РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/8687/15-г

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНМАТЕХ"

до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЗАТИШОК"

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фізична особа підприємець Мнишенко Світлана Сергіївна

Фізична особа підприємець Ратошнюк Олексій Сергійович

про стягнення 57 774,00 грн.

Суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача Соколов В.В. - представник за договором від 17.03.15;
від відповідача від третіх осібМіссіров В.П. - представник за довір. № 269 від 05.05.15; не з'явились

В судовому засіданні 03.06.15. в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інматех» звернулось до господарського суду м. Києва з позовною заявою до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Затишок" про стягнення майнової шкоди через залиття приміщень в розмірі 57774,00 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що він є орендарем нежитлових приміщень (офіси № 506 та 507) в буд. № 4/15 по вул. Прилужній в м. Києві. 24.02.15 відбулось залиття офісів № 506 та 507, що підтверджується актами обстеження від 24.02.15 та від 26.02.15. Загальна вартість ремонтних робіт через залиття згідно зведеного кошторису вартості, складеного ТОВ «Памірбуд» 02.03.15, складає 53364,00 грн. До позивача звернулись власники приміщень, вимагаючи повернення приміщень у належний стан. Оскільки відповідальність за збереження та функціонування внутрішньо-прибудинкових комунікацій несе відповідач, то відшкодовувати заподіяні збитки, на думку позивача, має саме ОСББ «Затишок».

Ухвалою суду від 08.04.15 було порушено провадження у справі № 910/8687/15-г, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ФОП Мнишенко Світлану Сергіївну, ФОП Ратошнюк Олексія Сергійовича та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 13.05.15.

05.05.15 через канцелярію суду відповідач подав відзив на позов, в якому проти позову заперечував повністю. Відповідач зазначив, що позивач не довів наявність у нього прав орендаря приміщень № 506 та 507, акти про залиття від 24.02.15 та 26.02.15 не свідчать про факт залиття приміщень № 506 та 507, зведений кошторис від 02.03.15, на який посилається позивач, не є належним доказом оцінки розміру майнової шкоди, завданої позивачу залиттям, а отже, позивачем не доведено наявності складу цивільного правопорушення з боку відповідача.

В судове засідання 13.05.15 представники сторін з'явились, представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було задоволено, в судовому засіданні оголошено перерву до 27.05.15.

15.05.15 позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить також стягнути з відповідача 19618,00 грн. збитків, що виникли внаслідок сплати позивачем згідно договорів оренди № 1-ОС та 1-СС орендної плати за орендовані ним офіси № 506 та 507, які через залиття не можуть використовуватись позивачем за призначенням.

18.05.15 через канцелярію суду від третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору надійшли письмові пояснення, в яких останні зазначили про те, що внаслідок затоплення їм були нанесені значні збитки, позовні вимоги просили задовольнити в повному обсязі.

20.05.15 відповідач подав зустрічний позов у справі № 910/8687/15-г, який ухвалою від 22.05.15 на підставі п.п. 4, 6, ч.1 ст. 63 ГПК України, було повернуто судом без розгляду.

25.05.15 через канцелярію суду позивач надав пояснення стосовно заперечень відповідача, які були залучені судом до матеріалів справи.

В судове засідання 27.05.15 представники сторін з'явились, представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення, надав додаткові документи по справі, представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов.

Судом було прийнято до розгляду заяву позивача про збільшення позовних вимог.

Відповідно до п.17 Листа Вищого господарського суду від 20.10.2006, № 01-8/2351 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2005 році та в I півріччі 2006 року" відповідно до частини четвертої статті 22 ГПК позивач вправі до прийняття рішення у справі, зокрема, збільшити розмір позовних вимог. Під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти зміну (у бік збільшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, в тому числі ціни позову.

Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач.

Отже, у разі збільшення позовних вимог, якщо його прийнято господарським судом, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

В судовому засіданні 27.05.2015р. було оголошено перерву до 03.06.2015р.

В судове засідання 03.06.2015р представники сторін з'явились, надали додаткової докази по справі, представник позивача позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, відповідач проти позову заперечував.

У судових засіданнях згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України здійснювалась фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників процесу, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, у тому числі щодо відшкодування кредиторові або іншій особі збитків (шкоди), є зобов'язання, які виникають з угод або в наслідок заподіяння шкоди, що передбачено ст. 11 ЦК України.

Згідно з приписами ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків (шкоди).

Відповідно до ч. 2 статті 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до статті 219 Господарського кодексу України, за невиконання або неналежне виконання господарських зобов'язань чи порушення правил здійснення господарської діяльності правопорушник відповідає належним йому на праві власності або закріпленим за ним на праві господарського відання чи оперативного управління майном, якщо інше не передбачено цим Кодексом та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 статті 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті визначено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Частина 3 статті 225 ГК України визначає, що при визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов'язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 226 ГК України, учасник господарських відносин, який вчинив господарське правопорушення, зобов'язаний вжити необхідних заходів щодо запобігання збиткам у господарській сфері інших учасників господарських відносин або щодо зменшення їх розміру, а у разі якщо збитків завдано іншим суб'єктам, - зобов'язаний відшкодувати на вимогу цих суб'єктів збитки у добровільному порядку в повному обсязі, якщо законом або договором сторін не передбачено відшкодування збитків в іншому обсязі.

Згідно зі ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків;

3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками;

4) вини.

Елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність учасника правовідносин є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Вищевказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 20.12.2010р. у справі №06/113-38, від 04.07.2011р. у справі №51/250.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Оцінивши фактичні обставини справи та надані суду докази, суд дійшов висновку щодо недоведеності позивачем усіх елементів складу цивільного правопорушення відповідача, які дають підстави для застосування до винної сторони цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

На обґрунтування розміру понесених збитків в сумі 53364,00 грн. позивач посилається на зведений кошторисний розрахунок вартості будівництва (ремонт офісних приміщень № 506-507 за адресою вул. Прилужна 4/15 м. Київ), складений 02.03.2015р. ТОВ «Памірбуд».

В той же час суду не надано доказів понесення позивачем реальних збитків та/або витрат зроблених позивачем по ремонту приміщенню у зв'язку з вказаним залиттям приміщень № 506 та 507 в буд. № 4/15 по вул. Прилужній в м. Києві

Частиною 1 статті 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Суд зазначає, що позивач на підтвердження того, що внаслідок залиття було порушено його права та законні інтереси посилається на договори оренди № 1-СС та № 1-ОС від 01.01.15, укладені з третіми особами без самостійних вимог на предмет спору як орендодавцями.

Відповідно до п.1.1 вказаних договорів оренди № 1-СС та № 1-ОС нежитлові приміщення належать орендодавцям на підставі інвестиційних контрактів № 16-255/Д51 від 02.07.03 та № 16-254/Д50 від 02.07.03, в той же час в матеріалах справи відсутні та на вимогу суду позивачем та третіми особами без самостійних вимог, не надано належних доказів на підтвердження права власності третіх осіб на офіси № 506 та 507 в буд. № 4/15 по вул. Прилужній в м. Києві.

Статтею 761 ЦК України встановлено, що право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Таким чином, позивачем не було доведено суду, що у нього є належні правові підстави користуватись офісними приміщеннями № 506 та 507 в буд. № 4/15 по вул. Прилужній в м. Києві.

Крім того, суд зазначає, що, в будь-якому випадку, суб'єктами, права та/або законні інтереси яких могли б бути порушені внаслідок залиття офісних приміщень, тобто яким можуть бути завдані збитки, є власники вказаних приміщень.

Суд погоджується з твердженнями відповідача, викладеними у відзиві на позов, стосовно того, що доказів введення в експлуатацію офісних приміщень № 506 та 507 в буд. № 4/15 по вул. Прилужній в м. Києві позивачем та третіми особами не надано.

Відповідно до Акта про залиття офісного приміщення № 506-507 за адресою вул. Прилужна в м. Києві від 24.02.2015р. складеного за участю представників позивача та ФОП Ратошнюк О.С. 24 лютого 2015 року в будинку № 4/15 на вул. Прилужна в м. Києві зафіксовано залиття каналізаційними стоками офісних приміщень № 506-507 з технічного поверху, що знаходиться над цими офісними приміщеннями та належить ОСББ «Затишок». Каналізаційна труба, через яку відводяться стоки з усіх поверхів будинку, дефектна і через неї стоки попадають на технічний поверх і далі через перекриття проникають вниз в офісні приміщення № 506 та 507 та приміщення бойлерної. Висновки комісії: залиття офісних приміщень № 506-507 відбулось через несправну каналізаційну трубу х технічного поверху ОСББ «Звтишок», меблі підлягають заміні, підвісна стеля, міжкімнатні двері та підлогове покриття (ковролін) підлягають заміні, гіпсокартонні стіни потребують ремонту, фактичні збитки нанесені в результаті залиття майну ТОВ «Інматех» та офісним приміщенням № 506-507 мають бути відшкодовані власником мереж (балансоутримувачем внутрішньо будинкових мереж каналізації), а саме ОСББ «Затишок»).

У відповідності до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, Додатком № 4 до Правил №76 визначена типова форма акту про залиття, в якому зазначається, де трапилась аварія, описується, що трапилось і які наслідки (що залито, які обсяги робіт, які речі ушкоджено), зазначаються причини залиття, надаються висновки та рекомендації.

Однак, наданий позивачем Акт від 24.02.2015р. не відповідає вимогами вищевказаним Правил, оскільки був складений без представників організації, яка обслуговує внутрішньобудинкові мережі водовідведення (каналізації). Крім того, з Акту неможливо встановити на підставі чого, представники позивача та ФОП Ратошнюк О.С. дійшли висновку про дефектність каналізаційної труби, що проходить через підвально-технічний поверх, оскільки приміщення офісів № 506-507, що обстежувались, знаходяться на підвально-цокольному поверсі.

З огляду на зазначене, вищевказаний Акт не приймається судом в якості належного доказу, у відповідності до ст. 32-34 ГРК України, на підтвердження протиправну поведінку (бездіяльності) відповідача та наявність причинного зв'язку між його протиправною поведінкою і заподіянням шкоди (залиттям офісних нежитлових приміщень).

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.15 позивач звернувся до відповідача з заявою про необхідність фіксації факту залиття офісних приміщень № 506-507 та прийняття невідкладних заходів щодо усунення наслідків залиття. Крім того, 04.03.15 позивач звернувся до відповідача з листом вих.. № 17, в якому просив надати відповідь про конкретні строки виконання ремонтних робіт та відшкодування завданих збитків.

Листом від 13.03.15 вих. № 258 відповідач повідомив позивача, що факт аварії лежака, який замуровано в несучу конструкцію будинку підтверджено співробітниками ОСББ «Затишок» в акті обстеженні від 26.02.15; аварія лежака усунена.

Відповідно до Акта обстеження від 26.02.2015р., комісією у складі голови правління ОСББ «Затишок», керуючого будинком, інженера та сантехніка, за заявою Ратошнюка С.В. було проведено обстеження підвально-технічного приміщення третьої секції будинку по вул. Прилужна, 4/15 в м. Києві. В результаті перевірки встановлено, що каналізаційний чавунний лежак розташовано на підлозі в підвально-технічному поверсі та над підвально-цокольним поверхом третьої секції, де знаходиться офісне приміщення № 502 Ратошнюка С.В. У місці технічного проходу в фундаменті, що є незносною конструкцією будинку, вищевказаний чавунний лежак був замурований, що не давало можливості досконало його обстежувати. Після роз мурування даного лежака у вказаному місці було виявлено тріщину та ледь помітне його підтікання, що призвело до затікання офісу № 502, який знаходиться під підвально-технічним поверхом в підвально-цокольному поверсі третьої секції будинку по вул. Прилужна, 4/15 в м. Києві. Виходячи з викладеного прийнято рішення усунути аварію каналізаційного лежака (заміна ділянки труби) у підвальному технічному приміщенні третьої секції, запропонувати власнику офісу № 502 Ратошнюку С.В. встановити за власні кошти гідроізоляцію над своїм приміщенням.

Дослідивши Акт обстеження від 26.02.15 та лист відповідача від 13.03.15 (вих.. № 17) суд дійшов висновку, що вказаний акт та лист не свідчать про залиття офісів № 506-507 та наявність вини позивача у їх залитті.

02.06.2015 року представники ОСББ «Затишок» в присутності керівника та представника ТОВ «Інматех», провели в підвально-цокольному та підвально-технічному поверсі будинку по вул. Прилужна, 4/15 обстеження приміщень , про що було складено відповідний Акт. Під час обстеження приміщення на підвально-технічному поверсі, що розташований над приміщеннями офісів № 506 та № 507, на момент огляду, ознак пошкоджень розташованого на підлозі каналізаційного трубопроводу (лежака) та ознак залиття підлоги каналізаційними стоками не виявлено. При огляді даного приміщення встановлено, що частину лежака довжиною близько 1 метра нещодавно замінено новою частиною. Ознак вологості на момент огляду не помічено. При огляді офісів № 506 та № 507, що знаходяться під зазначеним технічним приміщенням, виявлено сліди затікань зі стелі та на стінах, які не є вологими. В зазначених офісах є ознаки початку ремонту.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що надані позивачем та наявні в матеріалах справи докази не дають підстав для безумовного висновку ані щодо протиправної поведінки відповідача, ані причинного зв'язку між його протиправною поведінкою (бездіяльністю) і заподіянням шкоди позивачу шляхом залиття офісних приміщень № 506-507 по вул. Прилужна, 4/15 в м. Києві.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення 19618,00 грн. майнової шкоди, що є сумою орендної плати сплаченою позивачем третім особам за оренду офісних приміщень № 506-507, які через дії (бездіяльність) відповідача не можуть експлуатуватись позивачем.

Суд зазначає, що вказані грошові кошти були сплачені позивачем на підставі договірних відносин позивача з третіми особами як орендодавцями офісних приміщень, що виключає можливість їх віднесення до збитків позивача (реальних мзбитків або упущеної вигоди).

Згідно з абзацами 1 - 4 п. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

При обрахуванні розміру збитків мають враховуватися тільки ті точні дані, які безспірно підтверджують реальну вартість втраченого, можливість отримання грошових сум або ж інших цінностей, якби зобов'язання було виконано боржником належним чином.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6, із наступними змінами, "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Позивачем не доведено суду та не надано достатніх доказів причинно-наслідкового зв'язку між діями відповідача та внаслідок цього отриманими збитками позивача. Суду не обґрунтовано розмір заявлених збитків та підтвердження дійсних пошкоджень, яких зазнали офісні приміщення № 506-507 вул. Прилужна, 4/15 в м. Києві, а також не доведено факт порушення прав позивача як користувача вказаних приміщень.

Обов'язок доведення таких складових правопорушення, як протиправність поведінки, причинно-наслідкового зв'язку та збитків покладається законом на позивача.

Зважаючи на викладене, позовні вимоги про стягнення майнової шкоди в сумі 72982,00 грн. за недоведеністю не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до статті 49 ГПК України витрати пов'язані з розглядом справи при відмові в позові покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09.06.2015 р.

Суддя Пукшин Л.Г.