Господарський суд Чернігівської області
========================================================================================================================================================================
РІШЕННЯ

03 червня 2015 року Справа № 927/1559/14

Позивач: Комунальне підприємство "Прилукитепловодопостачання",

вул. Садова, 104, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Відповідач: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1,

АДРЕСА_1, 17500

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Виконавчий комітет Прилуцької міської ради,

вул. Незалежності, 82, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

про стягнення 20670,33грн.

Суддя Моцьор В.В.

Представники сторін:

позивача: Трепаченко А.М. (довіреність № 06 від 05 січня 2015 року),

відповідача: Жайворонко І.В. - адвокат (свідоцтво №151 від 11 серпня 2000 року), ОСОБА_1,

третьої особи: не з'явився.

Рішення приймається після оголошеної в судовому засіданні 28 травня 2015 року перерви згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 03 червня 2015 року на підставі ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Постановою Вищого господарського суду України від 22 квітня 2015 року скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 10 лютого 2015 року та рішення господарського суду Чернігівської області від 15 грудня 2014 року у справі №927/1559/14, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Чернігівської області.

Згідно розподілу справ за допомогою автоматизованої системи документообігу господарських судів справу передано на розгляд судді Моцьору В.В.

Ухвалою суду від 08 травня 2015 року прийнято до розгляду справу за позовом Комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" до фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення 20670,33грн. заборгованості згідно договору №622/В про надання послуг з водопостачання та водовідведення та договору №622/Т про постачання теплової енергії від 01 жовтня 2006 року.

19 травня 2015 року через канцелярію суду від позивача надійшли письмові пояснення №629 від 18 травня 2015 року, в яких позивач зазначив, що на основі рішень Комісії про встановлення вартості теплової енергії рішеннями виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 31 березня 2009 року №180, від 21 грудня 2010 року №633, від 18 жовтня 2011 року №528, від 24 квітня 2012 року №179, від 21 січня 2014 року №23 були встановлені тарифи на послуги з централізованого опалення. Відповідно до абз.5 п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" Комісія встановлює тарифи на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10 серпня 2012 року №279 було затверджено ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, до прийняття вказаної постанови позивач отримував ліцензію на централізоване водопостачання та водовідведення в Чернігівській обласній державній адміністрації, отже не був ліцензіатом національної комісії, як наслідок тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення до 10 серпня 2012 року приймалися виконкомом Прилуцької міської ради. Отже, позивач вважає, що правомірно нарахував відповідачу плату за спожиті ним послуги. Суд долучив пояснення до матеріалів справи.

Також через канцелярію суду від третьої особи надійшли письмові пояснення №02-16/163, в яких третя особа просить суд задовольнити позовні вимоги та слухання справи проводити без участі їх представника. Суд долучив пояснення до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 19 травня 2015 року розгляд справи відкладався.

У судовому засіданні 28 травня 2015 року суд перейшов до розгляду справи по суті та оголосив перерву.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, свої заперечення обґрунтовував тим, що позивач звернувся з позовом поза межами строку позовної давності, договір оренди комунального майна від 20 грудня 2005 року був укладений строком до 20 листопада 2006 року, договір №622/В від 01 жовтня 2006 року був укладений строком на один рік, договір №622/Т є припиненим з 2011 року, відповідача не повідомляли про зміну тарифів, засоби опалення в приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 відсутні, докази отримання рахунків відповідачем відсутні.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, суд встановив:

20 грудня 2005 року між Виконкомом Прилуцької міської ради (Орендодавець) та ПП ОСОБА_1 (Орендар) укладено договір оренди комунального майна №473 (далі - Договір оренди), відповідно до умов якого передано відповідачу у строкове платне користування задля здійснення його господарської діяльності наступного нежитлового приміщення та майна, що знаходиться на балансі житлово-експлуатаційної контори №1 (вул. Вавілова, 22, м.Прилуки), згідно рішення міськвиконкому від №729. Адреса будинку, в якому знаходиться приміщення та майно, що орендується: АДРЕСА_2 (а.с. 95-98 т.2).

Судом встановлено, що Договір оренди діяв з 20 грудня 2005 року до січня 2014 року, оскільки 31 січня 2014 року між територіальною громадою м. Прилуки та гр. ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 102-103 т.2).

Отже, з 20 грудня 2005 року до січня 2014 року відповідач був орендарем нежилих приміщень за адресою: АДРЕСА_2, а з 31 січня 2014 року - власником.

Статтями 19 Закону України "Про теплопостачання" та Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено обов'язковість укладення в письмовій формі договору на постачання теплової енергії на опалення та гарячої води.

01 жовтня 2006 року між Комунальним підприємством "Прилукитепловодо-постачання" (виконавцем) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (споживачем) був укладений договір № 622/Т про постачання теплової енергії, згідно умов якого постачальник зобов'язався постачати споживачу теплову енергію (а при технічній можливості - гарячу воду) в приміщення магазину по АДРЕСА_2, а споживач - сплачувати вартість спожитої теплової енергії на встановлених договором умовах. (далі - Договір №622/Т) (а.с. 19-21 т.1).

Пунктами 5.1, 5.3 договору № 622/Т встановлено, що облік споживання теплової енергії та гарячої води проводиться за приладами обліку, а при відсутності приладів обліку або виході їх з ладу, прострочення держповірки кількість теплової енергії та гарячої води, що відпущена споживачу, визначається виконавцем розрахунковим способом.

Згідно п.п. 6.1 - 6.4 договору № 622/Т розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Всі розрахунки по договору проводяться на підставі виставлених виконавцем рахунків. Оплата проводиться щомісяця, не пізніше 5 банківських днів з дня отримання рахунку.

Відповідно до п.п. 10.1, 10.2 договору № 622/Т він набуває чинності з дня його підписання та діє протягом одного року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо не буде письмово заявлено однією із сторін про його припинення.

Також, 01 жовтня 2006 року між Комунальним підприємством "Прилукитепловодопостачання" (виконавцем) та Суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_1 (абонентом) був укладений договір № 622/В про надання послуг з водопостачання та водовідведення, згідно якого виконавець зобов'язався надавати абоненту послуги з водопостачання та водовідведення, а абонент - своєчасно здійснювати оплату за споживання і користування послугами на умовах цього договору (далі - Договір №622/В) (а.с. 22-23 т.1).

Відповідно до п. 3.1 договору № 622/В, виконавець зобов'язаний забезпечувати абонента питною водою, яка відповідає діючому стандарту, або з дозволу Держстандарту України та Міністерства охорони здоров'я України на відхилення від стандарту встановленого міськвиконкомом ліміту або визначених нормами водоспоживання, затверджених міськвиконкомом в об'ємі: по АДРЕСА_3 - лічильник - 5,6 м. куб. на місяць, по АДРЕСА_2 - 1 чол. х 0,185 (норма) х 30,5 дн. = 5,6 м. куб.

Згідно до п. 2.2. та п.3.5. Договору №622/В, рахунки за послуги підлягають оплаті на протязі п'яти банківських днів після їх отримання; Абонент зобов'язаний своєчасно щомісяця оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення.

Пунктом 7.1 договору №622/В встановлено, що договір діє протягом одного року з моменту підписання його сторонами. Договір вважається автоматично пролонгованим на наступний період на таких самих умовах, якщо не буде письмово повідомлено однією із сторін про його припинення.

Зі змісту договорів №622/Т та №622/В вбачається, що кількість та вартість відпущеної споживачу теплової енергії, вартість наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення визначалися виконавцем розрахунковим способом з урахуванням опалювальної площі та тарифів.

Додатком №1 до Договору №622/Т визначено опалювальну площу об'єкта, яка становить 36,2 м.кв.

Щодо встановлення тарифів суд встановив наступне.

За приписами ст. 20 Закону України "Про теплопостачання" тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України та органами місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законодавством.

Зокрема, у підпункті 2 п. "а" ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" зазначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження із встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, які встановлюються Національною комісією регулювання ринку комунальних послуг України), транспортні та інші послуги.

Законом України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг", який набрав чинності з 22 липня 2010 року, внесено зміни до ряду законодавчих актів у сфері теплопостачання.

Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України " Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг.

Згідно з абзацом 5 п. 2 ч. 1 та п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг встановлює тарифи на комунальні послуги суб'єктам природних монополій та суб'єктам господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, а також визначає суб'єктів природних монополій, діяльність яких регулюється відповідно до цього Закону, та складає і веде галузеві реєстри таких суб'єктів господарювання.

Таким чином, з 22 липня 2010 року з повноважень органів місцевого самоврядування виключено право встановлювати тарифи на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення для суб'єктів природних монополій, яким є позивач у цій справі.

Відповідно до п.2 ст.19 Закону України "Про державне регулювання у сфері комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, виконує функції державного регулювання у сфері теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення до закінчення процесу формування національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. До встановлення національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, тарифів на теплову енергію, транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) мережами, постачання теплової енергії, а також тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення діють тарифи, що встановлені відповідно органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування в установленому законодавством порядку

Керуючись наданими цим Законом повноваженнями, для КП "Прилукитепловодопостачання" постановами Національної комісії регулювання електроенергетики України та Національної комісії регулювання ринку комунальних послуг України: від 14 грудня 2010 року №1732, від 30 вересня 2011 року №166, від 13 квітня 2012 року №157, від 31 грудня 2013 року №375 були затверджені тарифи на теплову енергію (а.с. 14-17 т.3).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг від 10 серпня 2012 року №279 було затверджено ліцензійні умови провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення, до прийняття вказаної постанови позивач отримував ліцензію на централізоване водопостачання та водовідведення в Чернігівській обласній державній адміністрації, отже не був ліцензіатом національної комісії, як наслідок тарифи на послуги централізованого водопостачання та водовідведення до 10 серпня 2012 року приймалися виконкомом Прилуцької міської ради.

На основі рішень Комісії рішеннями виконавчого комітету Прилуцької міської ради: від 31 березня 2009 року №177, від 23 листопада 2010 року №553, від 17 травня 2011 року №264, від 03 квітня 2012 року №155, від 31 березня 2009 року №180, від 29 грудня 2010 року №633, від 18 жовтня 2011 року №528, від 24 квітня 2012 року №179, від 21 січня 2014 року №23, від 03 червня 2008 року №329 були встановлені відповідні тарифи на послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, на опалення (а.с. 149-161 т.1).

Відповідно до п. 6.3 Договору, всі розрахунки по Договору проводяться на підставі виставлених виконавцем рахунків.

На виконання умов вказаних договорів позивач в період з січня 2010 року по березень 2014 року включно надав відповідачу послуги з теплопостачання, постачання води та водовідведення у приміщенні магазину за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 18964,38грн. Крім того, позивач надавав відповідачу послуги з водопостачання та водовідведення у приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 за жовтень 2012 року, грудень 2012 року, березень 2013 року, травень 2013 року, липень 2013 року, серпень 2013 року, жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року в сумі 68,09грн.

Так, позивачем виставлялись наступні рахунки на оплату за опалення, водопостачання та водовідведення №СУ-0000413 від 29 січня 2010 року на суму 492,53грн., №СУ-0001085 від 25 лютого 2010 року на суму 492,53грн., №СУ-0001749 від 24 березня 2010 року на суму 492,53грн., №СУ-0002685 від 23 квітня 2010 року на суму 301,32грн., №СУ-0003368 від 20 травня 2010 року на суму 114,96грн., №СУ-0004436 від 16 червня 2010 року на суму 114,96грн., №СУ-0005107 від 06 липня 2010 року на суму 114,96грн., №СУ-0005778 від 31 серпня 2010 року на суму 114,96грн., №СУ-0006452 від 27 вересня 2010 року на суму 114,96грн., №СУ-0007126 від 25 жовтня 2010 року на суму 114,96грн., №СУ-0007811 від 26 листопада 2010 року на суму 492,53грн., №СУ-0008491 від 24 грудня 2010 року на суму 493,37грн. (а.с. 80-91 т.1);

№СУ-0000422 від 24 січня 2011 року на суму 498,50грн., №СУ0001105 від 04 лютого 2011 року на суму 499,16грн., №СУ0001794 від 21 березня 2011 року на суму 499,16грн., №СУ-0002477 від 21 квітня 2011 року на суму 256,65грн., №СУ-0003180 від 17 травня 2011 року на суму 115,80грн., №СУ-0003869 від 21 червня 2011 року на суму 114,29грн., №СУ-0004554 від 27 липня 2011 року на суму 114,29грн., №СУ-0005233 від 09 серпня 2011 року на суму 114,29грн., №СУ-0005916 від 09 вересня 2011 року на суму 114,29грн., №СУ-0006610 від 24 жовтня 2011 року на суму 407,94грн., №СУ-0007304 від 23 листопада 2011 року на суму 726,43грн., №СУ-0008012 від 22 грудня 2011року на суму 726,43грн. (а.с. 92-103 т.1);

№СУ-0000429 від 09 січня 2012 року на суму 708,44грн., №СУ-0001125 від 23 лютого 2012 року на суму 708,44грн., №СУ0001942 від 19 березня 2012 року на суму 708,44грн., №СУ-0002656 від 02 квітня 2012 року на суму 443,39грн., №СУ-0003362 від 23 травня 2012 року на суму 111,12грн., №СУ-0004106 від 21 червня 2012 року на суму 118,38грн., №СУ-0004840 від 06 липня 2012 року на суму 118,38грн., №СУ-0005569 від 07 серпня 2012 року на суму 118,38грн., №СУ-0006315 від 05 вересня 2012 року на суму 118,38грн., №СУ0007040 від 23 жовтня 2012 року на суму 459,65грн., №СУ-0007793 від 12 листопада 2012 року на суму 756,59грн., №СУ-0008549 від 21 грудня 2012 року на суму 761,70грн. (а с. 104-115 т.1);

№СУ-0000428 від 14 січня 2013 року на суму 756,59грн., №СУ-0001158 від 08 лютого 2013 року на суму 756,59грн., №СУ-0001916 від 19 березня 2013 року на суму 766,81грн., №СУ-0002662 від 16 квітня 2013 року на суму 437,48грн., №СУ-0003413 від 21 травня 2013 року на суму 133,72грн., №СУ-0004187 від 07 червня 2013 року на суму 118,38грн., №СУ-0004932 від 16 липня 2013 року на суму 123,49грн., №СУ-0005683 від 07 серпня 2013 року на суму 123,49грн., №СУ-6446 від 18 вересня 2013 року на суму 118,38грн., №СУ-0007207 від 14 жовтня 2013 року на суму 638,26грн., №СУ-0007966 від 15 листопада 2013 року на суму 761,70грн., №СУ-0008738 від 03 грудня 2013 року на суму 761,70грн. (а.с. 116-127 т.1);

№СУ-0000428 від 08 січня 2014 року на суму 756,59грн., №СУ-0001192 від 18 лютого 2014 року на суму 674,42грн., №СУ-0002124 від 17 березня 2014 року на суму 674,42грн. (а.с. 128-130 т.1).

Факт отримання рахунків відповідачем підтверджується листом останнього, що міститься в матеріалах справи (а.с. 17 т.2). Крім того, факт отримання послуги з водопостачання у приміщення за адресою: АДРЕСА_3 відповідачем не заперечувався.

Положеннями ст.ст. 11, 629 ЦК України встановлено, що договір є однією з підстав виникнення зобов'язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

За приписами ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач зазначив, що позивач надавав послуги неякісно, температурний режим у орендованих приміщеннях становив 10С, про що зазначено у актах від 21 жовтня 2012 року, 17 листопада 2012 року, 16 грудня 2012 року, 18 січня 2013 року, складених представниками відповідача та надісланих позивачу листом від 14 лютого 2013 року (а.с. 17-21 т.2).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Пунктом 1 цих правил передбачено, що ці Правила регулюють відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг (далі - виконавець), і фізичною та юридичною особою (далі - споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - послуги).

Відповідно до підпунктів 15,16 пункту 32 Правил, виконавець зобов'язаний: звільняти від плати за послуги у разі їх ненадання та виплачувати компенсацію за перевищення строків проведення аварійно-відбудовних робіт; проводити перерахунок розміру плати за надання послуг у разі ненадання їх, надання не в повному обсязі, зниження якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України та визначеному договором.

Позивач листом №294 від 27 лютого 2013 року надав відповідь, відповідно до якої пропонував відповідачу відновити роботу системи згідно проектного рішення, та зауважив, що нарахування дійсні і підлягають обов'язковій сплаті (а.с. 16 т.2).

Відповідно до п.39 зазначених Правил, акт-претензія реєструється уповноваженими особами виконавця у журналі реєстрації актів-претензій згідно з додатком 3. Виконавець зобов'язаний розглянути такий акт-претензію і повідомити протягом трьох робочих днів споживача про її задоволення або про відмову у задоволенні з обґрунтуванням причини такої відмови. У разі ненадання протягом установленого строку виконавцем відповіді вважається, що він визнав викладені в акті-претензії факти неналежного надання або ненадання послуг. Спори щодо задоволення претензій споживачів розв'язуються у суді. Споживач має право на досудове розв'язання спору шляхом задоволення пред'явленої претензії.

Виходячи з вищезазначених положень, в разі отримання неякісних послуг споживач (відповідач) не позбавлений права звернутися до суду за перерахунком не наданих або наданих неналежним чином послуг.

Відповідач не надав суду доказів щодо звернення його до суду з відповідними вимогами по здійсненню перерахунку. Отже, у суду відсутні підстави вважати доводи відповідача щодо неякісного надання послуг належними та обґрунтованими.

Разом з тим, відповідач зазначає про розірвання Договору на теплопостачання в 2011році. На підтвердження чого відповідач надав суду лист-повідомлення від 24 жовтня 2011 року на адресу КП "Прилукитеплопостачання", у якому зазначено про його намір розірвати Договір №622/Т з 05 листопада 2011 року. Повідомлення отримано адресатом, про що свідчить відмітка з реєстраційним номером вхідної кореспонденції №3779 на повідомленні (а.с. 10 т.2).

Так, відповідно до п.10.4 Договору №622/Т, цей договір підлягає розірванню на вимогу однієї із сторін після повідомлення іншої сторони не пізніше, ніж за 10 календарних днів до очікуваної дати (або в інший термін за погодженням обох сторін) і в разі технічної можливості припинити теплопостачання об'єкту Споживача, не припиняючи теплопостачання іншим споживачам теплової енергії.

Листом від 01 листопада 2011 року №1660 КП "Прилукитепловодопостачання" надало відповідь відповідачу, що задовольнити вимогу про розірвання договору №622/Т не має можливості, оскільки відповідач не є власником приміщення по АДРЕСА_2 та потрібна згода власника приміщення на відключення приміщення від послуги централізованого опалення (а.с. 11 т.2).

Відповідно до ст. 188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором; сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором; сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду;. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду; якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Враховуючи положення зазначеної статті та той факт, що позивач не погодився на розірвання договору, відповідач повинен був звернутися до суду про розірвання зазначеного договору.

Відповідачем не надано суду доказів розірвання Договору №622/Т у судовому порядку, а відтак у господарського суду відсутні підстави вважати його розірваним.

Господарський суд також зазначає, що відповідно до ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний своєчасно проводити підготовку жилого будинку, помешкання (в якому він проживає або яке належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Отже, підготовка технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період полягає на споживача, тобто на відповідача у даній справі.

Виходячи з викладеного, господарський суд приходить до висновку, що позивачем з січня 2010 року по березень 2014 року включно надавались послуги по теплопостачанню та водовідведенню за адресою АДРЕСА_2 і послуги з водопостачання та водовідведення у приміщення за адресою АДРЕСА_3 та позивачем відповідно до чинного законодавства, умов Договору та встановлених тарифів правомірно нараховано 19032,47грн. (18964,38грн. + 68,09грн.).

Відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначено, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо нарахувань до 01 жовтня 2011 року. Суд розцінює це як заяву про застосування строку позовної давності за ст.257 ЦК України.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 Цивільного кодексу України передбачає загальну позовну давність строком в три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ст. 261 Цивільного кодексу України).

Враховуючи, що позивач звернувся з позовом до господарського суду 25 вересня 2014 року, про що свідчить штамп поштового відділення на конверті, в якому направлена позовна заява до господарського суду, а нарахування боргу здійснено за період з січня 2010 року по березень 2014 року, тому господарський суд прийшов до висновку про застосування позовної давності щодо боргу нарахованого до 25 вересня 2011 року.

Отже, суд відмовляє позивачу щодо вимог в частині стягнення боргу у сумі 4457,41грн. за період з січня 2010 року до 25 вересня 2011 року у зв'язку із пропуском строку позовної давності.

Крім того, господарський суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення 1637,86грн. боргу, що виник до січня 2010 року як такого, що не підтверджений відповідними доказами.

Виходячи з вищевикладеного, господарський суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в сумі 14575,06грн., в тому числі 14506,97грн. боргу, що виник за надані послуги по теплопостачанню та водовідведенню в нежитлові приміщення за адресою АДРЕСА_2 за період з 26 вересня 2011 року по березень 2014 року включно та 68,09грн. боргу за послуги з водопостачання у приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3, за жовтень 2012 року, грудень 2012 року, березень 2013 року, травень 2013 року, липень 2013 року, серпень 2013 року, жовтень 2013 року, листопад 2013 року, грудень 2013 року.

Згідно статті 49 ГПК України та Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI, господарський суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1288,25грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 49, ст.82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) на користь комунального підприємства "Прилукитепловодопостачання" (17500, вул.Садова,104, м. Прилуки, Чернігівська обл., р/р 5899 в ТВБВ №10024/0311 філія ЧОУ АТ "Державний ощадний банк України", МФО 353553, ) 14575,06грн. основного боргу та 1288,25грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення виготовлено 04 червня 2015 року.

Суддя В.В. Моцьор

.