ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2015 року Справа № 915/581/15

за позовом: Снігурівського управління водного господарства /вул. Леніна, 196, м. Снігурівка, Снігурівський район, Миколаївська обл., 57300/

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сфінкс-Юг" /вул. Маячна, 1, м. Миколаїв, 54022; вул. Комсомольська, 19а, м. Снігурівка, Снігурівський район, Миколаївська обл., 57300/

про дострокове розірвання договору

Суддя Бездоля Д.О.

ПРЕДСТАВНИКИ:

від позивача: Соколенко О.П., довіреність від 12.01.2015 № 4, Мицик Л.М., довіреність від 15.05.2015 № 346

від відповідача: Цуріка М.В., довіреність від 20.04.2015

СУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про дострокове розірвання договору оренди Любинського водосховища Снігурівського УЗС від 2002 року, укладеного між сторонами.

Заявлений позов позивач обґрунтовує наступним:

- відповідач не порушує умови спірного договору, проте Любинське водосховище є водосховищем комплексного призначення, а тому згідно з ст.ст. 1, 51 ВК України не може бути об'єктом оренди. Замовником робіт із розроблення паспорту Любинського водосховища мав виступати позивач, проте на даний час дійсним є водогосподарський паспорт Любинського водосховища від 01.01.2006;

- відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" договір оренди в частині істотних умов повинен відповідати типовому договору відповідного майна. Типовий договір оренди водних об'єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 № 420. Методику визначення розміру плати за надані в оренду водні об'єкти затверджено наказом Міністерства екології та природних ресурсів від 28.05.2013 № 236. Станом на даний час розмір плати за оренду Любинського водосховища згідно з цією Методикою повинен становити не менше 67184,64 грн., натомість спірним договором передбачена орендна плата у розмірі 10000,00 грн. на рік. Основною метою позивача при передачі в оренду Любинського водосховища є отримання прибутку. При укладенні спірного договору позивач не міг передбачити такої істотної зміни обставини щодо збільшення розміру орендної плати в шість разів, яка зумовлена причинами, які позивач не міг усунути після їх виникнення, і подальше виконання договору порушує майнові інтереси позивача і позбавляє його того, на що він розраховував при укладенні спірного договору - отримання орендної плати у належному розмірі. При цьому відповідач не бажає вносити зміни до спірного договору, а позивач до суду з відповідним позовом про внесення змін до спірного договору не звертався.

Відповідач проти задоволення позову позивача заперечив, мотивуючи наступним:

- відповідач не проти внесення змін до спірного договору, в тому числі щодо розміру орендної плати, проте в судовому порядку, оскільки сторони не можуть дійти згоди яким чином має розраховуватись орендна плата у спірних відносинах. Оскільки позивач є ініціатором внесення змін до спірного договору відповідач чекає реалізації позивачем свого права на позов;

- на момент укладення спірний договір відповідав усім вимогам чинного на той час законодавства України;

- у спірних відносинах відсутні одночасно 4 умови, передбачені ст. 652 ЦК України;

- відповідач повністю виконує умови спірного договору.

Ухвалою суду від 09.04.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 27.04.2015 о 16 год. 10 хв.

У судовому засіданні 27.04.2015 оголошувалась перерва до 20.05.2015 о 16 год. 00 хв.

У судовому засіданні 20.05.2015 оголошувалась перерва до 25.05.2015 об 11 год. 00 хв.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутніх представників учасників судового процесу, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач є постійним землекористувачем 222,35 га земель водного фонду, відведених під розміщення об'єктів Любинського водосховища, що підтверджується державними актами на право постійного користування землею від 25.02.2002 І-МК № 002338 та І-МК № 002339, зареєстрованих у книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №№ 261, 262, наказом Міністерства меліорації та водного господарства УРСР від 29.01.1981 № 33, витягом з наказу Миколаївського обласного виробничого управління меліорації та водного господарства від 12.03.1981 № 28, Положенням про позивача, затвердженим наказом Державного агентства водних ресурсів України від 01.02.2012 № 53, відомостями з ЄДРПОУ, довідками позивача від 31.03.2015 №№ 212, 224, наказом Державного комітету України по водному господарству від 20.06.2006 № 128 та поясненнями позивача.

У 2002 році між сторонами був укладений спірний договір оренди Любинського водосховища (далі - договір), предметом якого є оренда відповідачем Любинського водосховища для риборозведення.

За цим договором позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування Любинське водосховище сезонного регулювання площею 162 га та підсобне приміщення, що визнається сторонами та підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.п. 1, 2, 3 та 4 розділу 3 договору:

- за кожний рік користування Любинським водосховищем відповідач сплачує орендну плату, належну позивачу у грошовому вираженні;

- орендна плата за згодою сторін визначена у розмірі 10000 грн. на рік;

- відповідач залишає за собою право, на його розсуд, виконувати розрахунок за належну орендну плату позивачу у натуральному вираженні (риба), а також частково авансувати витрати за утримання водосховища;

- кінцевий розрахунок поводиться у четвертому кварталі поточного року, починаючи з 2002 року.

Згідно з п.п. 1, 2 розділу 6 договору:

- даний договір вступає в силу з дня його підписання та діє 50 років;

- одностороннє розірвання договору не допускається, крім як у випадку: а) систематично перешкоджати позивачу використовувати майно; б) неможливості використання майна за призначенням. Договір діє з 03.01.2002 по 31.12.2052. Розірвання проводиться зацікавленою стороною шляхом письмового повідомлення іншої сторони за 3 місяці.

Сторони визнають, що відповідач умови договору не порушує.

Згідно з розрахунком позивача розмір річної плати за оренду відповідачем водного об'єкту - Любинського водосховища - за договором має складати 67184,64 грн. Даний розрахунок згідно з поясненнями позивача був здійснений на підставі Методики визначення розміру плати за надані в оренду водні об'єкти, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 28.05.2013 № 236.

Типовий договір оренди водних об'єктів затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.05.2013 № 420.

Між сторонами існує спір щодо внесення змін до договору. Згідно з листом відповідача від 04.12.2009 та пояснень відповідача, наданих суду в судових засіданнях, відповідач запропонував позивачу вирішити даний в судовому порядку. Станом на час вирішення даного спору спір про внесення змін до договору на вирішенні у господарського суду не знаходиться.

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правовою підставою даного позову позивача є ст. 652 ЦК України, згідно з якою у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Першою підставою для розірвання договору позивач визначив обставину, що Любинське водосховище є водосховищем комплексного призначення, а тому згідно з ст.ст. 1, 51 ВК України не може бути об'єктом оренди.

Відповідно до ст. 1 ВК України водосховище комплексного призначення - водосховище, яке відповідно до паспорта використовується для двох і більше цілей (крім рекреаційних).

Згідно з п. 3 Порядку розроблення паспорту водного об'єкта, затвердженого наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 18.03.2013 № 99, замовником робіт із розроблення паспорта водного об'єкта є його орендодавець.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач не подав суду паспорт Любинського водосховища, відповідно не довів суду належними та допустимими доказами обставину, що вказане водосховище має комплексне призначення. Поданий позивачем паспорт Любинського водосховища від 01.01.2006 втратив свою чинність 01.01.2010.

Крім того, відповідно до ст. 51 ВК України, в редакції станом на 2002 рік, у користування на умовах оренди водні об'єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях. Згідно з ст. 51 ВК України, в чинній редакції, у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Отже, з наведених норм статей ВК України вбачається, що станом на час укладення сторонами спірного договору обмеження передачі у користування на умовах оренди водосховищ комплексного призначення законодавцем ще не було встановлено, а згідно з ч. 4 ст. 10 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" умови договору оренди є чинними на весь строк дії договору і у випадках, коли після його укладення (приведення у відповідність з цим Законом) законодавством встановлено правила, які погіршують становище орендаря.

Другою підставою для розірвання договору позивач визначив обставини затвердження Кабінетом Міністрів України нової типової форми договору оренди водних об'єктів (діє з 01.07.2013) та невідповідність договірної плати за оренду Любинського водосховища майновим інтересам позивача (орендна плата з 2002 року збільшилась в шість разів).

Господарським судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо внесення змін до договору. Згідно з листом відповідача від 04.12.2009 та пояснень відповідача, наданих суду в судових засіданнях, відповідач запропонував позивачу вирішити даний в судовому порядку. Станом на час вирішення даного спору спір про внесення змін до договору на вирішенні у господарського суду не знаходиться.

Відповідно до ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Статтею 51 ВК України визначено, що умови використання водних об'єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об'єктів визначаються у договорі оренди.

Методика визначення розміру плати за надані в оренду водні об'єкти затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища. Сплата орендної плати за водний об'єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об'єктом.

Господарський суд вважає, що обставини затвердження Кабінетом Міністрів України нової типової форми договору оренди водних об'єктів (діє з 01.07.2013) та невідповідність договірної плати за оренду Любинського водосховища майновим інтересам позивача (орендна плата з 2002 року за розрахунком позивача збільшилась в шість разів) не включають одночасно 4 умови, передбачені ч. 2 ст. 652 ЦК України, оскільки сторони в момент укладення договору не могли виходити з того, що за 50 років строку дії договору не буде затверджена нова типова форма договору оренди водних об'єктів та не зміниться ціна оренди водного об'єкту.

Господарський суд, з огляду на пояснення представників позивача в судовому засіданні, вважає, що позивач у спірних відносинах захищає свої майнові інтереси - отримання від відповідача належної плати за оренду Любинського водосховища, а тому невірно обрав спосіб захисту - звернення до суду з позовом про розірвання договору. Згідно з ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України належним способом захисту є зміна правовідношення шляхом внесення змін до договору.

За вищевикладених обставин, у позові позивачу належить відмовити.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на позивача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю.

2. Судовий збір в сумі 1218 грн. 00 коп. покласти на Снігурівське управління водного господарства.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 02.06.2015.

Суддя Д.О.Бездоля