ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" червня 2015 р.Справа № 5023/10324/11

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтарі А.Д.

розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (м. Київ)
до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (м. Харків)
про стягнення 18927308,58 грн.
за участю представників сторі:

позивача (стягувача) - Іванов П.О. (дов. № 39/10 від 19.09.14)

відповідача - Закаблуков А.С. ( дов. № 268 від 05.01.15)

ВПВР ДВС України - не з"явився

ВСТАНОВИВ:

01.02.2013 року Господарським судом Харківської області по справі №5023/10324/11 було винесено рішення, на підставі якого частково було задоволено клопотання відповідач про надання відстрочки виконання рішення суду на 6 місяців. Також у відповідності до рішення суду з "Відповідача" було стягнуто на користь позивача заборгованість в сумі 16683598,73 грн., пені - 129750,65 грн., інфляційних витрат - 379595,69 грн., 3 % річних - 315064,10 грн., а також судовий збір 50376,21 грн.

02.04.2013 року постановою Харківського апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції залишено без змін.

12.06.2013 року постановою Вищого господарського суду України рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

9.07.2013 року на підставі ухвали Господарського суду Харківської області було прийнято рішення про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області до 1.02.2014 р.

8.08.2013 року постановою Харківського апеляційного господарського суду ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

9.10.2013 року постановою Вищого господарського суду України ухвала суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

22.01.2014 р. на підставі ухвали Господарського суду Харківської області було прийнято рішення про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області до 1.01.2015р.

18.02.2014 року постановою Харківського апеляційного господарського суду ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

16.07.2014 року постановою Вищого господарського суду України ухвала суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

5.01.2015 р. на підставі ухвали Господарського суду Харківської області наказ у справі за № 5023/10324/11 у зв'язку з оплатою суми основного боргу 16683598,73 грн. було визнано таким, що не підлягає частковому виконанню. Сума не оплачених нарахувань на суму основного боргу залишилась у розмірі 824410,44 грн.

15.04.2015 р. на підставі ухвали Господарського суду Харківської області наказ у справі за № 5023/10324/11 у зв'язку з оплатою інфляційних втрат у розмірі 379 595,69 грн. та суми 3% річних у розмірі 172 213,18 грн. було визнано таким, що не підлягає частковому виконанню. Сума не оплачених нарахувань на суму основного боргу залишилась у розмірі 272601,57 грн.

14.04.2015 року Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" звернулось до господарського суду Харківської області із скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, які полягають у винесенні постанови ВП № 46954663 від 23.03.2015 р. про відкриття виконавчого провадження на суму 17558385,38 грн. та постанови ВП №46954663 від 23.03.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.205 року на суму 17558385,38 грн., та просило суд:

- визнати дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з винесення постанов ВП № 46954663 від 23.03.2015 р. про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження протиправними;

- скасувати постанови Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 46954663 від 23.03.2015 р. про відкриття виконавчого провадження та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження;

- зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконати певні дії направлені на відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом господарського суду Харківської області по справі №5023/10324/11 від 15.04.2013 р.

В обґрунтування заяви, Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" вказує на те, що 31.03.2015 року були отримані поштою (вх. № 151/03 від 31.03.15 р., № 155/03 від 31.03.2015 р., № 149/03 від 31.03.2015 р.) постанова про відкриття виконавчого провадження ВП № 46954663 від 23.03.2015 р., постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2015 р. та витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №46635823 від 24.03.2015 р. Проте, як вказує Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" (на далі по тексту боржник), у відповідності до укладених договорів про організацію взаєморозрахунків № 379/30 від 24.09.2014 року та № 1118/30-ГУ від 09.12.2014 р., на підставі платіжних доручень № 144 від 29.09.2014 року та № 149 від 16.12.2014 р., на рахунок стягувача була повністю перерахована сума основного боргу у розмірі 16 683 598,73 грн., по договору № 06/10-2251-БО-32 від 20.12.10 р. Крім того, у відповідності до договору про організацію взаєморозрахунків № 1643/30-ГУ від 26.12.2014 року на підставі платіжного доручення №154 від 29.12.2014 року на рахунок Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (на далі по тексту стягувач) були перераховані кошти для погашення інфляційних втрат у сумі 379 595,69 грн. та 3% річних у сумі 172 213,18 грн., згідно з договором про закупівлю природного газу від 20.12.2010 року № 06/10-2251-БО-32. Таким чином, вже в грудні 2014 року стягувачу було відомо про добровільне погашення боржником основного боргу у сумі 16 683 598,73 грн., інфляційних втрат у сумі 379 595,69 грн. та 3% річних у сумі 172 213,18 грн.

Виходячи з цього, як зазначає боржник, стягувач умисно не надав до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України інформацію про той факт, що на момент звернення з заявою (19.03.2015 р.) про примусове виконання рішення суду по справі № 5023/10324/11 ХОКП "ДРІТ" добровільно погасило 17235407,60 грн., а також те, що наказ господарського суду Харківської області у частині стягнення основного боргу визнано таким, що не підлягає виконанню.

Разом з цим, як вказує ХОКП "ДРІТ", Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України заздалегідь був належним чином повідомлений листом № 80/12 від 24.12.2014 р. про добровільне погашення боргу у розмірі 16683598,73 грн., який було отримано 30.12.2014 року, про що свідчать опис вкладень до цінного листа та поштове повідомлення про його отримання.

Також листом № 01/04 від 01.04.2015 року ХОКП "ДРІТ" на адресу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України додатково були направлені докази погашення боргу та ухвала господарського суду Харківської області у справі № 5023/10324/11 від 05.01.2015 року згідно якої наказ господарського суду Харківської області у справі № 5023/10324/11 у частині стягнення суми основного боргу у розмірі 16683598,73 грн., визнано таким, що не підлягає виконанню. Також 09.04.2015 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України була направлена заява № 13/04 від 06.04.2015 року, про що свідчить квитанція про відправлення та опис вкладення до цінного листа, у якій боржник просив Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України на підставі ч. 2 ст. 12, частини 1 п. 2 ст. 21, ч. 1 ст. 25, ч. 1 п.4 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №46954663 від 23.03.2015 р. та постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2015 року винесені на підставі наказу по справі №5023/10324/11 від 15.04.2013 року та прийняти нову постанову, якою відмовити стягувачу у відкритті виконавчого провадження щодо примусового виконання судового рішення у справі № 5023/10324/11 за цим наказом. Однак, як стверджує боржник, представник Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в усній формі вказав на той факт, що скасовувати постанови він не буде, а навпаки продовжить примусове виконання за наказом господарського суду. Письмової відповіді на заяву №13/04 від 06.04.2015 р. Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України надано не було.

Представник Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував посилаючись на її безпідставність та на той факт, що усі дії стягувача були правомірними. Також надав до справи письмові заперечення на скаргу.

Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України був повідомлений про час та місце слухання скарги належним чином, але свого представника не направив та ніяких письмових пояснень або заперечень не надав. 02 червня 2015 року через канцелярію господарського суду від представника ДВС надійшло клопотання № 22370 про перенесення розгляду скарги на інший час для підготовки правової позиції представника та отримання матеріалів виконавчого провадження з Державної виконавчої служби України (м.Київ).

Дослідивши надане клопотання, суд не знаходить правових підстав для його задоволення, оскільки було достатньо часу для підготовки своєї правової позиції, так як розгляд скарги було призначено на 27 квітня 2015 року (представник ДВС не з"являвся), було відкладено на 12 травня 2015 року ( представник ДВС не з"являвся) та на 02 червня 2015 року.

За таких обставин скарга розглядається за наявними матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, надаючи правову оцінку заяві ХОКП "ДРІТ", вказує на наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, спрямованих на примусове виконання рішень судів, які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень.

У відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень, здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів.

Частиною 5 статті 12 Закону України сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи.

Частиною 1 пунктом 2 статті 21 Закону України "Про виконавче провадження" на відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України покладається виконання рішень, за якими сума зобов'язання становить десять та більше мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Частиною 1 статті 25 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною 1 пунктом 4 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення.

Як свідчать матеріали справи, 19.03.2015 року Дочірня компанія "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" звернулась до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України за примусовим стягненням заборгованості за наказом господарського суду по справі № 5023/10324/11 від 15.04.2013 р. Представник стягувача у судовому засіданні не заперечував того факту, що він при наданні наказу не повідомив Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України про той факт, що сума боргу за наказом на момент його пред'явлення до виконання залишилась у розмірі не оплачених нарахувань на суму основного боргу, що складає 272601,57 грн.

У свою чергу Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України був заздалегідь належним чином повідомлений листом № 80/12 від 24.12.2014 р. про добровільне погашення боргу у розмірі 16683598,73 грн., який було отримано 30.12.2014 року, про що свідчать опис вкладень до цінного листа та поштове повідомлення про його отримання. Тобто на момент винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 46954663 від 23.03.2015 р. органу примусового виконання рішень було відомо, що сума не оплачених нарахувань на суму основного боргу залишилась у розмірі 824410,44 грн., не враховуючи того факту, що фактично на момент пред'явлення наказу до виконання заборгованість залишилась у розмірі не оплачених нарахувань на суму основного боргу у сумі 272601,57 грн.

У відповідності з п. 9.1, 9.13 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" прийняття органами Державної виконавчої служби, їх посадовими особами будь-яких рішень (постанов тощо) в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів підпадає в розумінні статті 121-2 ГПК під ознаки дій цих органів та осіб, тому відповідні рішення також підлягають оскарженню до названих судів. За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.121-2 ГПК України скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Згідно ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом (ст. 43 ГПК України).

Виходячи з цього, суд не може погодитися з правовою позицією стягувача та з тим фактом, що Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України відкрив виконавче провадження, тому як це привело до порушення вимог ст. 21 Закону України "Про виконавче провадження" - де визначений певний перелік вимог для відкриття виконавчих проваджень виключно відділами примусового виконання рішень, крім того частиною 1 пункту 4 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за підвідомчістю виконання рішення, державний виконавець повинен відмовити у відкритті виконавчого провадження. У свою чергу, стягувач повинен був скориставшись частиною 1 ст. 20 Закону України "Про виконавче провадження", пред'явити наказ до виконання до відділу державної виконавчої служби, компетенція якого поширюється на адміністративно-територіальну одиницю, на території якої знаходиться (зареєстрований) боржник - юридична особа або знаходиться його майно. Так ні стягувач, ні Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України не надали до суду будь-яке правове пояснення підстав, які послужили для пред'явлення виконавчого документу до виконання не за належною підвідомчістю, так і для відкриття такого виконавчого провадження.

Керуючись ст.ст. 86, 75, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Харківського обласного комунального підприємства «Дирекція розвитку інфраструктури території» на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у винесенні постанови ВП № 46954663 від 23.03.2015 р. про відкриття виконавчого провадження на суму 17558385,38 грн. та постанови ВП №46954663 від 23.03.2015 р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.205 року на суму 17558385,38 грн. при виконанні наказу господарського суду Харківської області у справі за № 5023/10324/11 від 15.04.2015 задовольнити частково.

1. Постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 46954663 від 23.03.2015 р. про відкриття виконавчого провадження та постанову Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ВП № 46954663 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.03.2015 р. визнати протиправними та скасувати.

2. Зобов'язати Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України виконати певні дії, направлені на відмову у відкритті виконавчого провадження за наказом Господарського суду Харківської області по справі №5023/10324/12 від 15.04.2013 р.

В решті скарги відмовити.

Дана ухвала набирає чинності з моменту її прийняття, тобто з 02.06.2015.

Суддя Г.І. Сальнікова