номер провадження справи 1/33/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 Справа № 908/2954/15

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю "ТАКСОПАРК ПЛЮС" (69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 4)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69084, АДРЕСА_1)

про стягнення 8 203 грн. 07 коп., розірвання договору оренди, примусове звільнення приміщення

Суддя Немченко О.І.

Представники сторін:

від позивача - Ляховецький Т.І., довіреність № 7 від 09.01.2015 р.;

від відповідача - не з'явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Таксопарк Плюс" звернулось до господарського суду Запорізької області з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 8 203 грн. 07 коп., розірвання договору оренди, примусового звільнення приміщення.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 174, 188, 193 Господарського кодексу, ст.ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, та умов договору оренди № 23/13 від 01.01.2013 р. і обґрунтовано істотним порушенням відповідачем умов договору, несплатою орендної плати та комунальних послуг за жовтень 2014 р. - березень 2015 р.

30.04.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі, судове засідання призначено на 26.05.2015 р. на 16 год. 00 хв., про що сторони були повідомлені належним чином.

22.05.2015 р. від відповідача до суду надійшли письмові пояснення, в яких відповідач повідомив про те, що суму заборгованості в розмірі 8 203 грн. 07 коп. визнає та сплатив, і не заперечує проти розірвання договору оренди.

25.05.2015 р. до суду надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, в якій відповідач вказує про сплату відповідачем заявленої до стягнення у позовній заяві заборгованості і просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість з орендної плати за квітень та травень 2015 р. в сумі 3 041 грн. 55 коп., з комунальних послуг за квітень в сумі 16 грн. 08 коп. та 95 грн. 20 коп. пені за несвоєчасну сплату орендної плати.

В судовому засіданні 26.05.2015 р. представник позивача підтримав заяву про збільшення позовних вимог.

Судом не прийнято до розгляду вказану заяву про збільшення позовних вимог, з наступних підстав:

Згідно змісту вказаної заяви, позивач посилається на сплату відповідачем раніше заявленої заборгованості за жовтень 2014 року - березень 2015 року, та заявляє нові вимоги в розмірі 3 152 грн. 83 коп., з яких 3 041 грн. 55 коп. орендна плата за інший період: квітень-травень 2015 р. та компенсація за комунальні послуги в сумі 16 грн. 08 коп. за квітень 2015 р., а також 95 грн. 20 коп. пені за прострочення сплати орендної плати.

Однак, під збільшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. В позовній заяві було заявлено вимогу майнового характеру про стягнення орендної плати, компенсації з комунальних послуг та пені за прострочення сплати за оренду приміщення за період жовтень 2014 р. - березень 2015 р.

Фактично в заяві позивач вказав про сплату заборгованості, заявленої до стягнення у позові та заявив вимоги про стягнення нової заборгованості за інший період. І сума заявлена до стягнення згідно цієї заяви є меншою ніж та, яка зазначена у позові. Представник позивача наполягав за розгляді судом цієї заяви, саме як заяви про збільшення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, судом не було прийнято до розгляду вказану заяву позивача, оскільки остання не є заявою про збільшення раніше заявлених у позові майнових вимог. Фактично позивач заявляє нові самостійні вимоги. Позивач не позбавлений права звернення до суду із цими самостійними позовними вимогами.

Представник відповідача в судове засідання 26.05.2015 р. не з'явився. У письмових поясненнях, відповідач просив розглянути справу за його відсутності.

Розгляд справи здійснювався без застосування технічних засобів фіксації судового процесу.

По закінченні судового засідання оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2013 р. між Товариством з додатковою відповідальністю «ТАКСОПАРК ПЛЮС» (орендодавцем) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендарем) був укладений договір оренди № 23/13 (надалі-договір).

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: нежитлове приміщення - загальною площею - 52, 8 кв.м, що розташоване на території Товариства з додатковою відповідальністю «ТАКСОПАРК ПЛЮС» за адресою: 69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 4, під майстерню з аерографії.

Передача позивачем відповідачу орендованого майна підтверджується актом приймання-передачі від 01.01.2013 р.

Відповідно до п. 3.1-3.6 договору, розмір орендної плати за користування майном за перший місяць оренди складає 941 грн. 47 коп., в т.ч. ПДВ. Розмір орендної плати за користування майном за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру місячної орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Орендар повинен до 20 числа щомісячно отримувати рахунок в бухгалтерії орендодавця та підписувати акти виконаних робіт. Орендна плата перераховується орендарем щомісячно на поточний рахунок або вноситься до каси орендодавця до 20-го числа поточного місяця. Крім орендної плати, орендар компенсує орендодавцю витрати пов'язані з забезпеченням орендованих приміщень електричною енергією, опаленням та інші комунальні послуги (водопостачання, вивіз сміття, тощо). Комунальні послуги сплачуються на той же поточний рахунок окремо від 1-го числа наступного за звітним місяцем на підставі виставленого рахунку та акту виконаних робіт.

Пунктом 4.2 договору передбачено обов'язок орендаря своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцеві орендну плату та оплату (компенсацію) за комунальні послуги.

Згідно з п. 9.5 договору, орендна плата та плата за комунальні послуги, перераховані орендарем несвоєчасно або в неповному обсязі, сплачуються з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Пунктом 10.1 договору передбачено, що договір діє по 31.12.2015 р.

Відповідно до п. 10.2 договору, орендодавець має право розірвати даний договір із письмовим попередженням за 10 днів, якщо орендар не вніс орендну плату, або не сплатив (не компенсував) комунальні послуги витрати чи інші передбачені договором протягом 30 календарних днів від строку платежу.

За період з жовтня 2014 р. по березень 2015 р. відповідач мав заборгованість перед позивачем з орендної плати в сумі 7 054 грн. 81 коп. та за комунальні послуги на загальну суму 322 грн. 28 коп.

Претензією № 41 від 09.02.2015 р. позивач звернувся до відповідача із вимогою про сплату заборгованості за договором оренди в сумі 4 787 грн. 13 коп.

Листом вих. № 45 від 09.02.2015 р. позивач відмовився від договору та направив відповідачу два примірники угоди про розірвання договору оренди та акт звіряння взаємних розрахунків.

Відповідач вказаний лист не отримав.

Стягнення з відповідача на користь позивача 7 054 грн. 81 коп. орендної плати, 322 грн. 28 коп. компенсації за комунальні послуги за період: жовтень 2014 р. - березень 2015 р. та 825 грн. 98 коп. пені за прострочення сплати орендної плати, а також розірвання договору оренди та примусове звільнення приміщення було предметом судового розгляду у цій справі.

Суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково, на підставі наступного:

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. (Аналогічна норма міститься і у ст. 526 Цивільного кодексу України.). До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, спірні правовідносини сторін були врегульовані договором оренди нежитлового приміщення № 23/13 від 01.01.2013 р..

Відповідно до умов договору, на підставі акту приймання-передачі позивач передав відповідачу у строкове платне користування нежитлове приміщення, за яке відповідач зобов'язувався своєчасно та у повному обсязі вносити орендну плату та компенсацію за комунальні послуги.

Згідно умов договору, протягом жовтня 2014 р. - березня 2015 р. позивач виставляв відповідачу рахунки на оплату оренди приміщення та відшкодування комунальних витрат, сторонами складались акти наданих послуг за вказаний період.

Відповідачем зобов'язання за договором оренди щодо здійснення орендної плати та компенсації за комунальні послуги належним чином не виконувались, у зв'язку з чим, станом на день подання позовної заяви за відповідачем рахувалась заборгованість перед позивачем за період з жовтня 2014 р. по березень 2015 р. з орендної плати в сумі 7 054 грн. 81 коп. та з компенсації за комунальні послуги в сумі 322 грн. 28 коп.

На прострочену суму заборгованості з орендної плати, відповідно до п. 9.5 договору, позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 825 грн. 98 коп.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України сторони зобов'язані вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України, статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтями 4-2, 4-3 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Відповідно до чинного законодавства України, позовні заяви повинні подаватись до суду в разі порушення відповідачем законних прав та інтересів позивача. Тобто подання позовної заяви є способом захисту порушених прав та законних інтересів правомірної сторони.

Наявність заявленої до стягнення суми заборгованості у відповідача перед позивачем підтверджується матеріалами справи і визнається відповідачем у справі.

У письмових поясненнях відповідач визнав суму заборгованості, заявлену до стягнення та вказав на її повну оплату після подання позовної заяви.

Позивач у заяві також підтвердив сплату відповідачем позивачу заявлену до стягнення суму заборгованості (орендну плату та компенсацію за комунальні послуги за жовтень 2014 р. - березень 2015 р. і пеню), 08.05.2015 р. в розмірі 6 000 грн. 00 коп. та 21.05.2015 р. в сумі 2 215 грн. 00 коп., та відсутність на момент розгляду справи у відповідача перед позивачем заявленої до стягнення у позовній заяві суми заборгованості..

Враховуючи, що позивачем станом на день подання позову до суду правомірно було заявлено до стягнення з відповідача 7 054 грн. 81 коп. орендної плати, 322 грн. 28 коп. компенсації за комунальні послуги та 825 грн. 98 коп. пені, однак ця заборгованість була сплачена відповідачем вже після звернення позивача до суду із позовною заявою про стягнення цієї суми, провадження у справі в частині стягнення з відповідача на користь позивача 7 054 грн. 81 коп. орендної плати, 322 грн. 28 коп. компенсації за комунальні послуги та 825 грн. 98 коп. пені підлягає припиненню на підставі п.1-1 ч.1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 цього Кодексу.

Статтею 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до п. 10.2 договору, орендодавець має право розірвати даний договір із письмовим попередженням за 10 днів, якщо орендар не вніс орендну плату, або не сплатив (не компенсував) комунальні послуги витрати чи інші передбачені договором протягом 30 календарних днів від строку платежу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач істотно порушував умови договору оренди, не вносив протягом шести місяців (жовтень 2014 р. - березень 2015 р.) підряд орендну плату та інші платежі, що призвело до утворення заборгованості в розмірі 7 054 грн. 81 коп. з орендної плати та 322 грн. 28 коп. заборгованої за комунальні послуги Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позивач значною мірою позбавився того, на що він розраховував при укладенні договору (своєчасне та у повному обсязі надходження орендної плати та інших платежів).

У зв'язку з викладеними обставинами орендодавець отримав право на відмову від договору оренди та на розірвання цього договору.

Листом вих. № 45 від 09.02.2015 р. позивач відмовився від договору оренди та направив відповідачу два примірники угоди про розірвання договору оренди та акт звіряння взаємних розрахунків. Докази отримання відповідачем вказаного листа відсутні. Як вказує позивач у позовній заяві відповідач лист не отримав.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України, у разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Враховуючи викладене, беручи до уваги вищезазначене істотне порушення відповідачем умов договору оренди, вимоги позивача щодо розірвання договору оренди підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п. 8.1.- 8.5 договору оренди, після закінчення строку оренди, визначеного цим договором, а також при його достроковому розірванні, орендар зобов'язаний передати орендодавцю приміщення протягом 2-х днів за актом здачі-приймання, складеному у двох примірниках (по одному для кожної із сторін). Протягом строку, визначеного в п. 8.1 цього договору, орендар зобов'язаний звільнити орендоване майно. Орендоване майно вважається фактично переданим орендодавцеві з моменту підписання акта здачі-приймання. У момент підписання цього акта орендар передає орендодавцеві ключі від орендованого майна. Оплата орендної плати та комунальних послуг орендарем здійснюється по день фактичного передання майна. Орендоване майно вважається поверненим (переданим) орендодавцеві з часу підписання сторонами акта здачі-прийому орендованого майна.

Таким чином, у разі розірвання договору на відповідача покладається обов'язок звільнити орендоване майно, повернути орендоване майно позивачу за актом здачі-приймання.

Враховуючи задоволення судом вимоги про розірвання договору, позовна вимога про зобов'язання відповідача звільнити орендоване майно також підлягає задоволенню.

До того ж, слід зазначити, що сам відповідач не заперечує проти розірвання договору і в процесі розгляду справи звернувся до позивача із заявою про розірвання договору оренди та звільнення орендованого приміщення.

Враховуючи вищевикладене, суд частково задовольняє позовні вимоги, а саме в частині розірвання договору оренди та зобов'язання відповідача звільнити орендоване приміщення. В частині стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати в сумі 7 054 грн. 81 коп., компенсації за комунальні послуги в сумі 322 грн. 28 коп. та пені в сумі 825 грн. 98 коп. суд припиняє провадження у справі, у зв'язку із сплатою відповідачем цих сум в процесі розгляду справи судом.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що спір виник з вини відповідача, і позовні вимоги на момент подання позову до суду були правомірно заявленими, судовий збір за позовом в сумі 4 263 грн. 00 коп. покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 22,33, 49, п. 1-1 ч.1 ст. 80, ст.ст. 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Припинити провадження у справі в частині заявлених позовних вимог про стягнення орендної плати в сумі 7 054 грн. 81 коп., компенсації за комунальні послуги в сумі 322 грн. 28 коп. та пені в сумі 825 грн. 98 коп.

3. Розірвати договір оренди № 23/13 від 01.01.2013 р., укладений між Товариством з додатковою відповідальністю «ТАКСОПАРК ПЛЮС» (69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 4, ) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1).

4. Зобов'язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) звільнити нежитлове приміщення загальною площею 52, 8 кв.м, що розташоване на території Товариства з додатковою відповідальністю «ТАКСОПАРК ПЛЮС» () за адресою: 69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, 4 та відповідно до технічного паспорту БТІ позначене: літ. П - інв. № 014: приміщення №2 - 52,8 кв.м. та передати вказане приміщення Товариству з додатковою відповідальністю «ТАКСОПАРК ПЛЮС» (69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 4, ) за актом здачі-приймання. Видати наказ.

5. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (69084, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «ТАКСОПАРК ПЛЮС» (69095, м. Запоріжжя, вул. Героїв Сталінграду, буд. 4, ) 4 263 (чотири тисячі двісті шістдесят три) грн. 00 коп. судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення оформлено і підписано « 08» червня 2015 року.

Суддя О.І. Немченко