ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2015 року Справа № 925/465/15

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Потапенко В.В., при секретарі судового засідання Голосінській Н.М.,

за участю представників сторін:

від позивача - Кошова Ю.П. ( за довіреністю);

від відповідача - Котьол О.В. ( за довіреністю );

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФ "Перше Травня"

про стягнення 133 236 099 грн. 73 коп., -

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов, у якому позивач просить стягнути із відповідача 133236099 грн. 73 коп., з яких: 100000000 грн. заборгованості за кредитом, 22574520,55 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 4219178,08 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 566547,03 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків, 512756,26 грн. трьох відсотків річних, 4648386,92 грн. - інфляційних за несвоєчасне погашення кредиту та 714710,89 грн. - інфляційних за несвоєчасну сплату відсотків.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала повністю, дотримувалася позиції, викладеної в позовній заяві.

Відповідач не подав суду письмовий відзив на позов, у судовому засіданні проти позову заперечує з підстав його необґрунтованості та пояснив, що кредитні кошти товариство не отримувало, по бухгалтерському обліку товариства не відображено даних про отримання кредитних коштів та відсутні документи, які підтверджують отримання кредитних коштів. Через відсутність документів відповідач позбавлений можливості перевірити достовірність зроблених позивачем розрахунків обчислення пені, інфляційних збитків, а тому визначення правильності їх обчислення потребує роз'яснення і спеціальних знань в галузі бухгалтерії, економіки та ведення банківських розрахунків та обліку, у зв»язку з чим необхідно призначити відповідну судову експертизу.

Окрім того, представник відповідача просив зупинити провадження у справі у зв»язку з необхідністю направлення копії кредитного договору до слідчого відділу Головного управління Служби безпеки України в місті Києві та Київській області для отримання підтвердження чи спростування ідентичності вказаної копії її оригіналу, який знаходиться в матеріалах кримінальної справи.

Також представник відповідача підтримав письмові пояснення, подані через канцелярію 21.05.2015 року та просив суд звернути увагу на те, що поданий позивачем меморіальний ордер №1162377 від 27.11.2013 року жодним чином не підтверджує факту перерахування кредитних коштів на рахунок товариства по кредитному договору №153-2013 від 27.11.2013 року, оскільки цей документ складений виключно банком і не містить підпису посадових осіб та печатки ТОВ "ПФ "Перше Травня". Згідно зазначеного меморіального ордеру вбачається, що платником коштів є ТОВ "ПФ "Перше Травня", а не ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк". У випадку, якщо ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк" було б платником і перерахувало товариству кредитні кошти то отримувачем таких коштів повинно було б бути товариство "ПФ "Перше Травня", однак у меморіальному ордері зазначено - отримувач «транзит по к/с», що являється незрозумілим поняттям для відповідача.

У судовому засіданні 26.05.2015 року оголошена вступна та резолютивна частини рішення суду на підставі статті 85 ГПК України.

Заслухавши доводи та пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в справі матеріали, суд виходить з наступного:

27.11.2013 року між Публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю „ПФ Перше Травня" (відповідач) було укладено кредитний договір №153-2013.

На підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014 року №733 про віднесення позивача до категорії неплатоспроможних виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 року №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб №123 від 20.11.2014 року уповноваженою особою Фонду за тимчасову адміністрацію в "Всеукраїнський Акціонерний Банк" призначено Славкіну Марину Анатоліївну.

Відповідно до п. 1.1 договору кредитор надає позичальнику кредит у формі поновленої кредитної лінії з лімітом 100 000 000 грн., а позичальник зобов'язувався отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісію, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені договором.

Згідно пункту 1.2 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом 24,5% річних.

За умовами пункту 1.3 кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту позичальником - 26 листопада 2014 року включно.

Кредит надається позичальнику на ведення поточної діяльності ( пункт 1.4 кредитного договору).

Відповідно до пункту 2.4 кредитного договору проценти за користування кредитом позичальник сплачує щомісяця не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту.

Згідно пункту 14.4 кредитного договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми прострочення платежу за кожен календарний день прострочення.

До кредитного договору №153-2013 від 27.11.2013 неодноразово були внесені зміни відповідно до яких нараховані позичальнику проценти сплачуються останнім: за договором від 15.01.2014 за період з 01.12.2014 по 31.12.2013 до 15.02.2014, за договором від 17.02.2014 за період з 01.01.2014 по 31.01.2014 до 15.03.2014, за договором 16.06.2014 за період з 01.01.2014 по 31.05.2014 до 15.07.2014, за договором від 16.12.2013 проценти нараховані по 30.11.2013 сплачуються до 15.01.2014, за договором від 17.03.2014 проценти нараховані по 28.02.2014 року сплачуються до 15.04.2014, за договором від 15.04.2014 проценти нараховані по 31.03.2014 сплачуються у строк до 15.05.2014, за договором від 15.05.2014 проценти нараховані по 30.04.2014 сплачуються до 15.06.2014, за договором від 15.07.2014 проценти нараховані по 30.06.2014 сплачує до 15.08.2014.

12.08.2014 року між сторонами кредитного договору був укладений договір про внесення змін, пункт 1.2 якого виклали у наступній редакції:

« 1.2 Процентна ставка за користування кредитом:

- з 27.11.2013 по 31.08.2014 року - 24,5річних;

- з 01.09.2014 - 16,10% річних.

В подальшому між сторонами кредитного договору були укладені договори про внесення змін до кредитного договору за умовами яких проценти нараховані позичальнику: за договором від 15.08.2014 - нараховані по 31.07.2014 сплачуються до 15.09.2014, за договором від 15.09.2014 - нараховані по 31.08.2014 сплачуються до 15.10.2014, за договором від 15.10.2014 - нараховані по 30.09.2014 сплачуються до 15.11.2014, за договором від 31.10.2014 нараховані по 31.10.2014 сплачуються до 15.12.2014.

На виконання умов кредитного договору банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 100 000 000 грн. , що підтверджується меморіальним ордером № 1162377 від 27.11.2013 року, у призначенні платежу якого зазначено: надання кредиту ТОВ «ПФ Перше Травня» відповідно до кредитного договору № 153-2013 від 27.11.2013.

Відповідач не виконував зобов'язання по кредитному договору, у зв'язку з чим 29.01.2015 банком направлено боржнику вимогу № 31/2-965 про погашення заборгованості перед банком. Вимога банку була залишена без відповіді та задоволення.

Станом на 20.01.2015 року позивач визначив заборгованість відповідача за кредитним договором №153-2013 від 27.11.2013 року у розмірі 133 236 099,73 грн., в тому числі:

- 100 000 000,00 грн. заборгованості за кредитом;

- 22 574 520,55 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом;

- 4 219 178,08 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

- 566 547,03 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків;

- 512 756,26 грн. трьох відсотків річних;

- 4 648 386,92 грн. - інфляційних за несвоєчасне погашення кредиту; - 714 710,89 грн. - інфляційних за несвоєчасну сплату відсотків.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а Позичальник зобов'язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до частин 1,3 статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням) , то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Стаття 530 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Частина 2 ст. 16 Цивільного кодексу України та ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту прав і інтересів особи як присудження до виконання обов'язку в натурі.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд прийшов до таких висновків.

Господарські зобов'язання між сторонами виникли на підставі укладеного кредитного договору №153-2013 від 27.11.2013 року та додаткових договорів. Свої зобов'язання за цим договором позивач виконав належним чином.

Позивач надав суду лист за підписом директора відповідача Ковиляєва С.С. від 03.03.2015 року, в якому він просить не звертатися до суду, розглянути можливість внесення змін до кредитного договору і зобов»язується сплатити проценти в розмірі 94 794, 52 грн.

Невиконання відповідачем належним чином своїх зобов'язань щодо повернення позивачу коштів є порушенням прав позивача на своєчасне і повне отримання сум кредиту. Відтак, позивач в порядку захисту своїх порушених прав відповідно до ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України та ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України вправі вимагати від відповідача примусового виконання ним своїх зобов'язань в натурі шляхом стягнення з нього боргів у вигляді суми неповернутого кредиту.

Заявлені позивачем у позові до стягнення з відповідача суми простроченої заборгованості за кредитом 100 000 000,00 грн. , 22 574 520,55 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом відповідають їх фактичним сумам.

Стосовно застосування відповідальності за порушення виконання грошових зобов'язань, суд виходить з наступного:

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач прострочив виконання грошових зобов'язань з повернення кредитних коштів та процентів за користування ними.

Згідно ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Частиною 6 ст. 231 ГК України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У Договорі сторони встановили, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми прострочення платежу за кожен календарний день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Позивач нарахував відповідачу 4 219 178,08 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором та 566 547,03 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків. Розрахунок пені судом перевірено, він зроблений вірно.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, враховуючи правові позиції Верховного Суду України (ВСУ) щодо застосування ст.625 ЦК України (зокрема, постанова ВСУ від 15.11.2010 №4/720 та інші), наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та три проценти річних застосовуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені).

Розрахунок інфляційних нарахувань в сумі 4 648 386,92 грн. за несвоєчасне погашення кредиту, 714 710,89 грн. за несвоєчасну сплату відсотків відповідає обставинам справи, зроблений вірно.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, керуючись нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає доведеним право позивача на стягнення з відповідача 100 000 000 грн. 00 коп. простроченої заборгованості по кредиту, 22 574 520 грн. 55 коп. заборгованості за відсотками, 4 219 178 грн. 08 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту, 566 547 грн. 03 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 512 756 грн. 26 коп. заборгованості по 3% річних, 4 648 386 грн. 92 коп. інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту та 714 710 грн. 89 коп. інфляційних збитків за несвоєчасну сплату відсотків.

Представником відповідача подані клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

Розглянувши клопотання представника відповідача та заслухавши пояснення і доводи представників у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вказані клопотання не підлягають задоволенню, оскільки вони є безпідставними та необґрунтованими, виходячи з такого.

Виходячи із припису пункту 1 частини 2 статті 79 ГПК України питання призначення судової експертизи є правом суду, а не обов'язком. Відповідно до частини 1 статті 41 цього Кодексу господарський суд призначає судову експертизу для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань. Суд вважає, що в справі достатньо доказів для прийняття рішення по даному спору між сторонами, для перевірки наданого позивачем розрахунку потреби в спеціальних знаннях немає, а тому не вбачає підстав для призначення судової експертизи.

Також відсутні підстави і для зупинення провадження у справі, оскільки стаття 79 ГПК України не містить такої підстави як направлення копії документу для перевірки його ідентичності з оригіналом.

В силу статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що позивачем доведено і відповідачем не спростовано, що позивач отримав кредит і не повернув його у визначені в договорі строки.

Відповідно до ст. 49 ГПК України з відповідача в доход державного бюджету підлягає стягненню судовий збір в сумі 73 080 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФ "Перше Травня" (19603, Черкаська область, Черкаський район, с.Хутори, вул. Центральна, буд.2, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний банк" (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, б.27 т, ) - 100 000 000 грн. 00 коп. (сто мільйонів гривень 00 копійок) простроченої заборгованості по кредиту, 22 574 520 грн. 55 коп. (двадцять два мільйони п'ятсот сімдесят чотири тисячі п'ятсот двадцять гривень 55 копійок) заборгованості за відсотками, 4 219 178 грн. 08 коп. (чотири мільйони двісті дев'ятнадцять тисяч сто сімдесят вісім гривень 08 копійок) пені за несвоєчасне погашення кредиту, 566 547 грн. 03 коп.( п'ятсот шістдесят шість тисяч п'ятсот сорок сім гривень 03 копійки) пені за несвоєчасну сплату процентів, 512 756 грн. 26 коп. (п'ятсот дванадцять тисяч сімсот п'ятдесят шість гривень 26 копійок) заборгованості по 3% річних, 4 648 386 грн. 92 коп. (чотири мільйони шістсот сорок вісім тисяч триста вісімдесят шість гривень 92 копійки) інфляційних збитків за несвоєчасне погашення кредиту, 714 710 грн. 89 коп. (сімсот чотирнадцять тисяч сімсот десять гривень 89 копійок) інфляційних збитків за несвоєчасну сплату відсотків.

3.Стягнути Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПФ "Перше Травня" (19603, Черкаська область, Черкаський район, с. Хутори, вул. Центральна, буд.2, ) в доход Державного бюджету України для зарахування на реєстраційний рахунок №3002, отримувач - УДКСУ у м. Черкаси, код - 38031150, банк - ГУДКСУ у Черкаській області, МФО - 854018, код бюджетної класифікації - 22030001 за розгляд справи в господарському суді Черкаської області - та 73 080 грн. 00 коп.(сімдесят три тисячі вісімдесят гривень 00 копійок) судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду.

СУДДЯ В.В. Потапенко

Повне судове рішення складено 05 червня 2015 року.

Суддя В.В Потапенко