ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2015 Справа №917/1000/15

м. Полтава

за позовом Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева, вул.Медична, 1, м.Полтава, 36013

до Вищого державного навчального закладу "Українська медична стоматологічна академія", вул. Шевченка, 23, м. Полтава, 36024

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Державна фінансова інспекція у Полтавській області,36011, м. Полтава, вул. Шевченка, 1.

про стягнення 86 874,18 грн.

Суддя Пушко І.І.

Представники:

Від позивача: Божко А.Ф., довіреність від 02.04.2015 року;

Від відповідача: Панасенко В.С., довіреність від 22.05.2015 року;

Від третьої особи: Нємченко В.І., довіреність від 05.01.2015 року № 1.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача коштів за спожиті комунальні послуги кафедрою УМСА в період з січня по червень 2013 року в сумі 86 874,18 грн. за угодою про спільну діяльність № 5 від 03.01.2012 року. Також позивач просить суд зобов'язати Вищий Державний навчальний заклад «Українська медична стоматологічна академія» укласти додаткову угоду до угоди № 5 від 03.01.2012 року про спільну діяльність.

Відповідна вимога позивача мотивована тим, що ним проведено покриття витрат Вищого Державного навчального закладу «Українська медична стоматологічна академія» на комунальні послуги займаних кафедрами приміщень за січень - червень 2013 в сумі 86874,18 грн., що встановлено Державною фінансовою інспекцією України в Полтавській області в ході проведення перевірки фінансово-господарської діяльності Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева за період з 01.04.2011 р. по 30.06.2013 р.

Відповідач поти позову заперечує. У відзиві на позов від 28.05.2015 року (а.с. 58-63), зокрема, посилається на те, що Угодою між сторонами передбачено виключно спільна діяльність в процесі якої площі використовуються для спільної роботи обох сторін, а не для господарської діяльності академії; що позивачем не подано доказів на підтвердження обсягів спожитих послуг саме медичною академією, оскільки виділеними площами користується і сама психіатрична лікарня; що чинне законодавство не передбачає порядку (механізму) відшкодування (стягнення) видатків із закладів, що фінансуються з державного бюджету на користь закладів, що фінансуються з місцевого бюджету та відсутня методика розрахунку оплати комунальних послуг при спільному користуванні приміщеннями в клінічних лікувально-профілактичних закладах; що виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати. Відповідач вважає, що в частині вимог про зобов'язання укласти додаткову угоду предмет спору відсутній, оскільки угода між сторонами не ґрунтується на державному замовленні і відсутня пряма вказівка в законі щодо обов'язковості академії укладати договір про відшкодування витрат з надання комунальних послуг на утримання приміщень в яких знаходиться кафедра.

Третя особа письмових пояснень суду не надала, проте її представник в судовому засіданні усно зазначив, що позовні вимоги вважає правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Резолютивна частина рішення оголошена згідно ст. 85 Господарського процесуального кодексу України 09.06.2015 року.

Повне рішення складено та підписано 10.06.2015 року.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

03.01.2012 р. між Полтавською обласною клінічною психіатричною лікарнею ім.О.Ф.Мальцева та Вищим державним навчальним закладом "Українська медична стоматологічна академія" укладено угоду про спільну діяльність № 5 (далі- Угода) відповідно до вимог наказу МОЗ України від 05.06.1997 року № 174 «Про затвердження Положення про клінічний лікувально-профілактичний заклад охорони здоров'я» та на підставі ст.ст. 1130, 1131 ЦК України.

Сторони зобов'язуються спільно діяти з організації навчально-наукового та лікувально-діагностичного процесів з метою підготовки кадрів для закладів охорони здоров'я всіх форм власності (п. 1.1 Угоди).

Робота з надання медичної допомоги проводиться на базі Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева (2-Б, 2-А, 3-Б, 5-Б, 6, 7, 9, ВІВ та 14 відділень) та їх площах, які спільно використовуються і знаходяться в робочому стані та укомплектовані відповідним медичним обладнанням (п. 1.2. Угоди).

Згідно з п. 3.1. Угоди, витрати по забезпеченню навчально-виховного та науково-дослідного процесів здійснюються за рахунок коштів Академії, а витрати пов'язані з утриманням матеріально-технічної бази - за рахунок Лікарні.

Державною фінансовою інспекцією України в Полтавській області в період з 30.07.2013 р. по 23.08.2013 р. проведено планову виїзну ревізію фінансово-господарської діяльності Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О. Ф. Мальцева за період з 01.04.2011 р. по 30.06.2013 р. за результатами якої складено акт ревізії від 23.08.2013 р. № 04-21/380 (а.с. 16-35).

На сторінках 31-33 акту ревізії міститься аналіз перевірки видатків, понесених Лікарнею. Зокрема в акті вказано, що на базі Лікарні розміщенні кафедри Вищого державного навчального закладу України «Українська медична стоматологічна академія» (далі УМСА), яка підпорядкована Міністерству охорони здоров'я України та фінансується за рахунок коштів державного бюджету України. Для забезпечення науково - педагогічного процесу кафедрі виділені приміщення із загальної площі лікарні 27017,3 м. кв. кафедри займають - 580,0 кв. м. (або 2%).

Як вбачається з даного Акту, позивачем проведено витрат на утримання кафедр Академії, а саме: на оплату комунальних послуг займаних кафедрами приміщень за січень - червень 2013 в сумі 86874,18 грн.

На претензію позивача від 13.01.2015 року за № 20 про оплату комунальних послуг в розмірі 86874,18 грн., відповідач надав відповідь від 13.02.2015 року № 01-01/562 (а.с. 48), зі змісту якої вбачається, що відповідач категорично відмовляється відшкодувати кошти за спожиті комунальні послуги з посиланням на відсутність даної умови в Угоді.

Позивач з посиланням на виявлені контролюючим органом порушення в результаті перевірки фінансово-господарської діяльності Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім. О. Ф. Мальцева за період з 01.04.2011 р. по 30.06.2013 р., проведеної Державною фінансовою інспекцією України в Полтавській області, просить суд стягнути з відповідача 86874,18 грн. на оплату комунальних послуг займаних кафедрами приміщень за січень - червень 2013 року.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 1130 ЦК України визначено, що за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Спільна діяльність може здійснюватися на основі об'єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об'єднання вкладів учасників.

У відповідності до ч. 2 ст. 1131 ЦК України умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1137 ЦК України порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, визначається за домовленістю між ними. У разі відсутності такої домовленості, кожний учасник несе витрати та збитки пропорційно вартості його вкладу у спільне майно.

Сторони в п. 3.1. угоди визначили порядок відшкодування витрат і збитків, пов'язаних із спільною діяльністю учасників, а саме: витрати по забезпеченню навчально-виховного та науково-дослідного процесів здійснюються за рахунок коштів Академії, а витрати пов'язані з утриманням матеріально-технічної бази - за рахунок Лікарні (позивача).

Таким чином, обов'язок відповідача відшкодувати вартість комунальних послуг або будь-яких інших витрат, пов'язаних з користуванням приміщеннями в Угоді не зафіксований.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання на висновки перевірки Державної фінансової інспекції, як на підставу для задоволення позовних вимог, є неправомірними. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Аналогічної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України, зокрема, у своїх постановах від 27.11.2013 року по справі № 908/2069/13, від 28.02.2013 року по справі № 5021/950/12, тощо.

У той же час, виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

При цьому, згідно ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Стосовно вимог позивача про зобов'язання укласти додаткову угоду.

Зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов'язань, як погоджені сторонами так і ті, що приймаються ними як обов'язкові умови договору відповідно до законодавства (ст. 180 ГК України).

Згідно ст. 3 ЦК України однією із основних засад цивільного законодавства є свобода договору.

Водночас, особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч.2 ст. 14 ЦК України). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ст. 203 ЦК України).

Між тим, загальний порядок укладення договорів регулюється гл.53 Цивільного кодексу України та гл.20 Господарського кодексу України.

Згідно статті 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою зі сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо). Якщо сторона, яка одержала протокол розбіжностей щодо умов договору, заснованого на державному замовленні або такого, укладення якого є обов'язковим для сторін на підставі закону, або сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у зазначений двадцятиденний строк до суду розбіжності, що залишилися неврегульованими, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими.

В матеріалах справи знаходиться Додаткова угода №1 до угоди про спільну діяльність №5 від 03.01.2012 року без підпису зі сторони позивача. Представник позивача в судовому засіданні усно пояснив, що угода не направлялася відповідачу в порядку ст. 181 ГК України, примірник додаткової угоди у відповідача відсутній.

Зазначене вказує на хибність посилань позивача щодо порушення своїх прав.

Оскільки доказів, які б засвідчували обґрунтованість вимог позивача, як необхідних передумов для захисту прав та інтересів судом шляхом зобов'язання укласти додаткову угоду, матеріали справи не містять, в задоволенні позову в цій частині вимог відмовляється.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності (ст. 4-3 ГПК України).

Згідно ст. 33, ст. 34 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи той факт, що сторони вільно на власний розсуд визначили безоплатну основу використання приміщення позивача, а вимоги про зобов'язання укласти додаткову угоду до договору є передчасними, позовні вимоги задоволенню не підлягають в зв'язку з необґрунтованістю.

Судові витрати покладаються відповідно до ст. 44, частини 5 ст. 49 ГПК України на позивача.

При цьому судом враховується, що в позовній заяві висувалися одночасно вимоги немайнового характеру (про зобов'язання укласти додаткову угоду) та вимоги майнового характеру (про стягнення 86874,18 грн.).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

В той же час, до позовної заяви додані лише докази сплати судового збору за розгляд позовних вимог майнового характеру (платіжне доручення № 844 від 08.05.2015 року), докази сплати судового збору за розгляд позовних вимог немайнового характеру не надано. Тому суд стягує з позивача до Державного бюджету України 1218,00 грн. судового збору за розгляд вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 44, 49 (ч.5), 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

2. Стягнути з Полтавської обласної клінічної психіатричної лікарні ім.О.Ф.Мальцева, вул. Медична, 1, м. Полтава, 36013, на користь Державного бюджету України - 1218 грн. 00 коп. судового збору.

3. Видати наказ при набранні рішенням законної сили.

Повне рішення складено 10.06.2015 року.

Суддя І.І.Пушко