РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015Справа №910/8362/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс»

до Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві

державної адміністрації

про стягнення 142 657,42 грн.

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Положенцева Т.В. - по дов. № 107 від 02.04.2015

від відповідача не звився

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» про стягнення з Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації 142 657,42 грн., з яких: 104 099,32 грн. основного боргу, 34 665,07 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3 893,03 грн. - 3% річних за неналежне виконання взятих на себе останнім зобов'язань згідно договору № 276/13 від 13.08.2013.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.04.2015 порушено провадження у справі № 910/8362/15-г та призначено справу до розгляду на 23.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8362/15-г від 23.04.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням позивачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 06.04.2015, розгляд справи був відкладений на 14.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8362/15-г від 14.05.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням позивачем вимог ухвали про порушення провадження у справі від 06.04.2015 та ухвали від 23.04.2015, розгляд справи був відкладений на 26.05.2015.

Позивачем 20.05.2015 до відділу діловодства суду подано заяву відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 153 900,15 грн., з яких: 104 099,32 грн. основного боргу, 45 907,80 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3 893,03 грн. - 3% річних.

Позивач в судовому засіданні 26.05.2015 частково підтримав позовні вимоги та просив провадження у справі щодо суми основного боргу припинити на підставі п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач в судове засідання 26.05.2015 не з'явився.

Відповідач належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, з огляду на наступне

Згідно абз. 2 п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Протокол судового засідання від 14.05.2015 свідчить про те, що представник відповідача Моренко Ю.І. згідно довіреності № б/н від 17.04.2015 був присутній в цьому засіданні та повідомлений про те, що наступне судове засідання відбудеться 26.05.2015.

Більше того в матеріалах справи наявна розписка від 24.01.2013 представника відповідача Моренко Ю.І. про те, що останньому повідомлено судом про дату та місце проведення наступного засідання у справі № 910/8362/15-г.

Про поважні причини неявки в судове засідання повноважного представника відповідача суд не повідомлений.

Суд приходить до висновку, що наявних в матеріалах справи документів достатньо для вирішення справи по суті без участі представника відповідача.

В судовому засіданні 08.04.2014, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13.08.2013 між Управлінням освіти Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, правонаступником якого є Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» (учасник) було укладено договір № 276/13 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору учасник зобов'язується надати у липні-грудні 2013 року замовникові послуги, зазначені у калькуляції (додаток 1 до договору), а замовник прийняти і оплатити такі послуги.

Згідно з п. 1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент) послуг: 33.14.1 Ремонтування та технічне обслуговування іншого електричного устатковання (ТО щитових та внутрішніх мереж).

Спір виник в зв'язку з тим, що позивач вважає, що відповідачем в порушення умов договору не було у повному обсязі сплачено вартість наданих послуг, тому у відповідача на момент звернення з позовом до суду виникла заборгованість перед позивачем в розмірі 104 099,32 грн. та за неналежне виконання зобов'язань позивачем нараховані інфляційні втрати в суму 45 907,80 та 3% річних в сумі 3 893,03 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 10.1. договір укладено строком до 31.12.2013.

Відповідно до п. 3.1. договору сума договору становить 175 929,60 грн..

Позивачем подано наступні акти надання послуг, які підписані та скріплені печатками обох сторін:

№ 276/13-1 за липень 2013 року на суму 29 321,60 грн.,

№ 276/13/2 за червень 2013 року на суму 29 321,60 грн.,

№ 276/13-3 за вересень 2013 року на суму 29 321,60 грн.,

№ 276/13-10 за жовтень 2013 року на суму 29 321,60 грн.

Відповідно до п. 4.1. договору розрахунки проводяться шляхом оплати замовником протягом 15 банківський днів з моменту пред'явлення учасником акта наданих послуг.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами п. 6.1.1. договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов'язання щодо своєчасного внесення плати за надані послуги в повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість, яка становила 104 099,32 грн.

Проте, відповідачем подано наступні платіжні доручення: № 1593 від 16.04.2015 на суму 16 000,00 грн., № 1594 від 16.04.2015 на суму 16 000,00 грн., № 1595 від 16.04.2015 на суму 16 000,00 грн., № 1596 від 16.04.2015 на суму 16 000,00 грн., № 1597 від 16.04.2015 на суму 16 160,00 грн., № 1598 від 16.04.20-15 на суму 14 799,64 грн., № 1599 від 16.04.2015 на суму 959,68 грн., № 1600 від 16.04.2015 на суму 2 200,00 грн., № 1601 від 16.04.2015 на суму 2 200,00 грн., № 1602 від 16.04.2015 на суму 1 890,00 грн., № 1603 від 16.04.2015 на суму 1 890,00 грн.

Стаття 80 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд припиняє провадження у справі.

Припинення провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України суд припиняє провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Надані відповідачем докази свідчать про відсутність предмету спору в частині позовних вимог про стягнення суми основного боргу в розмірі 104 099,32 грн., що у відповідності до п. 1-1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою припинення провадження у справі в цій частині.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов'язання.

В зв'язку з тим, що відповідач припустився прострочення по сплаті послуг, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 45 907,80 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3 893,03 грн. - 3% річних.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 45 907,80 грн. збитків від зміни індексу інфляції та 3 893,03 грн. - 3% річних (за обґрунтованими розрахунками позивача).

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, не надав.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судового збору судом враховану ту обставину, що основний борг сплачений відповідачем після звернення позивача з позовом до суду.

Керуючись ст. 49, п. 1-1 ст. 80, ст.ст. 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 104 099,32 грн. припинити.

3. Стягнути з Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації (м. Київ, вул. Якуба Коласа, 6-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергосервіс» (м. Київ, вул. П.Запорожця, 26, ) 45 907 (сорок п'ять тисяч дев'ятсот сім) грн. 80 коп. збитків від зміни індексу інфляції, 3 893 (три тисячі вісімсот дев'яносто три) грн. 03 коп. - 3% річних, 3 078 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 02 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 03.06.2015.

Суддя В.В.Сівакова