РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2015Справа №910/7887/15-г

За позовом: товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК "Лекселенс"

до: публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк"

про: зобов'язання вчинити дії

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники сторін:

Від позивача:Черняков А.В. - пред.по дов.
Від відповідача:Противня С.Л. - пред.по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ЮК "Лекселенс" до публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний банк" про зобов'язання вчинити дії .

Звертаючись з позовом до суду, позивач оскаржує дії Банку по обов'язковому продажу 75% надходжень в іноземній валюті, що надійшла на його користь, оскільки вважає, що ним було надано всі необхідні документи, які підтверджують, що вищезазначена операція підпадає під виключення, встановлені НБУ, та, відповідно, іноземна валюта не підлягала обов'язковому продажу на МВРУ.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що чинним на момент надходження до позивача коштів в іноземній валюті законодавством було передбачено обов'язковість конвертування іноземної валюти на гривню, кошти в іноземній валюті, що надійшли на ім'я позивача у відповідності до вимог Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2033 №492 були зараховані на розподільчий рахунок. Відповідач вказує, що позивачем не було надано документів, які б надавали можливість встановити власника, якому в подальшому мали б бути перераховані кошти, що надійшли на ім'я позивача.

У судовому засіданні 22.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

27.11.2014 р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Лекселенс» (клієнт) та публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» (банк) укладено Договір банківського рахунку №260558640 від 27.11.2014 р. (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору банк відкрив клієнту поточні рахунки №2533 у гривні, зі спеціальним режимом використання 9625 у гривні (UАН, №2533 у евро (EUR), №2533 у доларах США (USD) та здійснює їх розрахунково-касове обслуговування у відповідності до чинного законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до п. 2.1.4 Договору банк зобов'язався своєчасно здійснювати розрахункові операції у відповідності до вимог Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», інших законів та нормативних актів, у тому числі Національного банку України, що регламентують порядок здійснення розрахункових операцій за поточними рахунками клієнтів.

28.11.14р. між позивачем (повірений) та компанією Metear Deniz Isleri ve Ticaret A.S. (довіритель) укладено Договір доручення №14005/2.

Згідно п.1.1 Договору доручення, позивач зобов'язався здійснити від імені та за рахунок Довірителя у тому числі наступні юридичні дії: розмістити на своїх банківських рахунках грошові кошти, отримані від Довірителя або за його дорученням від третіх осіб в розмірі 221 000,00 доларів США, і запропонувати суду зазначені кошти в якості фінансового забезпечення морських вимог в обмін на зняття арешту з буксира.

05.12.2014 р. до банку надійшли грошові кошти на ім'я позивача в сумі 221 000,00 грн доларів США з призначенням платежу: INV NO 01/14005/2 від відправника THE SHIPOWNERS MUTUAL PROTECTION AND INDEMNITY ASSOCIATION, що підтверджується копією SWIFT-повідомленням.

05.12.2014 року до банку через систему електронно-розрахункового обслуговування «ІНТЕРНЕТ-БАНКІНГ», наданої позивачу в користування Банком на підставі договору на здійснення електронно-розрахункового обслуговування №208833987 від 04.11.2013 року, від позивача надійшли супровідні документи щодо підстав для надходження вказаної суми коштів в іноземній валюті, що надійшли на користь позивача, а саме: Договір доручення № 14005/2 від 28.11.2014 року; ухвала Господарського суду Одеської області від 20 серпня 2014 року про арешт; INVOCE №01/14005/2 з відповідним перекладом на українську мову, зробленим ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЛЕКСЕЛЕНС»; супровідний лист від 05.12.2014 року з роз'ясненнями походження грошових коштів в сумі 221 000,00 доларів США, що надійшли на ім'я позивача.

05.12.14 року банк зарахував вказану суму коштів в іноземній валюті на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 (розподільчий рахунок).

08.12.2014 року Банк здійснив обов'язковий продаж на міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) 75% надходжень в іноземній валюті, що надійшли на користь позивача (в сумі 165 750, 00 доларів США за курсом 15,5089 за 1 долар США), а решту грошових коштів в іноземній валюті (в сумі 55 250,00 доларів США) зарахував на поточний рахунок Позивача, відкритий в Банку. Грошові кошти в сумі 2 557 747,18 грн., отримані від здійснення обов'язкового продажу іноземної валюти, також в цей же день було зараховано на поточний рахунок Позивача у гривні, відкритий в Банку.

Звертаючись з позовом до суду, позивач оскаржує дії Банку по обов'язковому продажу 75% надходжень в іноземній валюті, що надійшла на його користь, оскільки вважає, що ним було надано всі необхідні документи, які підтверджують, що вищезазначена операція підпадає під виключення, встановлені НБУ, та, відповідно, іноземна валюта не підлягала обов'язковому продажу на МВРУ.

Порядок проведення операцій за рахунками клієнтів, відкритих у національній та іноземних валютах, регулюється законодавством України, у тому числі нормативно-правовими актами Національного банку. Операції за рахунками здійснюються за допомогою платіжних інструментів за формами, установленими банківськими правилами (нормативно-правовими актами Національного банку, внутрішніми положеннями банку тощо).

Пунктом 5.3. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2033 №492 передбачено перелік коштів, які зараховуються на поточні рахунки в іноземній валюті юридичних осіб - резидентів через розподільні рахунки.

Пунктом 2 Постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 року №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», чинної на час перерахування грошових коштів позивачем) установлено вимогу щодо обов'язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Вимога щодо обов'язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 лютого 1998 року N 34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 02 жовтня 2002 року N 378, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 жовтня 2002 року за N 841/7129) (зі змінами), і в російських рублях.

Уповноважений банк зобов'язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов'язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 "Розподільчі рахунки суб'єктів господарювання" (далі - розподільчий рахунок).

Уповноважений банк зобов'язаний здійснити обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту:

- без доручення клієнта;

- виключно наступного робочого дня після дня зарахування таких надходжень на розподільчий рахунок.

Таким чином, грошові кошти, що надійшли на ім'я позивача в сумі 221 000,00 доларів США, банк на виконання вимог п.5.3. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах», затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2033 №492 та 2 Постанови Правління Національного банку України від 01.12.2014 року №758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», зарахував на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 (розподільчий рахунок), здійснив обов'язковий продаж на міжбанківському валютному ринку України (МВРУ) 75% надходжень в іноземній валюті, що надійшли на користь позивача (в сумі 165 750, 00 доларів США за курсом 15,5089 за 1 долар США), а решту грошових коштів в іноземній валюті (в сумі 55 250,00 доларів США) зарахував на поточний рахунок позивача, відкритий в Банку. Грошові кошти в сумі 2 557 747,18 грн., отримані від здійснення обов'язкового продажу іноземної валюти, також було зараховано банком на поточний рахунок Позивача у гривні, відкритий в Банку.

Посилання позивача на те, що кошти в іноземній валюті, які надійшли на його ім'я, не підлягали обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, оскільки така операція підпадала під виключення, встановлені абз.3 п.2 Постанови НБУ №758 від 01.12.2014 року не беруться судом до уваги, з огляду на наступне.

З преамбули Договору доручення вбачається, що при укладенні договору сторони приймають до уваги: (1) існування судового спору у справі №916/2985/14, де відповідачем є Довіритель, що знаходиться на розгляді Господарського суду Одеської області, (2) той факт, що зазначеним судом, з метою забезпечення позову накладено арешт на Буксир, який належить на праві власності Довірителю, (3) зацікавленість Довірителя в якнайшвидшому звільненні Буксира з-під арешту шляхом надання Суду достатнього фінансового забезпечення.

Згідно ухвали Господарського суду Одеської області від 20.08.2014 року у справі №916/2958/14, вбачається, що в провадженні Господарського суду Одеської області знаходиться справа №916/2985/14 за позовом Чорноморського прокурора за наглядом за додержанням законів у транспортній сфері Одеської області в інтересах держави до відповідача Metear Deniz Isleri ve Ticaret A.S. про стягнення 758 374,02 грн. та збитків в сумі 309 858,00 грн.

За умовами п.1.1. Договору доручення, довіритель вручає, а повірений зобов'язується вчинити від імені і за рахунок довірителя наступні Юридичні дії: або

і)розмістити на своїх банківських рахунках грошові кошти, отримані від довірителя чи за його дорученням від третіх осіб в розмірі 221 000, 00 доларів США і запропонувати Суду, зазначені кошти в якості фінансового забезпечення морських вимог Позивачів в обмін на зняття арешту з Буксира; або

іі) або у випадку укладення мирової угоди з Позивачами виплатити їм грошові кошти відповідно до мирової угоди, за рахунок коштів Довірителя, що знаходяться на рахунках Повіреного;

або

ііі) у випадку набрання чинності рішення Суду по справі № 916/2985/14, відповідно до якого Довіритель буде зобов'язаний відшкодувати шкоду позивачів, провести виплати, відповідно до такого рішення за рахунок коштів Довірителя, що знаходяться на рахунках Повіреного».

Згідно копії листа ГУДКСУ в Одеській області від 06.05.2015 за вих. № 12-11/57-3345 Депозитний рахунок Господарського суду Одеської області №0096, відкритий в ГУДКС України в Одеській області, на який позивач відповідно до умов договору доручення має право за відповідним рішенням суду зарахувати грошові кошти в якості фінансового забезпечення морських вимог позивачів в обмін зняття арешту з Буксира, відкритий у гривні, та на нього може бути зарахована виключно національна валюта України.

Отже, всі юридичні дії позивач повинен здійснювати відповідно до п. 1.1 Договору доручення, з використанням національної валюти України - гривні.

Відповідно до п. 5.1 Договору доручення встановлено, що обидві сторони розуміють та приймають той факт, що при перерахуванні іноземної валюти в Україну 75 % такої валюти буде відразу конвертовано в українську гривну, у випадку існування такої вимоги Національного банку України.

Відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови НБУ №758 не підлягають обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України надходження в іноземній валюті, зокрема, на користь резидентів-посередників за договорами комісії, доручення, консигнації або за агентськими угодами, що підлягають подальшому перерахуванню власникам коштів. Уповноважені банки, які обслуговують власників цих коштів, здійснюють обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті відповідно до вимог цього пункту.

Таким чином, під виключення підпадають операції на користь резидентів-посередників за певним виключним переліком договорів та за умови, що згідно наданих в уповноважений банк документів кошти в іноземній валюті підлягають перерахуванню кінцевому отримувачу (власнику) таких коштів.

Отже, посередник, що отримує грошові кошти на підставі договору доручення зобов'язаний перерахувати отриману іноземну валюту власнику таких коштів в Україні (кінцевому отримувачу).

Відповідно до вищезазначених умов Договору доручення передбачено декілька можливих варіантів використання коштів повіреним, що надійшли від довірителя, а саме: при настанні тих чи інших обставин (або згода суду про перерахування коштів на його депозитний рахунок в якості фінансового забезпечення, або укладення мирової угоди між довірителем та позивачами чи ухвалення рішення суду про стягнення збитків з Довірителя, або залишення грошових коштів на рахунку позивача після виконання всіх, передбачених п. 1.1 Договору доручення дій) грошові кошти можуть бути перераховані або не перераховані позивачем кінцевому отримувачу або повернуті Довірителю.

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачем було надано банку документи які б давали можливість банку визначити власника грошових коштів в іноземній валюті, їх суму, якому в подальшому мали б бути перераховані грошові кошти, що отримані на ім'я позивача, у зв'язку з чим твердження позивача про те, що спірна операція підпадала під виключення, встановлені абз.3 п.2 Постанови НБУ №758, не береться судом до уваги.

Одночасно з цим, обов'язок здійснювати обов'язковий продаж надходжень в іноземній валюті покладений на банк відповідно до вимог п. 2 Постанови НБУ №758.

Таким чином, оскільки нормами чинного на час перерахування грошових коштів в іноземній валюті позивачем банку законодавством була передбачена обов'язковість конвертування у гривню 75 % іноземної валюти, приймаючи до уваги, що позивачем належними доказами не доведено підстави, за наявності яких відповідно до абз. 3 п. 2 Постанови НБУ №758 операція щодо зарахування на ім'я позивача грошових коштів в іноземній валюті не підлягала обов'язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, покладаються судом на позивача (ст. 49 ГПК України).

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 02.06.2015.