ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року Справа № 910/2687/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Ткаченко Н.Г. - головуючого, Катеринчук Л.Й., Куровського С.В. - доповідача,
за участю представників:

ДПІ у Голосіївському районі у м. Києві - Пащенка В.А. (дов. від 26.05.2015),

розглянувши у відкритому судовому засіданні

касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю

"Євротекстиль"

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015

у справі №910/2687/14 господарського суду міста Києва

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль"

про визнання банкрутом,

встановив:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.02.2015 (суддя Чеберяк П.П.) затверджено звіт ліквідатора, затверджено ліквідаційний баланс банкрута станом на 08 вересня 2014 року, ліквідовано банкрута - Товариство з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" як юридичну особу в зв'язку з банкрутством, провадження у справі № 910/2687/14 припинено.

Постановою Київськогоапеляційного господарського суду від 07.04.2015 (колегія суддів у складі: Сотніков С.В. - головуючий, Копитова О.С., Остапенко О.М.) ухвалу господарського суду м. Києва від 02.02.2015 скасовано. Провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" припинено.

В касаційній скарзі ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль просить постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 скасувати з підстав порушення норм матеріального та процесуального права та залишити в силі ухвалу господарського суду м. Києва від 02.02.2015.

До початку розгляду справи від ліквідатора ТОВ "Євротекстиль" та кредитора Ожередової О.М. надійшли клопотання про відкладення її розгляду Обговоривши вказані клопотання, судова колегія, беручи до уваги встановлений ст. 111-8 ГПК України строк розгляду касаційної скарги, не знаходить підстав для їх задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника ДПІ, обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"(далі Закон).

Відповідно до частини 1 ст. 95 Закону якщо вартості майна боржника - юридичної особи, щодо якого прийнято рішення про ліквідацію, недостатньо для задоволення вимог кредиторів, така юридична особа ліквідується в порядку, передбаченому цим Законом. У разі виявлення зазначених обставин ліквідатор (ліквідаційна комісія) зобов'язаний звернутися до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство такої юридичної особи.

Обов'язковою умовою звернення до господарського суду із заявою про порушення справи про банкрутство є дотримання боржником порядку ліквідації юридичної особи відповідно до законодавства України.

Такий порядок передбачений нормами ч. 3 ст. 110, ст. 111 ЦК України, а також нормами ст. 60 ГК України, норми яких містять загальні положення про ліквідацію юридичної особи (суб'єкта господарювання).

Особлива процедура, що передбачена ст. 95 Закону, випливає з процедури добровільної ліквідації юридичної особи, тобто ліквідації юридичної особи за рішенням її учасників (власників) або органу, уповноваженого на це установчими документами.

У зв'язку з цим необхідними передумовами для звернення із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника в порядку ст. 95 Закону про банкрутство є дотримання вимог цивільного та господарського законодавства щодо добровільної ліквідації юридичної особи.

Такі передумови полягають у наступному: прийняття рішення власником майна (або органом, уповноваженим управляти майном) боржника про звернення боржника до господарського суду із заявою; проведення аналізу активів боржника у вигляді проведення інвентаризації наявного майна (у тому числі переданого у заставу майна), його належної оцінки та оцінки грошових коштів на рахунках боржника; аналіз пасивів боржника шляхом публікації оголошення згідно з вимогами ч.ч. 2, 5 ст. 105 ЦК України, а також повідомлення явних кредиторів персонально у письмовій формі про ліквідацію юридичної особи боржника (ч. 3 ст. 60 ГК України) з метою виявлення кредиторів та встановлення повного обсягу кредиторської заборгованості, у тому числі по податках, зборах (обов'язкових платежах); проведення аналізу активів та пасивів боржника є підставою складення проміжного ліквідаційного балансу, який додається до заяви боржника відповідно до п. 3 ст. 11 Закону про банкрутство; повідомлення органу державної податкової служби про ліквідацію підприємства - ч. 7 ст. 111 ЦК України та ч. 3 ст. 60 ГК України.

Дотримання визначених вимог та сукупність вказаних дій із доданням доказів їх проведення є підставою для звернення ліквідатора (ліквідаційної комісії) із заявою про порушення справи про банкрутство в порядку ст. 95 Закону, а докази на підтвердження всіх цих передумов для порушення провадження в порядку цієї статті подаються саме на момент звернення боржника із відповідною заявою.

Ухвалюючи рішення про затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута в порядку ст. 46 Закону, місцевий суд виходив з того, що майнових активів банкрута для задоволення вимог кредиторів ліквідатором не виявлено, боржника визнано банкрутом, звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс представлені суду, виконані всі необхідні дії на стадії ліквідації банкрута, передбачені Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому наявні всі підставі ліквідували банкрута - ТОВ "Євротекстиль".

Апеляційний господарський суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, дійшов до висновку про безпідставне порушення справи про банкрутство боржника за спрощеною процедурою, передбаченою ст. 95 Закону, що виключає її провадження в судовому порядку шляхом введення ліквідаційної процедури та ліквідації боржника як юридичної особи у зв'язку з банкрутством.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ "Євротекстиль" зареєстровано як юридична особа Голосіївською районною державною у місті Києві адміністрацією 19.11.2003 з присвоєнням ідентифікаційного коду 32659040.

05.06.2013 загальними зборами учасників ТОВ "Євротекстиль" прийнято рішення про ліквідацію товариства за рішенням власника у добровільному порядку, призначено ліквідатора - Юринця А. В. (протоколу загальних зборів учасників № 18 від 05.06.2013).

Оголошення про ліквідацію ТОВ "Євротекстиль" опубліковане у Бюлетені державної реєстрації від 17.06.2013 № 251 (16).

У процесі ліквідаційної процедури ліквідатором виявлено, що боржник має кредиторську заборгованість в розмірі 5 475 246,43 грн., а саме: перед ДПІ у Голосіївському районі м. Києва на загальну суму 43 518,68 грн.; перед ПАТ "Банк Перший" на загальну суму 5 431 727,75 грн.

Втім, доказів на підтвердження повідомлення вказаних кредиторів про результати розгляду заявлених вимог ліквідатор суду не надав, як і не надано доказів на підтвердження повідомлення інших відомих кредиторів про ліквідацію товариства в порушення ч. 3 ст. 60 ГК України до заяви про порушення справи про банкрутство.

Також ліквідатором повідомлено про наявність дебіторської заборгованості в загальному розмірі 1 820 599,48 грн., яка складається із заборгованості контрагентів боржника за цивільно-правовими угодами, та підтверджується актами інвентаризації.

Кредиторська та дебіторська заборгованість включається до проміжного ліквідаційного балансу та надається на затвердження власнику.

Однак, як встановлено судом апеляційної інстанції, представлений суду проміжний ліквідаційний баланс станом на 10.02.2014 не відповідає вимогам пункту 7 Наказу Міністерства фінансів України "Про затвердження Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності" №73 від 07.02.2013 щодо відображення у балансі, який є складовою фінансової звітності, активів, зобов'язань та власного капіталу підприємства, заборгованість у вказаному вище розмірі не відображена.

Не подано також і доказів закриття розрахункових рахунків боржника в банківських установах в порушення ч. 3 ст. 111 ЦК України, враховуючи їх наявність у АТ "Єврогазбанк", Філії "ЦРУ" АТ "Банк "Фінанси та кредит" м. Києва згідно інформації ДПІ у Голосіївському районі ГУ Міндоходівь у м. Києві від 18.07.2013.

В порушення ч. 4 ст. 111 ЦК України ліквідатор не вжив належних заходів щодо інвентаризації майна юридичної особи, що припиняється, а також його не виявив. Такими заходами можуть бути отримання відповідних витягів з реєстрів, які діють відповідно до Законів України "Про Державний земельний кадастр", "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Втім, до заяви про порушення справи про банкрутство ТОВ "Євротекстиль" не додано відповідних доказів наявності або відсутності зареєстрованого за боржником нерухомого майна, що свідчить про неналежне виконання ліквідатором обов'язку з інвентаризації майна юридичної особи та суперечать ст. 95 Закону, оскільки лише після проведення незалежної оцінки майна юридичної особи, що ліквідується, можливе складання проміжного ліквідаційного балансу.

При цьому, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, відсутність у боржника майна, достатнього для покриття судових витрат, виключає можливість здійснення судом провадження у справі про його банкрутство в силу приписів ч. 4 ст. 11 Закону про банкрутство.

Також судом апеляційної інстанції встановлено, що до заяви про порушення справи про банкрутство будь-яких доказів на підтвердження вжиття ліквідатором заходів щодо стягнення дебіторської заборгованості, яка в загальному розмірі складає 1820 599,48 грн., ліквідатором не надано, як і не надано доказів повідомлення дебіторів про початок ліквідаційної процедури, що є порушенням ч. 1 ст. 111 ЦК України та ч. 4 ст. 60 Господарського кодексу України.

Крім того, у матеріалах справи наявна звітність, що була подана лише до органів статистики, в той час як відповідно до ч. 8 ст. 111 ЦК України до моменту затвердження ліквідаційного балансу ліквідаційна комісія (ліквідатор) складає та подає органам доходів і зборів, Пенсійного фонду України та фондів соціального страхування звітність за останній звітний період.

Вищенаведене свідчить про порушення вимог Закону про банкрутство, що суттєво вплинуло на здійснення та забезпечення порядку формування активу та пасиву боржника під час проведення процедури добровільної ліквідації юридичної особи, оскільки відсутність даних та не підтвердженння належними доказами згаданих вище передумов для порушення справи про банкрутство в порядку норм ст. 95 Закону, є обов'язковими умовами та складовими предмету спору у справі про банкрутство в порядку означеної статті.

Відповідно до ст.16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з'ясування наявності підстав для порушення провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Законом.

У разі звернення до господарського суду боржника із заявою про порушення справи про банкрутство у підготовчому засіданні з'ясовуються ознаки неплатоспроможності боржника або її загрози.

Вищезазначені документи, що підтверджують дотримання ліквідаційною комісією всіх вимог ЦК України, ГК України, щодо проведення дій, які передують зверненню до суду із заявою про порушення справи про банкрутство на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не можуть бути надані суду після порушення справи, оскільки на відміну від позовного провадження, порушення справи про банкрутство тягне за собою ряд правових наслідків.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд, згідно вимог ст.ст.99-101 ГПК України, належним чином дослідивши матеріали справи та фактичні обставини справи, давши належну оцінку зібраним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, встановив, що ліквідатором ТОВ "Євротекстиль" не було дотримано вимог, передбачених ст.ст. 105, 110, 111 ЦК України, для звернення до суду із заявою про порушення провадження у справі про банкрутство боржника на підставі ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому дійшов до правильного висновку про відсутність підстав для порушення справи про банкрутство, визнання боржника банкрутом та затвердження звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу боржника та обґрунтовано припинив провадження по справі на підставі ч.1 п. 1-1 ст.80 ГПК України, як таке, що порушене безпідставно.

Відтак, твердження касаційної скарги про помилковість висновків апеляційного суду, порушення норм матеріального та процесуального права не знайшли свого підтвердження при розгляді справи у касаційному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів Вищого господарського суду України, діючи в межах повноважень суду касаційної інстанції, встановлених ст. ст. 111-5, 111-7 ГПК України, вважає, що постанова Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 постановлена у відповідності до фактичних обставин справи та вимог чинного законодавства і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись статтями 1117, 1119 , 11111 ГПК України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротекстиль" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 07.04.2015 по справі №910/2687/14 залишити без змін.

Головуючий Ткаченко Н.Г.

Судді Катеринчук Л.Й.

Куровський С.В.