ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р.Справа № 917/312/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД"

до відповідача Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК"

про розірвання договору та стягнення 78368,95 грн.

Суддя О.Л. Панченко

Представники:

від позивача не з'явився;

від відповідача не з'явився

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД" звернулося до суду з позовом, в якому просить розірвати договір банківського рахунку № 141409 від 11.10.2013р., укладений між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", від імені якого діє відділення № 302 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Полтава, та Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД", стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 73202,65 грн., які знаходяться на рахунку позивача в ПАТ "ІМЕКСБАНК", пеню у сумі 5166,30 грн.

Відповідач позов не визнає з підстав, викладених у запереченнях на позов.

Беручи до уваги, що:

11.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", від імені якого діє відділення № 302 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Полтава, (надалі - "Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД" (надалі - "Клієнт") був укладений договір банківського рахунку № 141409 (у національній валюті), згідно з яким Банк відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003р. (зі змінами та доповненнями), відкриває Клієнту поточний рахунок (рахунки) у національній валюті № 9001 (надалі - "Рахунок") та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий Рахунок грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій за Рахунком у межах, встановлених операційним часом Банку. Права та обов'язки сторін передбачені розділом П договору. Банк має право списувати грошові кошти з Рахунку Клієнта на підставі його розпорядження (за допомогою платіжного доручення); виконувати розрахункові документи відповідно до черговості їх надходження та виключно в межах залишку грошових коштів на Рахунку Клієнта; у разі відсутності (недостатності) грошових коштів на Рахунку Клієнта не вести облік розрахункових документів Клієнта (п. 2.1.8, п. 2.1.10, п. 2.1.12 договору). Клієнт має право вимагати від Банка своєчасного і повного надання банківських послуг, обумовлених цим договором (п. 2.2.6 договору). Банк зобов'язується належним чином виконувати умови цього договору; приймати та виконувати протягом Операційного часу розрахунково-касові документи Клієнта, після Операційного часу приймати розрахункові документи та виконувати доручення Клієнта згідно з умовами п. 2.1.15; від імені та за рахунок коштів Клієнта нараховувати, утримувати та одночасно із подачею заявки на купівлю іноземної валюти сплачувати до Пенсійного фонду України додатковий збір на обов'язкове державне пенсійне страхування на суму операції з купівлі-продажу безготівкової валюти, який діє на час здійснення операції, а також комісію банка за надані послуги (п. 2.3.2, п. 2.3.4, п. 2.3.8 договору). Порядок повернення Банком розрахункових документів передбачений розділом Ш договору. За несвоєчасне чи неналежне виконання розпорядження Клієнта щодо перерахування його коштів, Банк сплачує Клієнту пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно або неналежно списаної суми платежу за кожен день прострочення (п. 4.1 договору). Порядок розрахунків передбачений розділом V договору. Порядок змін та розірвання договору передбачений розділом VП договору. Сторона, яка вважає за потрібне змінити чи розірвати договір, надсилає пропозиції про це другій стороні (п. 7.1 договору). Договір розривається за заявою Клієнта у будь-який час за умови виконання вимог, вказаних у п. 7.4 (п. 7.3 договору). У разі розірвання договору за заявою Клієнта, Рахунок закривається за умови сплати Банку комісійної винагороди за закриття Рахунку, здачі чекової книжки з невикористаними чеками та погашення заборгованості перед Банком за надані банківські послуги (п. 7.4 договору). Договір укладений на невизначений строк, набуває чинності з дня його підписання (п. 9.1 договору).

Позивач, посилаючись на виконання ним умов договору банківського рахунку № 141409 від 11.10.2013р. та неналежне виконання відповідачем взятих на себе за зазначеним договором зобов'язань, просить розірвати договір банківського рахунку № 141409 від 11.10.2013р., укладений між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", від імені якого діє відділення № 302 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Полтава, та Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД", стягнути з відповідача грошові кошти у сумі 73202,65 грн., які знаходяться на рахунку позивача в ПАТ "ІМЕКСБАНК", пеню у сумі 5166,30 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з листопада 2014р. він неодноразово звертався до відповідача з вимогою видачі готівкових коштів, які знаходяться на рахунку позивача, однак відповідачем позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю коштів та скрутним становищем банку. Також позивачем 01.12.2014р. була направлена вимога про виконання заяви на купівлю валюти № 63 від 10.11.2014р. на суму 44500 Євро, № 64 від 21.11.2014р. на суму 2600 доларів США та повернення залишку коштів (р/р 9001 в АТ "ІМЕКСБАНК") в сумі 73935,52 грн. У разі невиконання зазначених зобов'язань щодо купівлі валюти та здійснення розрахунків необхідно повернути всю гривню на розрахунковий рахунок позивача до 04.12.2014р. Однак відповідач зобов'язання за вищевказаним договором не виконав. Згідно з випискою про операції банку від 30.12.2014р. на рахунку позивача знаходиться 73202,65 грн.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2013р. між Публічним акціонерним товариством "ІМЕКСБАНК", від імені якого діє відділення № 302 АТ "ІМЕКСБАНК" у м. Полтава, (надалі - "Банк") та Товариством з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД" (надалі - "Клієнт") був укладений договір банківського рахунку № 141409 (у національній валюті), згідно з яким Банк відповідно до Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунку у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003р. (зі змінами та доповненнями), відкриває Клієнту поточний рахунок (рахунки) у національній валюті № 9001 (надалі - "Рахунок") та зобов'язується приймати і зараховувати на відкритий Рахунок грошові кошти, що надходять Клієнту, виконувати розпорядження Клієнта щодо перерахування і видачі відповідних сум з Рахунку та проведення інших операцій за Рахунком у межах, встановлених операційним часом Банку.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Положеннями ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Отже, уклавши договір банківського рахунку № 141409 від 11.10.2013р. сторони за цим договором прийняли на себе ряд зобов'язань, зокрема, відповідно до п. 2.3 договору Банк зобов'язався належним чином виконувати умови цього договору; своєчасно здійснювати розрахункові операції відповідно до діючого законодавства та нормативно-правових актів НБУ; приймати та виконувати протягом операційного часу розрахунково-касові документи Клієнта, після операційного часу приймати розрахункові документи та виконувати доручення Клієнта згідно з умовами договору.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківські рахунки - рахунки, на яких обліковуються власні кошти, вимоги, зобов'язання банку стосовно його клієнтів і контрагентів та які надають можливість здійснювати переказ коштів за допомогою банківських платіжних інструментів.

Приписами ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України визначено, що за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 1068 Цивільного кодексу України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунку. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1074 Цивільного кодексу України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1075 Цивільного кодексу України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час.

Доказів подання до банку заяви про розірвання зазначеного договору банківського рахунка, як це передбачено ст. 1075 ЦК України та п. 7.3 договору, позивачем до суду не надано.

За приписами частини 2 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2015р. № 16, що було прийняте на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015р. № 50 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" до категорії неплатоспроможних", було розпочато з 27.01.2015р. процедуру виведення АТ "ІМЕКСБАНК" з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 27.01.2015р. по 27.04.2015р. включно та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Северина Юрія Петровича.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, повідомляє про це рішення Фонд гарантування вкладів фізичних осіб для вжиття ним заходів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 5, ч. 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України не пізніше дня, наступного за днем прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, повідомляє про це банк та надсилає рішення до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Статтею 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - "Фонд"), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та Національного банку України.

Частинами 1, 5 статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що Фонд розпочинає виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних. Під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Статтею 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначаються наслідки запровадження тимчасової адміністрації в банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів); зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим законом.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Частиною 1 статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" до вкладників віднесено фізичних осіб (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або які є власниками іменного депозитного сертифіката.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку.

Відтак, після запровадження Фондом тимчасової адміністрації стосовно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання Національним банком України банківської ліцензії та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Кредитор банку вправі заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку у строк, встановлений частиною 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ч. 2 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону (про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду) уповноважена особа Фонду здійснює, зокрема, такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду.

Згідно з ч. 6 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості: зобов'язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян; грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобов'язань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини п'ятої статті 12 цього Закону; вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом; вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування; вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на ім'я яких заблоковано (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності); інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом; вимоги за субординованим боргом.

При цьому, задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачено, що під час ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку визначається загальна сума його заборгованості перед кредиторами (пасив), формується ліквідаційна маса банку (актив) та здійснюється її реалізація з подальшим спрямуванням коштів, одержаних від продажу майна банку, на погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів в порядку черговості відповідно до статті 52 цього Закону. Водночас, задоволення вимог окремого кредитора-юридичної особи, заявлених поза межами ліквідаційної процедури банку, порушує принцип пріоритетності зобов'язань неплатоспроможного банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.

У спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником. Оскільки позивач є кредитором банку щодо майнового зобов'язання зі стягнення грошових коштів, з урахуванням встановленої Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" заборони на задоволення вимог кредиторів банку щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД" задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "НЕОКАРД" у задоволенні позовних вимог повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 85 ГПК України.

Повне рішення складено 02.06.2015р.

Суддя О.Л. Панченко