КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р. Справа№ 910/10516/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Негреша М.О. (без повноважень),

від відповідача 1. - Осадчий К.Є.,

від відповідача 2. - не з'явились

розглянувши апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Русь»

на рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2014 р.

по справі № 910/10516/14 (суддя - Пінчук В.І.)

за позовом відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Русь»

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю Госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс»

2. публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк»

про визнання недійсним з моменту укладення договір від 27.06.2008р. №660-08/12Б-1 купівлі-продажу цінних паперів

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 28.07.2014 р. в позові відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відкрите акціонерне товариство «Готельний комплекс «Русь» звернулось до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 27.07.2014 р. та прийняти нове, визнати недійсним договір №660-08/12Б-1 від 27.06.2008р. купівлі-продажу цінних паперів - іменних інвестиційних сертифікатів пайового закритого не диверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Універсальний» в кількості 4545 штук, загальною договірною вартістю 4 567 600,00грн.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23.12.2014р. відновлено відкритому акціонерному товариству «Готельний комплекс «Русь» строк подання апеляційної скарги, апеляційну скаргу прийнято до провадження.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 21.01.2015р. враховуючи вихід судді Смірнової Л.Г. з відпустки, який входить до складу постійної колегії суддів, змінено склад колегії та сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Кропивна Л.В., Смірнова Л.Г.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 11.02.2015р. враховуючи перебування судді Кропивної Л.В. у відпустці, змінено склад колегії та сформовано колегію у складі головуючий суддя Чорна Л.В., судді Агрикова О.В., Смірнова Л.Г.

Розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 04.03.2015р. враховуючи перебування суддів Агрикової О.В. та Смірнової Л.Г. у відпустці, змінено склад колегії та сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Кропивна Л.В., Пашкіна С.А.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015р., враховуючи перебування судді Кропивної Л.В. у відпустці, для розгляду даної справи сформовано колегію у складі: головуючий суддя Чорна Л.В., судді Пашкіна С.А., Смірнова Л.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015р. апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Русь» на рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2014 р. по справі № 910/10516/14 прийнято до провадження у визначеному складі.

Товариство з обмеженою відповідальністю Госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс» заперечує проти апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні, а рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2014р. залишити без змін, з підстав викладених у письмовому відзиві.

Від публічного акціонерного товариства «Перший інвестиційний банк» надійшов письмовий відзив. Відповідач 2 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2014р. залишити без змін.

Згідно клопотання арбітражного керуючого Кияновської Лариси В'ячеславівни, остання підтримує апеляційну скаргу у повному обсязі.

Розгляд справи за ініціативи суду проводилось із повним фіксуванням процесу з допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Публічне акціонерне товариство «Перший інвестиційний банк» своїх представників в судове засідання не направило, про причини неявки суд не повідомило.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

За таких обставин справа розглядається за відсутності представників відповідача 2, який належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.03.2011р. по справі №5016/479/2011 (18/10) порушено провадження у справі про банкрутство ВАТ «Готельний комплекс «Русь».

Постановою господарського суду Миколаївської області від 10.06.2014р. визнано відкрите акціонерне товариство «Готельний комплекс «Русь» - банкрутом.

Відкрито ліквідаційну процедуру.

Призначено ліквідатором підприємства - банкрута арбітражного керуючого Лісєєва Кирила Юрійовича.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.11.2014р. припинено повноваження ліквідатора ВАТ «Готельний комплекс «Русь» арбітражного керуючого Лісєєва К.Ю. Призначено ліквідатором Капінуса Андрія Анатолійовича.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р. ухвалу господарського суду Миколаївської області від 04.11.2014р. по справі №5016/479/2011(18/10) у частині призначення ліквідатором ВАТ «Готельний комплекс «Русь» арбітражного керуючого Капінуса А.А. - скасовано. Призначено ліквідатором ВАТ «Готельний комплекс «Русь» арбітражного керуючого Кияновську Л.В. В іншій частині ухвалу господарського суду Миколаївської області від 04.11.2014р. у справі №5016/479/2011 (18/10) залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду від 11.03.2015р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 09.12.2014р. у справі №5016/479/2011 (18/10) залишено без змін.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості; має право отримувати кредит для виплати вихідної допомоги працівникам, що звільняються внаслідок ліквідації банкрута, який відшкодовується згідно з цим Законом позачергово за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута; з дня визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури повідомляє працівників банкрута про звільнення та здійснює його відповідно до законодавства України про працю. Виплата вихідної допомоги звільненим працівникам банкрута провадиться ліквідатором у першу чергу за рахунок коштів, одержаних від продажу майна банкрута, або отриманого для цієї мети кредиту; заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; передає в установленому порядку на зберігання документи банкрута, які відповідно до нормативно-правових документів підлягають обов'язковому зберіганню, на строк не менше п'яти років з дати визнання особи банкрутом; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом; повідомляє про своє призначення державний орган з питань банкрутства в десятиденний строк з дня прийняття рішення господарським судом та надає державному органу з питань банкрутства відповідну інформацію для ведення Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство; у разі провадження банкрутом діяльності, пов'язаної з державною таємницею, вживає заходів з ліквідації режимно-секретного органу. Для цього за погодженням із Службою безпеки України визначає склад ліквідаційної комісії режимно-секретного органу, яка формується в установленому законодавством порядку; веде реєстр вимог кредиторів; подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення; здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

З дня призначення ліквідатора до нього переходять права керівника (органів управління) юридичної особи - банкрута.

Таким чином, повноважним представником позивача на момент розгляду апеляційної скарги відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Русь» на рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2014р. по справі № 910/10516/14 в силу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» є арбітражний керуючий Кіяновська Л.В.

27.06.2008р. між відкритим акціонерним товариством «Готельний комплекс «Русь» (покупець), товариством з обмеженою відповідальністю Госпрозрахункова фірма «Камаз-Транс-Сервіс» (продавець) та публічним акціонерним товариством «Перший інвестиційний банк» (торговець) укладений договір № 660-08/12Б-1 купівлі - продажу цінних паперів, за умовами якого продавець зобов'язався передати пакет цінних паперів у власність покупця, в покупець зобов'язався прийняти та оплатити на умовах цього договору наступні цінні папери: вид та форма випуску ЦП - іменний інвестиційний сертифікат; назва пайового інвестиційного фонду - пайовий закритий не диверсифікований венчурний інвестиційний фонд «Уніеврсальний», реєстраційний код за ЄДРІСІ - 233644; компанія з управління активами, код за ЄДРПОУ - товариство з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти», 32162871; форма існування ЦП - документарна; міжнародний ідентифікаційний номер ЦП (код ISIN) - JA; номінальна вартість одного ЦП - 1.000,00 грн.; кількість ЦП - 4 545 штук; договірна вартість одного ЦП - 1 005,00 грн. /а.с. 73, т. 1/.

Загальна номінальна вартість цінний паперів, вказаних у п. 1.1. цього договору 4 545 000,00грн. (п. 1.2. Договору).

Загальна договірна вартість цінних паперів, вказаних у п. 1.1. цього договору 4 567 600,00грн.

Згідно п. 2.1. договору Покупець зобов'язався розрахуватись з Подавцем за фактично передані цінні папери, що ставлять предмет цього договору, протягом 30 робочих днів після підписання цього договору та виконання продавцем п. 3.2. цього договору, розрахунок здійснюється шляхом видачі покупцем на користь продавця одного або декількох простих векселів на загальну суму, що вказана у п. 1.3. цього договору. Після передачі Продавцю зазначеного векселя/векселів, що оформлюється актом приймання-передачі, вказана у п. 1.3. цього договору з боку покупця вважаються виконаними належним чином та відповідно до вимог чинного законодавства України.

23.07.2008р. сторонами на виконання умов договору підписано акт прийому-передачі векселів за договором купівлі-продажу №660-08/12Б-1 від 27.06.2008р. /а.с. 102, т.1/.

Обґрунтовуючи позовні вимог ВАТ «Готельний комплекс «Русь» посилається на неотримання цінних паперів. При цьому, позивач посилається на лист Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку листа від 07.04.2014р. № 10/03/6284 в якому зазначено наступне:

«за адміністративними даними торговців цінними паперами, поданими до комісії протягом 2008 р., відповідно до вимог Положення про порядок складання та подання адміністративних даних щодо діяльності торговців цінними паперами, затвердженого рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 08.06.2004 р. № 279, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09.09.2004 р. за № 1122/9721 (зі змінами), наявна інформація:

щодо укладання та виконання 27.06.2008 р. договору доручення № 660-08/12Б між торгівцем цінними паперами ВАТ «Перший інвестиційний банк " ( ) та ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс» ( код ЄДРОПУ 03567150 ) на продаж 9520 шт. інвестиційних сертифікатів номіналом 1000, 00 грн. ПЗНВІФ «МВФі» (ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» ( , місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Госпітальна, 4-А на суму 9 567 600,00 грн.;

щодо укладання та виконання 27.06.2008р. договору № 660-08/12Б-1 на виконання договору доручення № 660-08/12Б між торгівцем цінними паперами ВАТ «Перший інвестиційний банк» та ВАТ «Готельний комплекс» Русь» () на продаж 9520 шт. інвестиційних сертифікатів номіналом 1000,00 грн. ПЗНВІФ «МВФі» (ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» ) на суму 9 567 600,00 грн.

Виходячи з адміністративних даних, які були надані ВАТ «Перший інвестиційний банк» як торгівцем цінними паперами до Комісії відповідно до вимог Положення про порядок складання та подання адміністративних даних щодо діяльності торгівців цінними паперами від 08.06.2004р. №279, в редакції яка діяла на момент спірного договору, здійснив продаж за дорученням ТОВ ГФ «Камаз-Транс-Сервіс» іменних інвестиційних сертифікатів пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «МВФі» (ПЗНВІФ «МВФі») (ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти», ) в кількості 9520 штук на загальну суму 9 567 600,00 грн.

Посилаючись на пункт 1 розділу 1 та пункт 2.2 розділу 2 Положення, позивач зазначає, що торгівець цінними паперами зобов'язаний надавати комісії квартальні адміністративні данні, які складаються з довідки про укладені та виконані договори з цінними паперами торгівцем цінними паперами за звітний період.

Натомість, як стверджує позивач, враховуючи наявні обставини та вказані нормативні вимоги ВАТ «Перший інвестиційний банк», як торгівець цінними паперами за дорученнями ТОВ «ГФ «Камаз-Транс-Сервіс» у другому кварталі 2008 р. не здійснював купівлі - продажу іменних інвестиційних сертифікатів пайового закритого недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду «Універсальний» (ТОВ «Венчурні інвестиційні проекти» ) в кількості 4545 шт. загальною договірною вартістю 4 567 600,00 грн.

На підставі вищевикладеного позивач просить визнати договору №660-08/12Б-1 купівлі - продажу цінних паперів від 27.06.2008р. недійсним, посилаючись на його фіктивність.

Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, що зумовлювалися цим правочином.

Відповідно до п. 3.11. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013р. «Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними» у разі коли на виконання правочину було передано якесь майно, такий правочин не може розцінюватися як фіктивний. Саме лише невчинення сторонами тих чи інших дій на виконання правочину не означає його фіктивності. Визнання фіктивного правочину недійсним потребує встановлення господарським судом умислу його сторін.

У розгляді відповідних справ суд має враховувати, що ознака фіктивності має бути притаманна діям усіх сторін правочину. Якщо хоча б одна з них намагалася досягти правового результату, то даний правочин не може визнаватися фіктивним. Позивач, який вимагає визнання правочину недійсним, повинен довести, що всі учасники правочину не мали наміру створити правові наслідки на момент його вчинення.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9 для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину.

Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний.

Суд наголошує, що в матеріалах справи наявний акт приймання-передачі векселів.

Крім того, як пояснив ПАТ «Перший інвестиційний банк» в адміністративних даних стосовно укладення спірного договору було допущено помилку в назві фонду, інвестиційні сертифікати якого були предметом договору, замість фонду «Універсальний» помилково було зазначено фонд «МВФі». З цього приводу була проведена перевірка та складено акт, в якому зазначено, що торговцем цінних паперів під час складення та надсилання адміністративних даних за 2 квартал 2008р. допущено помилку у назві фонду, проте на даний час відповідальні особи вже не працюють в банку. тому встановити обставини виникнення такої помилки не вбачається можливим.

Разом з цим, адміністративні дані за своїм характером є звітністю перед Національною комісією з цінних паперів та фондового ринку, а тому допущені помилки не можуть слугувати доказом для визнання договору недійсним.

Щодо підписання спірного договору в.о. Сідлецькою, то слід зазначити наступне.

З постанови Вищого адміністративного суду України від 17.04.2014р. по справі №К800/37539/13 вбачається, що відкрите акціонерне товариство «Готельний комплекс «Русь» зареєстроване Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 10.08.1998р.

Загальними зборами відкритого акціонерного товариства «Готельний комплекс «Русь», які відбулись 25.03.2004р., генеральним директором товариства було обрано Байдан В.М.

Генеральний директор ВАТ «Готельний комплекс «Русь» Байдан В.М. 12.08.2004р. звільнилась за власним бажанням, призначивши, на підставі п. 12.3.13 Статуту товариства наказом від 12.08.2004р. №29-к з 17.08.2004р. до проведення чергових зборів акціонерів виконуючим обов'язки генерального директора Мазепу Г.Ю., у зв'язку з чим, до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено відповідні зміни щодо керівника товариства.

Наказом від 24.11.2006р. №20-к виконуюча обов'язки генерального директора ВАТ «Готельний комплекс «Русь» Мазепа Г.Ю., у зв'язку з неможливістю продовжувати виконання відповідних обов'язків, згідно п. 12.3.13 Статуту товариства, поклала виконання обов'язків генерального директора товариства з 24.11.2006р. на Сідлецьку І.Ю.

На підстав наказу від 24.11.2006р. №20-к та довіреності виконуючої обов'язки генерального директора ВАТ «Готельний комплекс «Русь», 01.12.2006р. Державним реєстратором Печерської районної у місті Києві державної адміністрації Телегеєм С.В. були проведені реєстраційні дії щодо внесення змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців у відомості про керівника товариства - керівником товариства зазначено Сідлецьку І.Ю.

Задовольняючи касаційну скаргу представника ВАТ «Готельний комплекс «Русь», скасовуючи постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 15.06.2012р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 27.06.2013р., суд дійшов висновку, що Державний реєстратор прийняв документи для здійснення реєстраційних дій від особи, яка не була зазначена в Єдиному державному реєстрі в якості керівника юридичної особи, а також не була ним уповноважена.

Тобто суд касаційної інстанції дійшов висновку про порушення процедури проведення державної реєстрації.

Разом з цим, наявність/відсутність необхідного обсягу цивільної дієздатності Сідлецької І.Ю. не було предметом розгляду у справі №К800/37539/13.

Відповідно до ч. 1 ст. 92 Цивільного кодексу України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 161 Цивільного кодексу України виконавчим органом акціонерного товариства, який здійснює керівництво його поточною діяльністю, є правління або інший орган, визначений статутом.

Виконавчий орган акціонерного товариства може бути колегіальним (правління, дирекція) чи одноособовим (директор, генеральний директор).

Відповідно до п. 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Пунктом 8.6. Змін та Доповнень до Статуту ВАТ «Готельний комплекс «Русь», зареєстровані Печерською районною у місті Києві державною адміністрацією 01.04.2004р. №22810, виконавчий орган Товариства є одноособовий - в особі Генерального директора. /а.с. 29, 52, т.1/.

Згідно із пунктом 8.6. Доповнень та пункту 12.3.11. Статуту Генеральний Директор має право без доручення діяти від імені Товариства, укладати угоди, договори, контракти та інші юридичні акти тощо.

Згідно із пунктом 8.13. Доповнень та п. 12.3.13. Статуту Товариства у разі відсутності Генерального директора право виступати від імені Товариства без доручення має виконуючий обов'язки.

Таким чином, Сідлецька І.Ю. належним чином набула повноважень керівника ВАТ «Готельний комплекс «Русь» та здійснювала їх на підставі наказу №20-к від 24.11.2006р. та Статуту товариства, а тому підстави вважати, що договір купівлі-продажу підписаний неуповноваженою особою, відсутні.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу XII Господарського процесуального кодексу України» не підлягає скасуванню судове рішення, якщо апеляційною інстанцією буде з'ясовано, що його резолютивна частина є правильною, хоча б відповідні висновки місцевого господарського суду й не були належним чином обґрунтовані у мотивувальній частині рішення. Водночас апеляційний господарський суд у мотивувальній частині своєї постанови не лише вправі, а й повинен зазначити власну правову кваліфікацію спірних відносин та правову оцінку обставин справи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

За наведених у даній постанові обставин, колегія суддів дійшла висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2014р. у справі №910/10516/14.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 28.07.2014 р. у справі №910/10516/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №910/10516/14 повернути до господарського суду міста Києва.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова