КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 911/499/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Новікова М.М.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

за участю представників:

від позивача: Богатов Ю.М. - дов. б/н від 03.03.2014

від відповідача: Гладун А.І. - дов. б/н від 03.09.2014

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртунельбуд"

на рішення господарського суду Київської області

від 27.03.2015 (суддя Ейвазова А.Р.)

у справі №911/499/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоблокмонтаж"

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртунельбуд"

про стягнення 449824,89 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду Київської області були передані позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю „Енергоблокмонтаж" (надалі - позивач, ТОВ „Енергоблокмонтаж") про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртунельбуд" (надалі - відповідач, ТОВ „Укртунельбуд") 449824,89 грн., з яких: 332636,52 грн. заборгованості за договором; 10624,09 грн. 3% річних; 23619,61 грн. пені, 82944,67 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Київської області від 27.03.2015 у справі №911/499/15 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ТОВ „Укртунельбуд" на користь ТОВ „Енергоблокмонтаж" 332363,52 грн. основної заборгованості, 82144,83 грн. інфляційних втрат, 10252,89 грн. 3% річних. В частині позовних вимог про стягнення 371,20 грн. процентів, 799,84 грн. втрат від інфляції та 23619,61 грн. пені відмовлено. Крім того, вказаним рішенням також відмовлено у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині відмови у задоволенні заяви ТОВ „Укртунельбуд" про розстрочення виконання рішення суду, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Київської області від 27.03.2015 у справі №911/499/15 в частині вирішення питання про розстрочення виконання рішення та прийняти в цій частині нове рішення, яким розстрочити виконання рішення у даній справі.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції не взято до уваги тих обставин, що негайне виконання рішення господарського суду є складним та неможливим, у зв'язку із тим, що нездійснення платежів боржниками відповідача, якими є як правило бюджетні організації, призвела до того, що на даний час фінансовий стан ТОВ „Укртунельбуд" є надзвичайно складним. Крім того, відповідач зазначає, що діяльність ТОВ „Укртунельбуд" має виключно сезонний характер і може проводитись лише при мінімальній середньодобовій температурі 150С, тому надходження коштів можливо лише з другої половини квітня - травня 2015 року. Скаржник також звертає увагу на те, що право суду розстрочити виконання рішення при його прийнятті передбачене п. 6 ч. 1 ст. 83 ГПК України.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, вважає рішення суду законним та обґрунтованим і просить залишити його без змін.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

02.10.2013 між ТОВ „Укртунельбуд", як генпідрядником, та ТОВ „Енергоблокмонтаж", як підрядником, укладено договір № 06/10-13, відповідно до умов пункту 1.1 якого генпідрядник зобов'язується прийняти та оплатити, а підрядник - виконати ремонтно-будівельні роботи за завдання генпідрядника на об'єктах генпідрядника у м. Києві, з матеріалу підрядника.

Згідно положень п. 1.2 договору, предметом договору є будівельні роботи по усуненню аварії на об'єкті „Ліквідація аварійної ситуації на підвідному Лівобережному каналізаційному колектору Д=3000мм в районі насосної станції 1-го підйому Бортницької станції аерації в Дарницькому районі (ІІ черга. Ліквідація аварії)".

Відповідно п. 5.1 договору, вартість робіт, що виконуються за договором, визначається укладенням додаткових угод і визначенням договірної ціни окремо на кожен період виконання робіт та наводиться у додатках до додаткових угод, що є невід'ємною частиною договору, та уточнюється у залежності від фактичної вартості робіт, виконаних протягом дії договору, що підтверджується актами виконаних робіт форми КБ-2В, складених згідно ресурсних елементних кошторисних норм, затверджених Держбудом України. Як визначено договором, прийнята генпідрядником та підрядником договірна ціна є твердою та не може змінюватись однією стороною без погодження з другою.

Пунктами 5.2, 5.3 договору визначено, що генпідрядник здійснює попередню оплату підряднику у розмірі 100000,00 грн. на придбання матеріалів для початку виконання робіт; вартість робіт, які виконуватимуться протягом строку дії договору визначається кошторисом, погодженим обома сторонами.

Приписами п. 5.5 договору передбачено, що оплата виконаних робіт проводиться генпідрядником протягом десяти банківських днів від дати підписання сторонами акту виконаних робіт і одержання генпідрядником рахунку.

Підрядник сплачує генпідряднику послуги підряду у розмірі 5% від довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ-3) Виконані підрядником роботи оплачуються за мінусом 5% від їх вартості. Дана сума коштів залишається у генпідрядника як компенсаційні витрати, пов'язані з виконанням умов договору (п. 5.8 договору).

Відповідно до п.5.6 договору, акти виконаних робіт підписуються щомісяця уповноваженими представниками підрядника і генпідрядника у період з 1 по 5 число місяця наступного за звітним.

У випадку підписання актів виконаних робіт сторонами після 5 числа місяця, що йде за звітним, терміном оплати рахунків за такими актами вважається 5 число місяця, наступного за місяцем підписання (п.5.7 договору).

Відповідно до пунктів 8.2 та 8.3 договору здача-приймання результатів робіт в гарантійну експлуатацію здійснюється відповідно до діючого порядку і оформлюється актом виконаних робіт, дата підписання якого є датою передачі результатів робіт у власність генпідрядника та датою початку гарантійної експлуатації; акт виконаних робіт підписується уповноваженими представниками сторін.

Місцевим господарським судом встановлено, що позивачем виконані роботи за договором на загальну суму 413301,60 грн., про що складено акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2В та довідки про вартість виконаних підрядних робіт за формою КБ-3: за листопад 2013 року на суму 100146грн, підписані відповідачем 30.11.2013; за грудень 2013 року на суму 313155,60грн, підписані відповідачем 31 грудня 2013 року.

Судом першої інстанції також встановлено, що за вказані будівельні роботи відповідачем 03.04.2014 сплачено на рахунок позивача 60000,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку відповідача. Таким чином, неоплаченими є роботи на суму 332636,52 грн.

Крім того, на виконання п. 5.8 договору сторонами підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг), виконаних відповідачем на загальну суму 20665,08 грн., а саме: №30 від 30.11.2013 на суму 5007,30 грн.; №УК-00000033 від 31.12.2013 на суму 15657,78 грн.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 173 Господарського кодексу України один суб'єкт господарського зобов'язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб'єкта, а інший суб'єкт має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Враховуючи порушення відповідачем строків виконання зобов'язання, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги про стягнення заборгованості за виконі роботи у розмірі 332636,52 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Аналогічне положення міститься й у статті 611 ЦК України, згідно з якою у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 10252,89 грн. та 82144,83 грн. інфляційних втрат, згідно розрахунку, здійсненого місцевим господарським судом з урахуванням моменту настання строку виконання грошових зобов'язань та періодів прострочення, які визначені позивачем у позовній заяві.

Крім того, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 23619,61 грн. пені, з тих підстав, що договором підряду №06/10-13 від 02.10.2013 не встановлено відповідальності генпідрядника за несвоєчасні розрахунки у вигляді пені та не надано доказів встановлення такої відповідальності додатковими угодами після укладення договору.

Рішення місцевого суду в частині, що стосуються розгляду позовних вимог про стягнення суми основної суми боргу, 3% річних, інфляційних втрат та пені, позивачем та відповідачем не оскаржується.

Так, предметом апеляційного оскарження у даній справі є рішення суду першої інстанції в частині розгляду заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Згідно положень пункту 6 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Пунктом 7.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" № 9 від 17.10.2012 визначено, що вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, підставою для розстрочки, відстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Відмовляючи у задоволення заяви про розстрочку виконання рішення, суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено суду шляхом надання належних та допустимих доказів наявності обставин, які ускладнюють виконання судового рішення у даній справі.

Наведена відповідачем підстава для розстрочення виконання судового рішення - тяжке фінансове становище, не є тією винятковою обставиною, яка б давала підставу для розстрочення виконання судового рішення, оскільки важке фінансове становище відповідача утворилось внаслідок його власної господарської діяльності, яку він здійснює на свій ризик, а не виключно в силу об'єктивних обставин, які не залежать від волі боржника.

Крім того, судом першої інстанції обґрунтовано спростовано доводи відповідача про те, що діяльність ТОВ „Укртунельбуд" має виключно сезонний характер і може проводитись лише при мінімальній середньодобовій температурі 15 за Цельсієм.

Так, відповідно до спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 12.02.2015, відповідач окрім будівельних робіт, які, як він зазначив, мають сезонний характер, має право надавати в оренду будівельні машини і устаткування, здійснювати оптову торгівлю деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням, займатись діяльністю у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надавати послуг технічного консультування в цих сферах. Таким чином, відповідач має можливість здійснювати іншу діяльність, доходи від якої спрямувати в оплату заборгованості за виконані за вищевказаним договором роботи.

Відмовляючи у задоволенні поданої заяви, суд також виходив з того, що позивач заперечував щодо розстрочення виконання рішення у даній справі, а розстрочення виконання рішення може мати негативні наслідки для позивача, який, укладаючи договір, мав сподівання отримати оплату у встановлений договором строк.

Відповідно до приписів ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Оскільки вказана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Вказана правова позиція міститься у п. 7.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" №9 від 17.10.2012 року.

Таким чином, відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із заявою про розстрочку виконання рішення в порядку статті 121 ГПК України у ході виконання цього рішення, надавши при цьому належні та допустимі докази наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд правомірно задовольнив позовні вимоги та, при цьому, спростував доводи заяви відповідача щодо розстрочки виконання рішення, які також знайшли відображення у апеляційній скарзі.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртунельбуд" задоволенню не підлягає, а рішення господарського суду Київської області від 27.03.2015 у справі №911/499/15 має бути залишене без змін.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 33, 49, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Укртунельбуд" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Київської області від 27.03.2015 у справі №911/499/15 залишити без змін.

Матеріали справи №911/499/15 повернути до господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до касаційного суду у встановленому законом порядку.

Головуючий суддя М.М. Новіков

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець