ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2015 р. Справа № 923/472/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Соловйова К.В. при секретарі Степановій Н.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком", м. Херсон

до: Відділу освіти Голопристанської районної державної адміністрації, м. Гола Пристань, Херсонська обл.,

3-я особа-1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне Управління Державної казначейської служби України в Херсонській області, м. Херсон,

3-я особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Управління Державної казначейської служби України у Голопристанському районі Херсонської області, м. Гола Пристань, Херсонська обл.

про стягнення 12 048,60 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - Шраменко Д.С., уповн. представник, довіреність № 61 від 26.01.2015р.;

Набока І.І., уповн. представник, довіреність № 3386 від 03.11.2014р.

від відповідача - не прибув;

від 3-ї особи-1- Дудчак П.В., уповн. представник, довіреність № 15-14112/9 від 05.01.15р.;

від 3-ї особи-2 - не прибув.

Обставини справи: провадження у справі порушено за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Херсонської філії ПАТ"Укртелеком" (позивач) до Відділу освіти Голопристанської районної державної адміністрації (відповідач) з вимогами про стягнення 12 048,60 грн. заборгованості за договором № 80000099/219 від 29.12.2010р. про надання телекомунікаційних послуг, з яких 9 475,75 грн. основного боргу (заборгованості з оплати послуг), 2 018,79 грн. інфляційних збитків, 245,93 грн. річних (3 %) та 308,13 грн. пені, у зв'язку із невиконання відповідачем зобов'язань за цим договором. В судовому засіданні 21.05.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з зазначених у позовній заяві підстав.

Ухвалою суду від 26.03.2015р. залучено до участі у справі Головне управління Державної казначейської служби України в Херсонській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (3-тя особа-1).

Ухвалою суду від 07.05.2015р. залучено до участі у справі Управління Державної казначейської служби України у Голопристанському районі Херсонській області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача (3-тя особа-2).

3-ою особою-1 надано суду відзив на позовну заяву, згідно з яким повідомлено, що договір № 80000099/219 від 29.12.2010р. про надання послуг електрозв'язку не зареєстрований територіальним органом цієї служби в Голопристанському районі Херсонської області.

3-я особа-2 листом, також, повідомила суду про те, що вказаний договір 3-ю особою-2 не зареєстрований, кошторисні призначення на погашення заборгованості відповідача перед позивачем відсутні.

Відповідач та 3-тя особа-2 належним чином повідомлені судом про місце та час розгляду справи. Зокрема, відповідачеві ухвали суду від 26.03.2015р. та від 07.05.2015р. по справі надіслано поштою, згідно з ст. 64 ГПК України, за вказаним у позовній заяві та інших матеріалах справи місцезнаходженням відповідача. Першу з цих ухвал надіслано рекомендованим листом з повідомленням, іншу - рекомендованим листом. До суду повернулося поштове повідомлення (а.с.35) про вручення 31.03.2015р. за місцезнаходженням відповідача листа з ухвалою суду від 26.03.2015р. по справі. Іншій з цих листів, з ухвалою суду від 07.05.2015р. по справі, не повертався до суду, без вручення відповідачу.

Відповідач не надав суду відзиву на позовну заяву та інших витребуваних судом від відповідача документів. Про причини цього суду не повідомлено. У судові засідання 07.05.2015р. та 21.05.2015р. представник відповідача не прибув.

До суду не надходили заяви або клопотання відповідача та 3-ї особи-2 щодо судових засідань 07.05.2015р. та 21.05.2015р.

Відповідно до ст.77 ГПК України неявка представника сторони у судове засідання є підставою для відкладення розгляду справи у разі, якщо за його відсутності неможливо розглянути певну справу. Неявка представника відповідача в судове засідання 21.05.2015р. не унеможливлює розгляд справи № 923/472/15. Розгляд справи за відсутності представника відповідача, при тому, що відповідача належним чином повідомлено судом про місце та час розгляду справи, не є порушенням процесуальних прав відповідача.

За вказаних обставин та з аналогічних підстав розгляду справи № 923/472/15 не перешкоджає неявка представника 3-ї особи-2 в судове засідання 21.05.2015р., а розгляд справи за відсутності представника 3-ї особи-2 не порушує процесуальні права цієї особи.

Відповідно до ст. 75 ГПК України у разі, якщо відзив на позовну заяву і витребувані судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Справа розглядається в порядку ст. 75 ГПК України.

Після завершення розгляду справи в судовому засіданні 21.05.2015р., відповідно до ст. 85 ГПК України було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, суд -

в с т а н о в и в:

Відділ освіти Голопристанської районної державної адміністрації (надалі - відповідач) та Акціонерне товариство "Укртелеком" (надалі - позивач) 29.12.2010р. уклали між собою договір № 80000099/219 про надання телекомунікаційних послуг (надали - договір). Згідно з п.1.1., п.3.1.1., п.3.3.3. договору позивач зобов'язався на умовах договору надавати відповідачеві загальнодоступні (універсальні) та інші телекомунікаційні послуги належної якості, в обсягах та за переліком замовлених відповідачем телекомунікаційних послуг згідно додатку № 1 до даного договору, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався оплачувати на умовах договору вартість цих послуг. Згідно з п.4.3. договору для відповідача встановлено авансову систему оплати послуг на підставі виставлених позивачем рахунків на оплату послуг; згідно з п. 4.16. договору відповідач зобов'язаний щомісячно, до 20-го числа поточного місяця, здійснювати попередню оплату вартості послуг за поточний місяць у розмірі не меншому вартості послуг, які надано у попередньому розрахунковому періоді, з подальшим перерахунком (до 10-го числа місяця, що настав після розрахункового періоду) виходячи з фактично наданих послуг.

Згідно з п.7.1. договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє протягом одного року. Згідно з п. 7.2. договору у разі, якщо за тридцять днів до закінчення терміну дії даного договору жодна з сторін договору не повідомить письмово про його припинення, то договір вважається продовженим на тих самих умовах на кожний наступний рік.

На виконання умов договору з квітня 2014 року по грудень 2014 року позивачем надано відповідачеві телекомунікаційні послуги загальною вартістю 18 491,41 грн. Факт надання позивачем таких послуг відповідачеві, й, відповідно, факт їх споживання відповідачем підтверджується наявними у справі рахунками-актами за єдиним номером №000991 на оплату телекомунікаційних послуг, які позивач виставляв до оплати відповідачеві. За текстом усіх цих рахунків вказано, що кожен з них є одночасно актом передавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг) за відповідний розрахунковий період. При цьому, за станом на 01.04.2014р. заборгованість відповідача за договором становила 11 754,23 грн.

Факт споживання у період з квітня 2014 року по грудень 2014 року вказаних послуг позивача на умовах договору відповідачем не заперечується. Також, відповідачем не заперечується факт наявності за станом на 01.04.2014р. заборгованості за договором у сумі 11 754,23 грн.

Станом на 25.03.2015р., дату звернення позивача з позовом до господарського суду, вартість вказаних послуг сплачено відповідачем частково, у сумі 20769,89 грн. Це слідує з позовної заяви та доданого до неї розрахунку заборгованості, однак, відповідні докази здійснення такої часткової оплати послуг у матеріалах справи відсутні. Разом з тим, під час розгляду даної справи відповідач не надав суду доказів, які б спростовували вказані твердження позивача, а також, не заперечує факту проведення, за станом на час звернення позивача з позовом до суду, часткової оплати вказаних послуг позивача, саме, у розмірі 20 769,89 грн.

Таким чином, станом на час звернення позивача з позовом до суду заборгованість відповідача з оплати послуг позивача, наданих згідно договору, становила 9 475,75 грн. = 18 491,41 грн. + 11 754,23 грн. (вартість наданих послуг) - 20 769,89 грн. (сума часткової оплати).

17.12.2014р. позивач надіслав відповідачеві поштою претензію з вимогами про погашення 9 005,61 грн. заборгованості з оплати наданих на умовах договору послуг, проте, станом на дату звернення позивача з позовом до суду цю претензію не було задоволено. Доказів іншого відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону та договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Згідно з ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу, порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Згідно з ч. 7 ст.193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст. 1 Закону України "Про телекомунікації" споживачем телекомунікаційних послуг є юридична або фізична особа, яка потребує, замовляє та/або отримує зазначені послуги для власних потреб, абонентом є споживач, який отримує телекомунікаційні послуги на умовах договору. Відповідно до ст. 33 цього ж Закону та п.п.1, 6 п. 36 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012р. № 295, споживачі телекомунікаційних послуг зобов'язані дотримуватися вимог цих Правил та виконувати умови договору про надання телекомунікаційних послуг, у тому, числі своєчасно (на умовах договору) оплачувати отримані послуги.

З листа відповідача від 18.11.2014р. слідує, що за відсутності належного бюджетного фінансування на оплату послуг позивача, які передбачено договором, відповідач не відмовився від отримання послуг на підставі цього договору, не звертався до позивача з пропозицією щодо припинення дії договору. За вказаних обставин надані позивачем відповідачеві на підставі договору послуги підлягають оплаті відповідачем. Розрахунок заборгованості (а.с.8) судом перевірений. Відповідачем не надано будь-яких заперечень щодо наявності у нього 9 475,75 грн. заборгованості перед позивачем з оплати послуг за договором або ж доказів сплати цієї заборгованості повністю або частково.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення 9 475,75 грн. основного боргу (заборгованості з оплати послуг) за договором підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також річні (3%) від простроченої суми, якщо інший розмір річних не встановлено договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, зокрема, пеня, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Згідно з ч. 6 ст. 231 цього ж Кодексу штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України "Про телекомунікації" та п. 5.2. договору за порушення строків оплати послуг позивача відповідач сплачує пеню в розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від вартості неоплачених послуг за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов'язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов'язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Виконані позивачем розрахунки заявлених до стягнення 2018,79 грн. інфляційних збитків та 245,93 грн. річних (3 %) (а.с.8) судом перевірені. Ці розрахунки не містять арифметичних помилок. Під час розгляду справи суду не надано доказів сплати відповідачем на користь позивача 2018,79 грн. інфляційних збитків та 245,93 грн. річних повністю або частково.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання через відсутність у нього необхідних грошових коштів.

За вказаних встановлених судом фактичних обставин та на підставі наведених правових норм позовні вимоги про стягнення 2018,79 грн. інфляційних збитків та 245,93 грн. річних (3 %) підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно ж нарахування позивачем відповідачеві пені суд вважає за необхідне вказати наступне. З матеріалів справи (а.с.16, 37, 46-47) слідує, що відповідач є бюджетною установою, фінансування видатків відповідача здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, а також, що несвоєчасна оплата відповідачем послуг, які надано позивачем відповідачеві на підставі договору, є наслідком недофінансування видатків відповідача з державного бюджету на оплату телекомунікаційних послуг, у зв'язку із запровадженням жорсткої економії бюджетних видатків, через обмеженість видаткової частини державного бюджету. Виходячи з цього, з урахуванням положень ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, позовні вимоги про стягнення з відповідача 308,13 грн. пені за порушення зобов'язань за договором задоволенню не підлягають. У стягненні з відповідача 308,13 грн. пені має бути відмовлено.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задовольняється на 97,44 %.

97,44 % = 11740,47 грн. (розмір позовних вимог, які підлягають задоволенню)/12048,60 грн. (розмір позовних вимог, які заявлено)

У зв'язку із цим 97,44 %, що складає 1780,23 грн., має бути покладено на відповідача, а решта - на позивача.

Керуючись ст.ст. 49, 82-85 ГПК України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти Голопристанської районної державної адміністрації (місцезнаходження: 75600, Херсонська обл., м. Гола Пристань, вул. К.Маркса, буд.7; ідентифікаційний код юридичної особи 02146558; р/р в ГУДКСУ в Херсонській області, МФО 852010) на користь Публічного акціонерного товариства "Укртелеком", в особі Херсонської філії ПАТ "Укртелеком" (місцезнаходження: 73000, м.Херсон, проспект Ушакова, буд.41; ідентифікаційний код 01188661; р/р 8 в ХОД АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 352093) 9 475 (дев'ять тисяч чотириста сімдесят п'ять) грн. 75 коп. основного боргу, 2 018 (дві тисячі вісімнадцять) грн. 79 коп. інфляційних збитків, 245 (двісті сорок п'ять) грн. 93 коп. річних та 1 780 (одна тисяча сімсот вісімдесят) грн. 23 коп. компенсації по сплаті судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 308,13 грн. пені.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2015р.

Суддя К.В. Соловйов