донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

03.06.2015 справа №908/6329/14

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:Скакуна О.А.,
суддівСтойка О.В. Колядко Т.М.
за участю представників сторін:
від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ітера», м. Запоріжжя
на рішення господарського судуЗапорізької області
від12.03.2015 року
у справі№908/6329/14 (суддя Мойсеєнко Т.В.)
за позовомКомунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ітера», м. Запоріжжя
простягнення 5825,19 грн.
Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.03.2015 року по справі №908/6329/14 позов Комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради, м. Енергодар Запорізької області задоволено та стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ітера», м. Енергодар Запорізької області заборгованість з орендної плати в сумі 5825 грн. 19 коп. та судовий збір в розмірі 1827 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Донецького апеляційного господарського суду, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи тим, що оскаржуваний судовий акт прийнятий з порушенням норм як матеріального, так і процесуального права. В апеляційній скарзі наведені і інші доводи, які, на думку апелянта, є підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Представники сторін не скористалися своїми процесуальними правами щодо участі у судовому засіданні апеляційної інстанції повноважних представників, хоча про дату та місце слухання справи були повідомлені належним чином.

Судова колегія дійшла висновку, що відсутність представників сторін не є перешкодою для подальшого розгляду справи за наявними в ній матеріалами відповідно до ст.ст.75, 99 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів Донецького апеляційного господарського суду відповідно до ст.101 Господарського процесуального кодексу України, на підставі встановлених фактичних обставин, переглядає матеріали справи та викладені в скарзі доводи щодо застосування судом при розгляді справи норм як матеріального, так і процесуального права, що мають значення для її вирішення. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи 26.10.2010 року між територіальною громадою в особі начальника управління комунальної власності Енергодарської міської ради (орендодавець) та ТОВ "Компанія-Ітера" (орендар, відповідач) було укладено договір оренди № 24-10, відповідно якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове володіння та користування нежитлове приміщення № 158 загальною площею 157,5кв.м., розташоване за адресою: Запорізька область, м. Енергодар, проспект Енергетиків, буд. 14.

Відповідно до п.1.4 договору передача орендованого майна орендодавцем і прийняття його орендарем оформлюється передавальним актом, який підписується сторонами.

Згідно з п.1.5 договору орендодавець використовує орендоване майно для розміщення магазину та офісу.

Пунктом 3.1. договору визначено, що орендна плата за оренду комунального майна визначається згідно з Методикою розрахунку плати за оренду майна, що знаходиться у комунальній власності територіальної громади міста Енергодар, затвердженої рішенням Енергодарської міської ради від 27.06.2007 р. № 10. На момент розрахунку орендна плата складає 27426,75 грн. на рік без урахування ПДВ і 2285,57 грн. без урахування ПДВ за перший місяць оренди. Оренда за наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п.3.2 договору орендар зобов'язується сплачувати орендну плату не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на відповідний рахунок.

Даний договір набуває чинності з моменту його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Строк дії цього договору оренди складає 10 років з моменту підписання договору. В частині зобов'язань орендаря щодо орендної плати договір діє до виконання зобов'язань (п.2.1. та п.2.2 договору).

Договір оренди було складено в нотаріальній формі та відповідним чином зареєстроване в реєстрі. Отже, даний договір набув чинності.

На виконання умов договору 26.10.2010 року орендоване приміщення передано орендарю за актом приймання-передачі нежитлового приміщення в оренду.

Розпорядженням голови Енергодарської міської ради від 11.02.2011 року за № 49-р було передане орендоване приміщення № 158 з балансу ТОВ «Союз» на баланс КП «Центр досугу «Просмінь».

На підставі вищенаведеного, 07.06.2011 року між орендодавцем та орендарем було укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до договору оренди № 24-10, згідно з яким викладено абзац 2 підпункту 1.1 договору оренди в іншій редакції, а саме зазначено, що орендоване нежитлове приміщення знаходиться на балансі комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради.

Також викладено в іншій редакції підпункт 3.2 договору, відповідно до якого орендар зобов'язується сплачувати орендну плату не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради (орендодавця) №4282 у ПАТ Укрсоцбанк, МФО 300023, . Після виконання орендарем у повному обсязі зобов'язань з орендної плати орендодавець здійснює перерахування до міського бюджету тієї частини, яка належить міському бюджету (30%), згідно рішення виконавчого комітету Енергодарської міської ради від 19.05.2011 р. №134 «Про впорядкування договірних відносин».

Пунктом 2 договору про зміни сторони встановили, що умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання з 01.06.2011 року.

Рішенням восьмої сесії шостого скликання Енергодарської міської ради від 04.11.2011р. № 20 «Про контроль за виконанням умов оренди комунального майна» покладено на комунальне підприємство «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради (позивач у справі) здійснення контролю в інтересах територіальної громади міста Енергодара за виконанням договірних обов'язків орендарями комунального майна. Доручено комунальному підприємству «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради від імені територіальної громади міста Енергодар в особі Енергодарської міської ради здійснювати права і обов'язки орендодавця майна за укладеними договорами, зокрема: отримувати на рахунок підприємства від орендарів майна платежі за договорами з подальшим перерахуванням визначеної частини отриманої оплати (30%) до міського бюджету; пред'являти до орендарів вимоги щодо виконання договірних умов; звертатися до суду у спорах, пов'язаних з орендою майна, яке перебуває на балансі комунального підприємства «Центр досугу «Промінь» Енергодарської міської ради.

27.12.1012 року між позивачем та відповідачем було підписано акт звірки взаємних розрахунків за договором оренди № 21-40 від 26.10.2010 року за період з 01.06.2011 року по 01.12.2012 рік. Згідно даного акту звірки заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2012 рік становила 8114,04 грн.

Починаючи з грудня 2012 року до липня 2013 року відповідачу нараховувалася орендна плата. З урахуванням суми попереднього сальдо, загальна сума орендної плати склала 31398,26 грн.

Відповідач здійснював часткову оплату орендної плати в різні періоди в сумі 25573,00грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних документів та складеним відповідачем порівняльним розрахунком заборгованості від 12.03.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи оплата здійснювалась позивачем в рахунок оплати заборгованості в хронологічному порядку. Відповідач зазначений розподіл сум не оспорює. Таким чином, залишилась частково не сплачена орендна плата за червень 2013 року, на суму 2911,39 грн. та повністю не сплачена орендна плата за липень 2013 року в сумі 2913,80 грн., а всього на загальну суму 5826грн.19коп.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди щодо внесення орендної плати у розмірі та строки, встановлені договором, та законності і обґрунтованості відповідних вимог позивача.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає висновок господарського суду Запорізької області щодо задоволення позову правомірним, виходячи з наступного.

Як вірно визначено судом першої інстанції, укладений сторонами правочин за своєю правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Правовідносини, що стосуються оренди комунального майна, врегульовані Законом України „Про оренду державного та комунального майна".

Згідно приписів ст. 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до пункту 6 статті 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтями 18, 19 Закону України „Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що орендар зобов'язаний своєчасно і в повному обсязі вносити орендну плату; орендар за користування об'єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності, строки внесення орендної плати визначаються у договорі.

Відповідно до умов статті 762 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 193 ГК України господарські зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України. Аналогічний припис міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Натомість, відповідач не сплачував у повному обсязі орендну плату, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 5825,19 грн.

Водночас, відповідачем не надано суду доказів сплати заборгованості

В своїй апеляційній скарзі відповідач зокрема посилається на те, що приміщення було знеструмлене, опечатано та замки змінено, що унеможливлювало його використання за призначенням в якості магазину та офісу, тому він мав бути звільнений від сплати орендної плати.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими доводами апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, в період з 24.01.2013 р. по 29.03.2014р. в орендованому приміщенні було відсутнє електропостачання, а з 26.03.2013 р. вхідні двері орендованого приміщення були опечатані на підставі постанови Енергодарського МВ ГУ Держтехногенбезпеки у Запорізькій області від 01.03.2013 р. № 04 про застосування запобіжних заходів та знеструмлено електромережі зазначеного приміщення. Вказана постанова про вжиття запобіжних заходів фактично була скасована 09.07.2013 р., після набрання чинності постановою адміністративного суду про її скасування. А з 31.07.2013 р. позивач припинив доступ відповідача до орендованого приміщення шляхом зміни замків на дверях та опечатування приміщення.Проте, доказів припинення дії договору оренди у встановленому порядку сторони не надали.

Пунктом 2.6 договору визначено, що орендодавець має право відмовитись від договору оренди та вимагати повернення майна, якщо орендар не вносить плату протягом трьох місяців підряд. В цьому разі договір буде розірваним з моменту отримання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

02.07.2013 р. позивач направив відповідачу лист вих. № 783 від 11.07.2013 р. про відмову від договору оренди, у зв'язку з несплатою відповідачем орендної плати протягом трьох місяців підряд, в якому зазначено, що договір є розірваним з моменту отримання цього повідомлення.

Натомість, судом першої інстанції правомірно не розціннено як підставу для припинення договору оренди зазначений вище лист, оскільки із наданого позивачем розрахунку заборгованості, який також узгоджується в частині оплат з порівняльним розрахунком відповідача, були відсутні періоди, коли орендна плата не сплачувалась протягом трьох місяців підряд. Тому відмова позивача від договору є безпідставною, а договір є діючим на момент розгляду даної справи судом, з чим погоджується судова колегія апеляційної інстанції.

Відповідно до п.5.1 договору на відповідача покладається обов'язок сплачувати орендну плату своєчасно і в повному обсязі.

Статтею 21 Закону України від 10.04.1992р. № 2269-XII «Про оренду державного та комунального майна», який є спеціальним законом для регулювання спірних правовідносин, передбачено, що розмір орендної плати може бути змінено за погодженням сторін. Розмір орендної плати може бути змінено на вимогу однієї з сторін, якщо з незалежних від них обставин істотно змінився стан об'єкта оренди, а також в інших випадках, встановлених законодавчими актами України.

Як встановлено господарським судом і підтверджено матеріалами справи, відповідач не звертався до позивача із вимогою про перегляд орендної плати, а можливості звільнення від сплати орендної плати даним законом не передбачено.

Відповідач посилається на ч. 6 статті 762 Цивільного кодексу України де визначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду стосовно того, що знеструмлення орендованого приміщення в період з 24.01.2013 р. по 29.03.2014р. не перешкоджало відповідачу фактично використовувати орендоване приміщення і відповідач мав можливість вжити заходів для відновлення електропостачання. Як свідчать матеріали справи, в цей період майно відповідача знаходилось в орендованому приміщенні і відповідач продовжував здійснювати господарську діяльність. Крім того, ні договір оренди, ні закон не визначає, що ризик зміни обставин щодо користування орендованим майном під час здійснення господарської діяльності несе саме орендодавець.

Знеструмлення та опечатування орендованого приміщення 26.03.2013 р. на підставі постанови Енергодарського МВ ГУ Держтехногенбезпеки у Запорізькій області від 01.03.2013р. № 04 про застосування запобіжних заходів було зумовлено виявленням в ході перевірки відповідача фактів порушення правил пожежної безпеки.

Пунктом 5.1 договору визначено, що орендар несе відповідальність за виконання правил пожежної безпеки згідно чинного законодавства України.

Таким чином, відповідальність за дотримання правил пожежної безпеки покладається на відповідача і за наслідки виконання цього обов'язку відповідач несе самостійну юридичну відповідальність.

Той факт, що постанова про застосування запобіжних заходів була неправомірно винесена щодо відповідача, не позбавляє відповідача можливості вимагати від винних осіб сплати збитків, зумовлених їхніми неправомірними діями. Вказані перешкоди для здійснення господарської діяльності відповідача, які були викликані відсутністю електропостачання та опечатуванням приміщення, не були зумовлені діями позивача і позивач про ці обставини не був обізнаний.

Крім того, у спірному періоді відповідач не звертався до позивача з приводу неможливості використання орендованого приміщення. Лист відповідача вих. № 05/03-4 від 05.03.2013 р. про звільнення від орендної плати на період з 24.01.2013 р. до моменту фактичного поновлення постачання електричної енергії на орендований об'єкт був направлений в адресу управління комунальної власності Енергодарської міської ради, а не позивача. А лист відповідача вих. № 15/08-13 від 15.08.2013 р. про вибуття орендованого майна з користування та звільнення від орендної плати був направлений позивачу поза межами спірного періоду.

Як встановлено судом, у спірному періоді орендоване приміщення фактично використовувалось відповідачем для розміщення свого майна, а у позивача, в свою чергу, не було підстав не нараховувати відповідачу орендну плату.

З огляду на наведене, підстави для звільнення відповідача від сплати орендної плати у спірному періоді відсутні.

Крім того, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду стосовно того, що припинення можливості використовувати орендоване приміщення з 31.07.2013 р., яке було зумовлено діями позивача, виходить за межі заявленого спірного періоду, тому на вирішення даного спору не впливає.

Таким чином, оскільки доказів оплати заборгованості з орендної плати за договором оренди в розмірі 5825,19грн. відповідачем не надано, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду щодо правомірності задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у заявленому розмірі.

На підставі вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду вважає, що судом першої інстанції вірно застосовані норми як матеріального, так і процесуального права. Таким чином, доводи скаржника не спростовують законності прийнятого у справі рішення, а тому не вбачається підстав для скасування рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2015р. у справі №908/6329/14.

Крім того, судом першої інстанції було повно та всебічно досліджено всі обставини справи та дана їм належна юридична оцінка.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 33, 43, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія-Ітера», м.Запоріжжя залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2015р. у справі №908/6329/14 - залишити без змін.

Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.А.Скакун

Судді: Т.М.Колядко

О.В.Стойка

Надруковано: 6 прим.:

2. позивачу;

1. відповідачу;

1. у справу;

1 ДАГС;

1.ГСЗО.