоринок».

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.05.15. відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України відкладено розгляд справи № 908/2720/15-г до 26.05.15. о 12-40.

Від позивача через Відділ документального документообігу господарського суду 26.05.15. надійшли письмові заперечення на відзив, відповідно до яких позивач зазначає, що посилання відповідача на неправомірне нарахування пені, 3 % річних та втрат від інфляції є необґрунтованими, оскільки наданий відповідачем до відзиву Сертифікат Торгово-промислової палати України № 5270/05-04 від 25.11.14. не містить відомостей щодо зобов'язань сторін за Договором про постачання електричної енергії № 64 від 28.12.04., та наданий відповідачем на підтвердження настання обставин непереборної сили щодо справляння та сплати податків та обов'язкових платежів.

Від позивача через Відділ документального документообігу господарського суду 26.05.15. надійшли письмові заперечення щодо надання розстрочки виконання рішення суду, відповідно до яких позивач заперечує проти розстрочки виконання рішення суду та зазначає, що в зв'язку з несплатою споживачами планових платежів, позивач не має можливості вчасно внести подекадну оплату купованої електричної енергії. Крім того, Публічному акціонерному товариству «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» Державним підприємством «Енергоринок» пред'явлені претензії щодо сплати пені та штрафів за Договором № 4863/01 від 19.08.08. за 2014 рік, частина з яких складає суму 6263167,45 грн.

Таким чином, задоволення клопотання відповідача щодо розстрочки виконання рішення суду призведе до ще більшого погіршення фінансового становища позивача, оскільки Публічне акціонерне товариство «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» буде позбавлено можливості своєчасно виконувати зобов'язання щодо оплати купованої електричної енергії перед Державним підприємством «Енергоринок».

Представник позивача в судовому засіданні 26.05.15. підтримав позовні вимоги, просив суд позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» задовольнити повністю.

Представник відповідача в судове засідання 26.05.15. не з'явився, але від нього електронною поштою 22.05.15. надійшов письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає суму основного боргу в розмірі 891530,60 грн. та заперечує проти нарахування пені, 3% річних та втрат від інфляції. Відповідач зазначає, що у Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» виникли обставини, які не залежать від його волі - обставини непереборної сили, таким чином відсутня вина відповідача перед позивачем по сплаті заборгованості за Договором. Відповідач вказує на те, що моментом настання непереборної сили є 10.06.14., коли відбулося пошкодження насосної станції.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд у нарадчій кімнаті, у відповідності до ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, ухвалив рішення у справі № 908/2720/15-г.

Розглянувши подані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», споживання енергії можливе лише на підставі договору з Енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії.

28.12.04. між Відкритим акціонерним товариством «Донецькобленерго» (в подальшому перейменовано в Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго» (далі - Постачальник електричної енергії) та Державним виробничим підприємством по зовнішньому централізованому водопостачанню «Укрпромводчормет» (правонаступником якого виступає Комунальне підприємство «Компанія «Вода Донбасу» (далі - Споживач) був укладений Договір № 64 про постачання електричної енергії (далі -Договір).

Відповідно до розділу 1 Договору вбачається, що Постачальник постачає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику електричної енергії її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невід'ємними частинами.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, за період з червня по грудень 2014 року позивачем було поставлено відповідачу активну електричну енергію вартістю 861760,01 грн. та за період з липня по грудень 2014 року реактивну електричну енергію вартістю 29770,59 грн., що підтверджується виставленими відповідачу відповідними рахунками за зазначені вище періоди.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що відповідач заборгованість за активну електричну енергію за період з червня по грудень 2014 року та реактивну електричну енергію за період з липня по грудень 2014 року не оплатив, чим порушив умови Договору та вимоги чинного законодавства України, в зв'язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем за вказаний вище період станом на день звернення позивача до суду з даним позовом за активну електричну енергію склала 861760,01 грн., 29770,59 грн. - боргу за реактивну електричну енергію.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 629 Цивільного кодексу України закріплено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про електричну енергію» та п. 5.1 Правил користування електричною енергією, які затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.96. № 28 та зареєстровані в Міністерстві юстиції України 02.08.96. за № 417/1442 (далі за текстом - Правила), договір про постачання електричної енергії є основним документом, який регулює відносини між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, що здійснює свою діяльність на закріпленій території, і споживачем та визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків сторін. Споживання електричної енергії без договору не допускається.

Згідно зі ст. 714 Цивільного кодексу України та ст. 275 Господарського кодексу України, за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п. 10.2 Правил, Споживач електричної енергії зобов'язаний, зокрема: користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; додержуватись вимог нормативно-технічних документів та умов договорів.

Пунктом 9.4 Договору передбачено, що цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 28.12.05.

В зв'язку з тим, що у матеріалах справи відсутні звернення сторін чи заяви про припинення дії Договору, судом встановлено, що цей Договір був автоматично продовженим на той саме строк і на тих самих умовах.

Згідно з п. 2.2.3 Договору, Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику електричної енергії вартість електричної енергії, згідно з умовами додатків № 5 «Порядок розрахунків за електроенергію» та № 6 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії».

Приписами п. 2.2.5 Договору передбачено, що Споживач зобов'язується здійснювати оплату за послуги з компенсації перетікання реактивної електричної енергії між електромережею Постачальника електричної енергії та електроустановками Споживача згідно з Додатком № 10 та (або) № 10 «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії».

Пунктом 3 «Порядку розрахунків за електроенергію» встановлено, що оплата отриманого Споживачем рахунку повинна виконуватись протягом не більше 5 операційних днів. Якщо на 5 день після отримання рахунку не надійде оплата, то на 7 день Постачальник зобов'язаний припинити електропостачання.

Судом встановлено, що свої зобов'язання за Договором позивачем виконано у повному обсязі, а саме, відповідачу за період з квітня по грудень 2014 року постачалась активна та реактивна електрична енергія, що підтверджується виставленими відповідачу відповідними рахунками за період з квітня по грудень 2014 року, належним чином завірені копії яких містяться в матеріалах справи.

З матеріалів справи вбачається, що виставлені за період з квітня по грудень 2014 року рахунки за активну та реактивну електричну енергію підписані з боку представників відповідача.

Таким чином, рахунки за період з квітня по грудень 2014 року за спожиту активну та реактивну електричну енергію є належним доказом виконання своїх зобов'язань Постачальником за Договором.

Таким чином, заборгованість Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» за період з червня по грудень 2014 року за спожиту активну електричну енергію складає 861760,01 грн. та за період з липня по грудень 2014 року за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії - 29770,59 грн. за Договором про постачання електричної енергії № 64 від 28.12.04., що визнається відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Виходячи з вищевикладеного, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення умов Договору, оплату за спожиту активну та реактивну електричну енергію у встановлений строк та в повному обсязі здійснено не було.

Таким чином, судом встановлено, що заборгованість Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» перед Публічним акціонерним товариством «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» за спожиту активну електричну енергію за період з червня по грудень 2014 року становить 861760,01 грн. та за послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії за період з липня по грудень 2014 року становить 29770,59 грн.

Посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин та в зв'язку з цим задоволення позовних вимог лише в частині основного боргу, не приймаються судом до уваги, оскільки:

В обґрунтування відзиву на позовну заяву, відповідач надає висновок № 2005/12.12-03 від 03.07.14. Донецької торгово-промислової палати та сертифікатами (висновками) № 1201 від 29.10.14. та № 1735 від 25.11.14. Торгово-промислової палати України, та вважає, що відповідно до п. 4.3.1 Договору має бути звільнений від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, оскільки вказана заборгованість виникла внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Згідно з ч 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 4 ст. 219 Господарського кодексу України сторони зобов'язання можуть передбачити певні обставини, які через надзвичайний характер цих обставин є підставою для звільнення їх від господарської відповідальності у випадку порушення зобов'язання через дані обставини, а також порядок засвідчення факту виникнення таких обставин.

Отже, підставою для звільнення від господарсько-правової відповідальності, на відміну від цивільно-правової, є обставина, яка характеризується одночасно як ознакою надзвичайності, так і ознакою невідворотності.

Розділом 4.3 Договору сторони узгодили умови застосування наслідків обставин форс-мажору.

Пунктом 4.3.1 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань за цим договором, якщо воно є результатом дії обставин непереборної сили, що перешкоджають виконанню договірних зобов'язань у цілому або частково.

Відповідач надав суду висновок Донецької торгово-промислової палати від 20.08.14., яким підтверджено, що невиконання зобов'язань по централізованому водопостачанню та водовідведенню КП «Вода Донбасу» пов'язано з проведенням на території Донецької та Луганської областей антитерористичної операції, за наявності фактів збройних сутичок, відсутності можливості вільного та безпечного руху та блокуванню органів влади та збройного захвату території аеропорту.

Також відповідачем надано сертифікати № 1201 та № 1735 Торгово-промислової палати України, якими засвідчено настання обставин непереборної сили КП «Вода Донбасу» при здійсненні господарської діяльності на території Донецької області та дотриманні законодавчих актів України, які стосуються справлення та сплати податків та обов'язкових платежів.

Висновок Донецької регіональної Торгово-промислової палати від 20.08.14. та Сертифікат Торгово-промислової палати України від 20.08.14. про настання обставин непереборної сили суд не вважає належними та допустимими доказами форс-мажорних обставин в розумінні ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, оскільки в силу ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами.

Виходячи з вищевикладеного вбачається, що торгово-промисловою палатою засвідчується настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов'язань саме за конкретним договором. Висновок та сертифікати, надані відповідачем, стосуються виконання інших зобов'язань відповідача, а не тих, що досліджувалися в даному судовому розгляді.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказів повної оплати заборгованості, про яку заявлено в позовній заяві, відповідачем до матеріалів справи не надано.

В зв'язку з тим, що відповідачем не погашено заборгованість в повному обсязі, позивач на підставі п. 4.2.1 Договору просить суд стягнути з відповідача 53658,81 грн. - пені.

Пунктом. 4.2.1 Договору сторони передбачили, що за Споживач несе відповідальність за внесення платежів, передбачених п.п. 2.2.3-2.2.4 цього Договору з порушенням термінів, визначених Додатком № 5 «Про порядок розрахунків за електроенергію», Споживач сплачує Постачальнику електричної енергії пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно п. 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в розмірі 53658,81 грн. (за обґрунтованим розрахунком позивача).

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по платежах, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача на свою користь 8610,01 грн. - 3% річних, 125724,70 грн. - втрат від інфляції.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8610,01 грн. - 3% річних, 125724,70 грн. - втрат від інфляції (за обґрунтованим розрахунком позивача).

За таких обставин, позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Компанія «Вода Донбасу» (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК ДОНЕЦЬКОБЛЕНЕРГО» (84601, Донецька область, м. Горлівка, проспект Леніна, 11; адреса для листування: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войніч, 2, ) 861760 (вісімсот шістдесят одну тисячу сімсот шістдесят) грн. 01 коп. - боргу за активну електричну енергію, 29770 (двадцять дев'ять тисяч сімсот сімдесят) грн. 59 коп. - боргу за реактивну електричну енергію, 8610 (вісім тисяч шістсот десять) грн. 01 коп. - 3% річних, 125724 (сто двадцять п'ять тисяч сімсот двадцять чотири) грн. 70 коп. - втрат від інфляції, 53658 (п'ятдесят три тисячі шістсот п'ятдесят вісім) грн. 81 коп. - пені, 21590 (двадцять одну тисячу п'ятсот дев'яносто) грн. 48 коп. - судового збору.

3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

4.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.06.15.

Суддя І.В. Давиденко