РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2015Справа №41/20

За позовомПриватного акціонерного товариства «Київенерго»
ДоКомунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва
Простягнення 5 768 474,38 грн.
Суддя Спичак О.М.

Представники сторін:

від позивача: Левченко В.І. - представник за довіреністю;

від відповідача: не з'явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерна енергопостачальна компанія «Київенерго» в особі Структурного відокремленого підрозділу «Енергозбут Київенерго» звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва про стягнення 3 890 310,82 грн. - основного боргу, 1 585 576,90 грн. - інфляційних втрат, 292 586,66 грн. - 3 % річних.

Крім того позивач просив суд покласти на відповідача судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

Позовні вимоги мотивовані тим, що на виконання вимог договору № 023-0023 (230003) від 01.01.1991 року позивач поставив відповідачу теплову енергію, проте відповідач зобов'язання щодо повноти та своєчасності внесення оплати за поставлену енергію не виконав.

Ухвалою від 13.01.2009 року було порушено провадження по справі №41/20 та призначено її розгляд на 09.02.2009 року.

В судовому засіданні 09.02.2009 року представник позивача надав суду усні пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 09.02.2009 року представник відповідача надав суду усні пояснення по суті спору.

Ухвалою суду від 30.07.2009 року Господарський суд м. Києва зупинив провадження у справі № 41/20 на підставі частини 1 статті 79 Господарського процесуального кодексу України до вирішення інших пов'язаних з нею справи № 8/131.

Ухвалою суду від 12.05.2015 року провадження у справі №41/20 поновлено, розгляд справи призначено на 29.05.2015 року.

20.05.2015 року до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зміну найменування позивача.

29.05.2015 року до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява, відповідно до якої позивач, в зв'язку зі сплатою відповідачем суми основного боргу в розмірі 3 890 310,82 грн., просив припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу та стягнути з відповідача 1 585 576,90 грн. - інфляційних втрат, 292 586,66 грн. - 3% річних.

В судовому засіданні 29.05.2015 року представник позивача підтримав клопотання про зміну найменування позивача та, подану 29.05.2015 року, заяву, а також надав усні пояснення відповідно до яких просив припинити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в сумі 3 890 310,82 грн. та стягнути з відповідача 1 585 576,90 грн. - інфляційних втрат, 292 586,66 грн. - 3% річних та витрати пов'язані з розглядом справи.

У судове засідання 29.05.2015 року представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства» № 514-VI від 17.09.2008 року перейменована в Публічне акціонерне товариства «Київенерго», що підтверджується статутом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київенерго», свідоцтвом про його державну реєстрацію та витягом з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про зміну найменування позивача з Акціонерної енергопостачальної компанії «Київенерго» на Публічне акціонерне товариство «Київенерго» підлягає задоволенню.

Відповідно до довідки про надходження коштів за спожиту від ПАТ «Київенеро» теплоенергію, відповідач сплатив позивачу суму основного боргу в розмірі 3 890 310,82 грн., а саме: до порушення провадження у справі - 4 000,00 грн., після порушення провадження у справі - 3 886 310,82 грн.

Відповідно до п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Згідно з п. 4.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору (пункт 1-1 частини першої статті 80 ГПК), зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Припинення провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до порушення провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не припинення провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про припинення провадження у справі щодо суми основного боргу підлягає частковому задоволенню, провадження у справі - припиненню в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 3 886 310,82 грн.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 29.05.2015 року на підставі ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.1991 року між підприємством Київські кабельні мережі ВЕО «Київенерго», яке відповідно до наказів Міністерства енергетики та електрифікації України від 17.02.1995 року №31, від 31.08.1995 року №177, від 29.09.1995 року №176 реорганізовано у філіал АК «Київенерго», яка є правонаступником його майна, прав та зобов'язань (далі - постачальник, позивач) та ДК УЖГ Мінського району міста Києва, в результаті реорганізації якого було створене Комунальне підприємство «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва (далі - споживач, відповідач) було укладено договір № 023-00023 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі - договір).

Відповідно до додаткової угоди від 01.10.2005 року номер договору було змінено з 023-0023 на 230003.

Частина 1 ст. 275 Господарського кодексу України визначає, що за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до п.п. 2, 11 договору постачальник зобов'язався постачати теплову енергію у гарячій воді на межу балансової належності з відповідачем для потреб опалення - в період опалювального сезону, гарячого водопостачання - протягом року, в кількості та обсягах згідно додатку №1, яку споживач зобов'язався оплачувати щомісяця своєчасно та в повному обсязі, а також сплачувати заборгованість, що виникла раніше, за графіками, погодженими з енергопостачальною організацією.

Відповідно до п. 13 договору всі розрахунки по договору проводяться на підставі рахунків, виставлених споживачу постачальником та які представлені в Мінське відділення банку ЖСБ для оплати з рахунку споживача в безакцептному порядку.

Споживач зобов'язаний здійснювати своєчасну оплату теплової енергії до 10-13 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Судом встановлено, що за період з 01.12.2005 року по 01.12.2008 року позивачем поставлено, а відповідачем спожито теплової енергії на суму 28 568 534,53 грн., проте, відповідач станом на день звернення позивача до суду, за поставлену енергію розрахувався частково на суму 24 306 640,52 грн., у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 3 886 310,82 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви табуляграмами, за спірний період, обліковими картками належним чином завірені копії долучені до матеріалів справи та розрахунком позивача.

Отже, станом на день звернення з позовом до суду, сума боргу відповідача перед позивачем складала 3 886 310,82 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що суму основного боргу в розмірі 3 886 310,82 грн. відповідач сплатив, що підтверджується довідкою позивача про надходження коштів за спожиту теплову енергію, яка міститься в матеріалах справи, а тому позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 3 886 310,82 грн. підлягають припиненню на підставі п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України, а позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 4 000,00 грн. - задоволенню не підлягають, оскільки заборгованість в розмірі 4 000,00 грн. сплачена відповідачем до порушення провадження у справі.

Як визначено частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України зазначено, що кожна сторона повинна вжити заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частинами 6, 7 статті 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Позивач, посилаючись на статтю 625 Цивільного кодексу України, просить суд стягнути на свою користь інфляційні втрати в розмірі 1 585 576,90 грн. та 3 % річних в розмірі 292 586,66 грн.

Згідно статті 614 Цивільного кодексу України, особа, яка порушила зобов'язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Здійснивши перерахунок 3 % річних та інфляційних втрат, з урахуванням умов договору, прострочення відповідачем сплати грошового зобов'язання та порядку розрахунків погодженого сторонами, господарський суд дійшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3 % підлягають задоволенню частково в сумі 287 112,57 грн., а позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню повністю в сумі 1 585 576,90 грн.

Витрати по сплаті державного мита та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу, відповідно до статті 49 ГПК України, покладаються на сторони пропорційно розміру позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Припинити провадження по справі в частині стягнення з Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва суми основного боргу в розмірі 3 886 310,82 грн.

2. Позов задовольнити частково.

3.Стягнути з Комунального підприємства «Служба замовника житлово-комунальних послуг» Оболонського району міста Києва (місцезнаходження: 04213, м. Київ, пр-т Героїв Сталінграду, буд. 57, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (місцезнаходження: 01001, м. Київ, пл. І.Франка, 5, ) 1 585 576 (один мільйон п'ятсот вісімдесят п'ять тисяч п'ятсот сімдесят шість) грн. 90 коп. - інфляційних втрат, 287 112 (двісті вісімдесят сім тисяч сто дванадцять) грн. 57 коп. - 3% річних, 25 458 (двадцять п'ять тисяч чотириста п'ятдесят вісім) грн. 12 коп. - державного мита та 117 (сто сімнадцять) грн. 81 коп. - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Спичак О.М.

Повний текст рішення підписаний

03.06.2015 року.