ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року Справа № 925/604/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., при секретарі судового засідання Голосінській Н.М., за участю представників сторін:

від позивача - Руденко О.І. - за довіреністю;

від відповідача - - Кушнір С.Л. - за довіренстю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбізнесгруп"

до відповідача Дочірнього підприємства "Жашківський машинобудівний завод" ПАТ НВП "Більшовик"

про стягнення 760 444 грн. 16 коп. , -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача 760 444, 16 грн. із яких : 705 798 грн. основного боргу за договором № 15/01 від 15.01.2010 року та 54 646,16 грн. три проценти річних.

У відзиві на позовну заяву (а. с. 58-60) відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позов не підлягає задоволенню з підстав, того, що 1) акти звірки взаєморозрахунків від жовтня 2012 року та березня 2013 року та акти приймання-передачі запасних частин від 16.02.2010 року, від 28.02.2011 року, від 29.07.2011 року підписані особами без наявності відповідних повноважень на підписання; 2)позивачем не надано суду довіреності, на підставі яких було передано продукцію; 3) в графі «Затверджено» на актах приймання-передачі запасних частин підпис виконано не директором Кухаренко М.В.; 4) строк позовної давності за актами приймання-передачі сплив, оскільки згідно пункту 4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» якщо договором чи іншим правочином визначено різні строки виконання окремих зобов'язань, що з нього виникають (наприклад, у зв'язку з поетапним виконанням робіт або з розстроченням оплати) позовна давність обчислюється окремо стосовно кожного з таких строків. 5 відповідачем ніколи не здійснювалось придбання у позивача вказаного товару, а позивач не подав доказів передачі товару.

21.05.2015 представник відповідача подав клопотання про призначення судово-почеркознавчої, яку доручити Київському науково - дослідному інституту судових експертиз із питанням щодо належності підпису колишньому директору відповідача Кухаренко М.В. на Договорі №15/01 та на Додатку 1 до Договору №15/01 від 15 січня 2010 року.

21 травня 2015 року представником відповідача подано клопотання про застосування строків позовної давності, в якому представник позивача просить відмовити позивачу у стягненні 480 496 грн. у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

У судовому засіданні:

Представник позивача підтримав позов, просив задовольнити позов, заперечив проти доводів відповідача у відзиві на позов, стверджуючи, що підписи осіб на Договорі №15/01, Додатку 1 до нього, видаткових накладних, актах приймання-передачі запасних частин скріплені печаткою відповідача, стверджував, що позивач подав достатньо доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, заперечив проти призначення судової експертизи.

Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на доводи, викладені у відзиві на позов.

У судовому засіданні 05.06.2015 оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду відповідно до статті 85 ГПК України.

Оцінивши докази у справі в їх сукупності, заслухавши пояснення та доводи представників сторін у судовому засіданні, суд встановив таке.

За доводами позивача ним було поставлено відповідачу запасні частини по видаткових накладних № ЦБ-000012 від 16 лютого 2010 року, № РН-0000039 від 28 лютого 2011 року, № РН-0000038 від 28 лютого 2011 року, № ПБ-016801 від 29 липня 2011 року, № ПБ-017001 від 29 липня 2011 року, № ПБ-016901 від 29 липня 2011 року.

Позивач вказує, що сторонами були підписані акти приймання-передачі запасних частин від 16 лютого 2010 року, від 28 лютого 2011 року - два акти, від 29 липня 2011 року.

Товар був прийнятий відповідачем, видаткові накладні підписані його представником та скріплені печаткою підприємства, їх оригінали подані представником позивача у судовому засіданні для огляду. Факт передачі представнику відповідача запасних частин позивач підтверджує вказаними видатковими накладними, актами приймання-передачі запасних частин, підписаними представником відповідача, затверджених керівником відповідача та скріплених печаткою підприємства, податковими накладними, довіреностями №21 від 24 лютого 2011 року, №20 від 23 лютого 2011 року (оригінали оглянуті в судовому засіданні).

У зв'язку з неоплатою відповідачем вартості отриманих запасних частин позивач надіслав на адресу відповідача претензію від 01.04.2013 про здійснення розрахунків із позивачем по наявній заборгованості, однак відповідач на вказану претензію не відповів, борг не сплатив, тому позивач звернувся до господарського суду із даним позовом.

Відповідач повністю заперечив проти позову з підстав відсутності заборгованості перед позивачем та відсутності самого факту отримання товару у позивача, у зв'язку з чим заявив клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи документів в частині дослідження підписів керівника відповідача на Договорі №15/01 та Додатку 1 до нього.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими до задоволення, з огляду на наступне:

Судом встановлено, що 15 січня 2010 року було укладено між сторонами по справі Договір №15/01, згідно пункту 1 якого позивач продає, а відповідач купує обладнання згідно Додатку №1. (Специфікація №1) до даного Договору.

Сума Договору складає 705 798 грн. (п.2 Договору).

Згідно пункту 3.3.1. Договору оплата вартості продукції здійснюється відповідачем на протязі 365 банківських днів після останнього відвантаження продукції.

До Договору №15/01 сторонами підписано Додаток №1 (Специфікація №1 на обладнання).

Договір №15/01 та Додаток №1 до нього підписані директорами позивача та відповідача і скріплені печатками.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.

Згідно статті 664 Цивільного кодексу України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Відповідно до статті 692 цього Кодексу покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно пункту 3.3.1. Договору оплата вартості продукції здійснюється відповідачем на протязі 365 банківських днів після останнього відвантаження продукції.

Суд приходить до висновку, що позивачем доведено і належними доказами підтверджено факт передачі позивачем та отримання відповідачем обладнання (запасних частин) на загальну суму 705 798 грн. по вказаних у позові видаткових накладних, на яких проставлений підпис отримувача товару, що скріплений печаткою відповідача. Відсутність вказівки посади особи, яка поставила підпис на видаткових накладних та актах приймання-передачі не впливає на висновок суду про отримання відповідачем обладнання у позивача.

З огляду на викладене, суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи, заперечення відповідача щодо самого факту отримання відповідачем товару. Доказів того, що відбиток печатки на Договорі №15/01, Додатку №1 до нього, видаткових накладних, актах приймання-передачі запасних частин є підробленим, не надано.

Представником відповідача подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи щодо підпису на Договорі №15/01 та Додатку №1 до нього.

Розглянувши клопотання представника відповідача та заслухавши пояснення і доводи представників у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки воно є безпідставним та необґрунтованим, виходячи з наступного:

Виходячи із припису пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України питання призначення судової експертизи є правом суду, а не обов'язком. Відповідно до частини 1 статті 41 цього Кодексу господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань.

Підставою для проведення почеркознавчої експертизи представник відповідача вказує на те, що підпис на Договорі №15/01 та Додатку №1 до нього не належить директору Кухаренко М.В.

Суд вважає, що у справі достатньо доказів для прийняття рішення по даному спору між сторонами і не вбачає підстав для призначення судової експертизи. Пред'явлення клопотання про призначення експертизи суд розцінює як спроби затягти вирішення спору по справі.

В силу статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачем доведено і відповідачем не спростовано, що позивач поставив відповідачу, а останній отримав обладнання (запасні частини) на загальну суму 705 798 грн., що оформлено вказаними у позовній заяві видатковими накладними, актами приймання-передачі запасних частин, на яких проставлена печатка відповідача. Оригінали вказаних документів оглянуті в судовому засіданні. Також позивачем надані суду довіреності №21 від 24 лютого 2011 року та №20 від 23 лютого 2011 року, які вказані у видаткових накладних.

Згідно п. 65 Інструкції про порядок обліку зберігання і використання документів, особи, що персонально відповідають за облік і зберігання печаток, штампів і бланків, призначаються наказами керівників організацій.

У матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про втрату печатки відповідача, її підробку чи інше незаконне використання третіми особами всупереч волі відповідача.

Відтиск печатки відповідача наявний, зокрема, на первинних документах, актах приймання-передачі запасних частин, що є свідченням участі такого підприємства, як юридичної особи, у здійсненні певної господарської операції (у даному випадку - прийнятті поставленого товару).

Згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України, статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

З огляду на викладені вище обставини та подані суду докази, суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 705 798 грн. боргу за продане відповідачу обладнання є законною і обгрунтованою, підтвердженою належними доказами, не спростованою відповідачем, тому є такою, що підлягає до задоволення.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд вважає законною і обґрунтованою вимогу позивача про стягнення із відповідача відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України трьох процентів річних за прострочення відповідачем проведення розрахунку, виходячи із такого:

судом встановлено порушення відповідачем зобов'язання щодо оплати вартості отриманого відповідачем обладнання у встановлений законом строк;

частиною 2 статті 20 ГК України встановлено можливість особи захищати своє право способами, передбаченими законом;

оплата за отриманий товар є грошовим зобов'язанням відповідача;

вимога до відповідача про сплату цих сум заявлена позивачем у позовній заяві і подання окремих вимог законом не вимагається.

Отже, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на вимогу позивача три проценти річних в сумі 54 646 грн. 16 коп. за прострочення виконання грошового зобов'язання. Розрахунок виконаний вірно.

Суд вважає, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки в Договорі №15/01 чітко визначено сторонами строк оплати вартості продукції (пункт 3.3.1.). Згідно пункту 4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 року №10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Відповідно до статті 49 ГПК України з відповідача підлягають відшкодуванню позивачу понесені останнім витрати на сплату судового збору в сумі 15 208 грн. 88 коп.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Дочірнього підприємства "Жашківський машинобудівний завод" ПАТ НВП "Більшовик" (19200, Черкаська область, м. Жашків, вул. Маслозаводська, 3, ідентифікаційний код 05767284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Промбізнесгруп" (01054, м. Київ, вул. Гоголівська, 29, кв. 63, ідентифікаційний код 31282731) - 705 798 грн. основного боргу, 54 646 грн. 16 коп. три проценти річних, 15 208 грн. 88 коп. судового збору.

3.У задоволенні клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 05 червня 2015 року.

Суддя В.В. Потапенко