ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. Справа № 907/1262/14

Львівський апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Кузя В.Л.

розглянув апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» від 16.03.15р. б/н

на рішення господарського суду Закарпатської області від 05.03.2015р.

у справі № 907/1262/14

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», м. Дніпропетровськ

до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Ужгород

про стягнення заборгованості за договором б/н від 14.11.2011р. в розмірі 34901,81 грн., в т.ч. 13315,57 грн. - заборгованість за кредитом; 12291,75 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6538,17 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, 2756,32 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом,

представники сторін:

- від позивача - Деркач О.Р.;

- від відповідача - не з'явився.

Права та обов'язки сторін, передбачені ст. 20,22 ГПК України, представнику позивача, роз'яснено.

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 05.03.2015р. (суддя Русняк В.С.) у справі № 907/1262/14 в задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (надалі ПАТ КБ «Приватбанк») до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (надалі ФОП ОСОБА_2) про стягнення заборгованості за договором б/н від 14.11.2011р. в розмірі 34901,81 грн., в тому числі 13315,57 грн. заборгованості за кредитом, 12291,75 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, 6538,17 грн. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 2756,32 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом відмовлено та здійснено розподіл судових витрат.

Вказане рішення місцевого господарського суду мотивоване тим, що відповідачем долучено до матеріалів справи квитанцію № 10864.199.1 від 21.01.2013р. якою здійснено погашення суми 14055,00 грн. Із поданого позивачем розрахунку позовних вимог вбачається, що в період проведення відповідачем платежу на суму 14055,00 грн. (з 03.01.2013р. по 01.02.2013р.) заборгованість відповідача становила 13315,57 грн. по кредиту на яку нараховано 106,52 грн. нарахування % на прострочену заборгованість, 33,33 грн. пені та 119,84 грн. комісії. З врахуванням того, що позивачем належним чином не доведено позовних вимог, а відповідачем спростовано наявність заборгованості, що існувала в нього по договору банківського обслуговування від 14.11.2011р. станом на 21.01.2013р., у суду були відсутні підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Не погодившись із прийнятим рішенням місцевого господарського суду, ПАТ КБ «Приватбанк» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що постановою ВДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції № 9-33209194 від 30.11.2012р. з метою виконання рішення суду накладено арешт на кошти у сумі 113047,68 грн., що містяться на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3 у Закарпатському РУ ПАТ КБ «Приватбанк» та належать фізичній особі - підприємцю ОСОБА_2 Вищевказана постанова надійшла до позивача поштою 17.01.2013р., та виконана банком цього ж дня. За результатами дій вчинених банком, на виконання постанови ВДВС, накладено арешт на рахунки клієнта. Отже, позивачем не було допущено порушення умов договору та прийнятих на себе зобов'язань, грошові кошти, що знаходились на рахунку відповідача підпадали під дію постанови ВДВС № 9-33209194 від 30.11.2012р., а відтак операції з рахунком клієнта неможливо було здійснювати.

У поданих суду 07.05.2015р. додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт вказує на те, що судом прийнято до уваги копію квитанції № 10864.199.1 від 21.01.2013р., яка подана відповідачем як доказ погашення заборгованості по кредиту, однак така копія є нечитабельною і в призначенні платежу не зазначено, що кошти перераховуються на погашення заборгованості по кредитному договору.

Відповідач своїм правом, наданим ст. 96 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав, участі уповноваженого представника в дане судове засідання не забезпечив, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги та з врахуванням строків розгляду апеляційної скарги, передбачених ст. 102 ГПК України, судова колегія вирішила розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника відповідача.

З матеріалів справи та апеляційної скарги вбачається наступне:

14.11.2011р. ФОП ОСОБА_2 оформлено та подано до ПАТ «Приватбанк» заяву про відкриття поточного рахунку.

Відповідно до вказаної заяви відповідач приєднався до умов та правил надання банківських послуг (далі - умови), тарифів банку, що розміщені в мережі інтернет на сайті Приватбанку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 14.11.11р. (далі - договір) та взяв на себе зобов'язання виконувати умови цього договору.

Згідно з договором відповідачу було встановлено кредитний ліміт в розмірі 20000,00 грн. на поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано умовами та підтверджується довідкою №08.7.0.0.0/12 від 16.11.14.

Відповідно до п. 3.2.1.1.1 умов кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів клієнта в межах кредитного ліміту. Кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди (п. 3.2.1.1.3. умов).

Розділом 3.2.1.4. умов затверджено порядок розрахунків, відповідно до якого за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського обслуговування б/н від 14.11.2011р., в останнього перед позивачем утворилась заборгованість за кредитом - 13315,57 грн., 12291,75 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, 6538,17 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 2756,32 грн. заборгованість за комісію за користування кредитом, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Судова колегія, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та, відповідно, скасування оскаржуваного рішення - відсутні, з огляду на наступне:

Однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини (ч. 2 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 Цивільного кодексу України)

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом(ст. 525 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи позивач встановив відповідачу кредитний ліміт в розмірі 20000,00 грн. на поточний рахунок НОМЕР_2 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку з клієнтом.

Відповідно до п. 3.2.1.1.3. умов кредит надається в обмін на зобов'язання клієнта щодо його повернення, сплати відсотків та винагороди.

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат до 25-го числа поточного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 1-го до 20-го (включно) числа поточного місяця або до 25-го числа наступного місяця, якщо дебетове сальдо на поточному рахунку утворилося з 21-го до кінцевого числа поточного місяця, розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, клієнт виплачує банку за користування кредитом проценти в розмірі 36,00% річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнуленню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнуленню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта щодо погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого Умовами і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступною за датою порушення зобов'язання.

Під непогашенням кредиту мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати.

При несплаті винагороди, відсотків у відповідні їм дати сплати, вони вважаються простроченими.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1. умов при порушенні клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Умовами п.п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.2., 3.2.1.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.1.8, 3.2.1.2.2.3, 3.2.1.2.3.4., винагороди, передбаченої п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4, 3.2.1.4.5, 3.2.1.4.6 клієнт сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню у розмірі, зазначеному в п. 3.2.1.4.1.3 від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

На переконання позивача, відповідач свої зобов'язання по погашенню кредиту та процентів не виконав, внаслідок чого у нього виникла та рахується прострочена заборгованість, яка станом на 31.10.14 становить суму 13315,27 грн. кредиту, 12291,75 грн. процентів за користування кредитом та 2756,32 грн. комісії за користування кредитом, а за неналежне виконання основного зобов'язання позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 6538,17 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, відповідачем в ході розгляду даного спору було долучено квитанцію № 10864.199.1 від 21.01.2013р., з якої вбачається, що 21.01.2013р. ФОП ОСОБА_2 було здійснено погашення суми 14055,00 грн., яка, за усним поясненням відповідача, наданим місцевому господарському суду, була сплачена як повне погашення суми заборгованості по кредитному договору із врахуванням всіх здійснених нарахувань банку.

З врахуванням поданого позивачем розрахунку позовних вимог, станом на момент здійснення платежу на суму 14055,00 грн., заборгованість відповідача по кредиту становила 13315,57 грн., 106,52 грн. - нарахування % на прострочену заборгованість, 33,33 грн. - пені та 119,84 грн. - комісії.

З огляду на викладене, відповідачем спростовано наявність заборгованості по договору б/н від 14.11.2011р. станом на 21.01.2013р.

Щодо покликань апелянта на те, що грошові кошти, що знаходились на рахунку відповідача підпадали під дію постанови ВДВС № 9-33209194 від 30.11.2012р., що унеможливлювало здійснення будь-яких операцій з рахунком клієнта, відхиляються судом апеляційної інстанції, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Додаткові докази приймаються судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Пленуму Вищого господарського суду від 17.05.2011р. № 7 «Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України» у вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів, суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з'ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об'єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обгрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника (скаржника), а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов'язаний самостійно з'ясовувати відповідні причини.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів справи, в ході розгляду даного спору судом першої інстанції позивачем не було вказано обставин, на які він покликається в апеляційній скарзі, а саме того, що рахунки відповідача знаходяться під арештом, відповідно до постанови ВДВС № 9-33209194 від 30.11.2012р.,а в суді апеляційної інстанції скаржником належним чином не було доведено неможливість подання вказаних доказів суду першої інстанції.

Разом з тим, твердження апелянта про незарахування суми, сплаченої за квитанцією № 10864.199.1 від 21.01.2013р., в рахунок погашення наявної у відповідача заборгованості відхиляються судовою колегією, оскільки в матеріалах справи наявна належним чином завірена копія банківської виписки з якої вбачається, що банком були прийняті кошти, перераховані ОСОБА_2 21.01.2013р., в сумі 14055,00 грн.

Відповідно до ст.ст. 33, 43 ГПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

З огляду на викладене, судова колегія, прийшла до висновку про обґрунтованість оскаржуваного рішення, як такого, що прийнято відповідно до обставин та матеріалів справи з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку, відповідно до вимог ст. 49 ГПК України, слід покласти на скаржника.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України, Львівський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення господарського суду Закарпатської області від 05.03.2015р. у справі № 907/1262/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складений 29.05.2015р.

Головуючий суддя Орищин Г.В.

суддя Галушко Н.А.

суддя Кузь В.Л.