РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/18154/14
Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД»
допублічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК»,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні
позивача1) Борт Ольга Анатоліївна,
2) Трандафілова Ганна Іванівна,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні
відповідачаФонд гарантування вкладів фізичних осіб,
за участюПрокуратури міста Києва,
провизнання зобов'язань припиненими

за участю представників учасників судового процесу:

позивача: не з'явилися;

відповідача: Ярчак І.С. (довіреність від 11.06.2014 № 247/03);

прокурор: Некрасов О.М. - службове посвідчення № 002627;

третіх осіб: не з'явилися,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» звернулося до господарського суду з позовом до публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», в якому заявлено такі вимоги:

- визнати припиненим з 17.01.2014 кредитний договір від 12.04.2012 № 03-П-12, укладений між сторонами спору зі змінами, внесеними на підставі договорів про внесення змін до кредитного договору від 11.05.2012 № 01-11/05/12, від 31.05.2012 № 01-31/05/12, від 30.07.2012 № 01-30/07/12, від 01.03.2013 № 01-01/03/13, від 06.03.2013 № 01-06/03/13, від 17.01.2014 № 01-17/01/14 у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі;

- визнати відсутнім з 17.07.2014 у ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» права на стягнення з ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12 зі змінами, внесеними на підставі договорів про внесення змін до кредитного договору від 11.05.2012 № 01-11/05/12, від 31.05.2012 № 01-31/05/12, від 30.07.2012 № 01-30/07/12, від 01.03.2013 № 01-01/03/13, від 06.03.2013 № 01-06/03/13, від 17.01.2014 № 01-17/01/14 у зв'язку із припиненням зобов'язання з огляду на поєднання боржника і кредитора в одній особі;

- визнати припиненим договір поруки від 26.02.2014 № 47, укладений між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та Борт Ольгою Анатоліївною в забезпечення виконання ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» своїх зобов'язань за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12;

- визнати припиненим договір поруки від 26.02.2014 № 48, укладений між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та Трандафіловою Ганною Іванівною в забезпечення виконання ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» своїх зобов'язань за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12;

- визнати припиненим договір застави від 06.03.2013 № 9, укладений між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та Борт Ольгою Анатоліївною в забезпечення виконання ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» своїх зобов'язань за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12;

- визнати відсутнім у ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з 17.07.2014 права на предмет застави за договором застави від 06.03.2013 № 9;

- визнати ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» кредитором ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» в сумі 8100,33 грн та внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» шляхом заміни вимог Трандафілова Анатолія Савелійовича в сумі 14277289,16 грн на вимоги ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» в сумі 8100,33 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всі зобов'язання ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12, договорами поруки та договором застави, які були укладені в забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним кредитним договором, припинились на підставі ст. 606 ЦК України, тобто позивач вважає, що відбулося поєднання в особі ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» одночасно боржника і кредитора ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК».

Рішенням господарського суду міста Києва від 27.10.2014, залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.12.2014, позовні вимоги задоволено повністю.

Однак, Вищим господарським судом України, за наслідками розгляду касаційної скарги заступника прокурора міста Києва, 23 квітня 2015 року у даній справі прийнято постанову, якою судові акти господарських судів попередніх інстанції скасовано, а справу № 910/18154/14 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

За наслідками здійсненого автоматичного розподілу, дану справу передано на розгляд судді Карабань Я.А.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.05.2015 справу № 910/18154/14 прийнято до провадження та призначено її до розгляду.

В судовому засіданні 27 травня 2015 року прокурором та представником відповідача надано суду усні пояснення, згідно із якими останні заперечили проти доводів, викладених у позові, та просили у його задоволенні відмовити. Представник позивача в судове засідання не з'явився, позивач про наявність поважних причин неявки його представника суд не повідомив.

В судовому засіданні 27 травня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши представників сторін даної справи, судом встановлено таке.

12 квітня 2012 між публічним акціонерним товариством «БРОКБІЗНЕСБАНК» (далі - банк, відповідач) та товариством з обмеженою відповідальністю «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» (далі - позичальник, позивач) укладено кредитний договір № 03-П-12, за умовами якого банк зобов'язався надати позичальникові кредит у вигляді відкличної поновлювальної кредитної лінії з лімітом заборгованості у розмірі, який не може перевищувати 10000000,00 грн, із терміном користування до 01 березня 2013 року та зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 16,5 % річних.

Відповідно до п. 8.1. кредитного договору він набуває чинності з дати його підписання та скріплення печатками і діє до повного виконання позивачем своїх зобов'язань.

Договором від 01.03.2013 № 01-01/03/13 про внесення змін до кредитного договору сторони встановили новий ліміт заборгованості за кредитом у розмірі 30000000,00 грн, а договором від 17.01.2014 № 01-17/01/14 про внесення змін до кредитного договору визначили термін користування кредитною лінією - до 01 березня 2014 року.

В забезпечення повного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором 06 березня 2013 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», як заставодержателем, та Борт Ольгою Анатоліївною, як заставодавцем, укладено договір застави № 9, відповідно до якого Борт О.А. передала в заставу відповідачеві право вимоги на отримання грошових коштів, що перебувають на депозитному рахунку № 5002 в ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» на підставі договору банківського строкового вкладу (депозиту) від 06.03.2013 № 14695/13.

Крім того, 26 лютого 2014 між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», як кредитором, та Борт Ольгою Анатоліївною, як поручителем, укладено договір поруки № 47, за умовами якого Борт О.А. поручилася перед банком за виконання позивачем його боргових зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору від 12.04.2012 № 03-П-12.

26 лютого 2014 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», як кредитором, та Трандафіловою Ганною Іванівною, як поручителем, укладено договір поруки № 48, за умовами якого Трандафілова Г.І. поручилась перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за виконання позивачем його боргових зобов'язань, що виникли з кредитного договору від 12.04.2012 № 03-П-12.

Судом встановлено, що на виконання умов кредитного договору № 03-П-12 від 12.04.2012, з урахуванням внесених до нього змін, відповідач перерахував на рахунок позивача грошові кошти у розмірі 30000000,00 грн. Однак, позивач повернув отримані кредитні кошти та сплатив відсотки за користування кредитними коштами лише частково, у зв'язку з чим станом на 16.07.2014 (дату подання позову у даній справі) у позивача перед відповідачем виникла заборгованість за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12 в розмірі 14269188,83 грн.

Також суд встановив, що 28 лютого 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 9 "Про виведення з ринку та здійснення тимчасової адміністрації", відповідно до якого на підставі постанови Правління Національного банку України від 28.02.2014 № 107 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до категорії неплатоспроможних" розпочато процедуру виведення ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію на період з 03 березня 2014 року до 02 червня 2014 року.

Постановою Національного банку України від 10.06.2014 № 339 відкликано банківську ліцензію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та розпочато ліквідаційну процедуру останнього. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.06.2014 № 45 розпочато ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та призначено уповноваженою особою на ліквідацію банку Куреного Олександра Вікторовича на період з 11 червня 2014 року до 10 червня 2015 року.

Крім того, судом встановлено, що 14 січня 2014 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та Трандафіловим Анатолієм Савелійовичем, як вкладником, укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) № 127595/14, відповідно до умов якого вкладник передав, а банк прийняв для зберігання грошові кошти в сумі 70069000,00 грн на відкритий вкладникові в ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» депозитний рахунок строком з 14 січня 2014 року до 17 січня 2015 року та з правом поповнення вкладу вкладником.

Відповідно до виписки ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» сума вкладу Трандафілова А.С. станом на 18 червня 2014 року складала 41124520,96 грн.

19 червня 2014 року Трандафілов А.С. звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» із заявою про визнання вимог кредитора за договором № 127595/14 від 14.01.2014.

11 липня 2014 року між Трандафіловим А.С., як цементом, позивачем, як цесіонарієм-1 та публічним акціонерним товариством «СТАРОКРАМАТОРСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД», як цесіонарієм-2 укладено договір про відступлення права вимоги № 11-07, відповідно до умов якого цедент передав, а цесіонарії прийняли право вимоги до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 14.01.2014 № 127595/14. Так, зокрема, цесіонарій-1 (позивач) набув право вимоги до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» у сумі 14277289,16 грн, а цесіонарій-2 - в сумі 26847231,80 грн.

16 липня 2014 року позивач звернувся до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» з листом від 16.07.2014 № 698, в якому повідомив про відступлення на його користь та набуття ним права вимоги за договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 14.01.2014 № 127595/14 в частині суми 14277289,16 грн, а також повідомив про припинення зобов'язань між сторонами за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12 та за договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 14.01.2014 № 127595/14 на підставі ст. 606 ЦК України у зв'язку з поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Також відповідно до вказаного листа та листа від 19.08.2014 позивач просив відповідача видати довідку про відсутність у ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» перед ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованості.

Відповідно до довідки банку від 20.08.2014 вих. № 2569д-010-05 у ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» наявна перед відповідачем заборгованість в сумі 13159443,01 грн.

Спір між сторонами судового процесу виник у зв'язку з тим, що, як стверджує позивач, відповідач відмовляється визнати припиненими зобов'язання позивача за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12, чим порушує права та охоронювані законом інтереси ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД». На думку позивача, його зобов'язання за кредитним договором та за забезпечувальними зобов'язання позивача правочинами припинилися в силу приписів ст. 606 ЦК України та ст. 204 ГК України, тобто у зв'язку із поєднанням в позивачеві боржника і кредитора.

З урахуванням наведеного, позивачем заявлені вимоги, які наведені в описовій частині даного рішення.

За результатами оцінки судом належних і допустимих доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище фактичних обставин, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 606 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

Відповідно до ч. 2 ст. 203 ГК України господарське зобов'язання припиняється у разі поєднання управненої та зобов'язаної сторін в одній особі. Зобов'язання виникає знову, якщо це поєднання припиняється.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи з наведених вище норм суд прийшов до таких висновків, які узгоджуються із правовими позиціями господарського суду касаційної інстанції (постанови від 02.10.2014 у справі № 921/1176/13-г/1, від 14.05.2015 у справі № 910/20158/14, від 20.05.2015 у справі № 910/21757/14).

Зобов'язання - це правовідношення між, як мінімум, двома сторонами, а поєднання двох сторін у одній особі є підставою для припинення зобов'язання.

Поєднання боржника і кредитора в одній особі має місце в разі, якщо до сторони, яка є боржником, переходить відповідно до будь-якої зазначеної підстави зобов'язання іншої особи, за яким ця особа є кредитором щодо боржника, і навпаки. Тобто, зникає (або виходить із двосторонніх зобов'язальних правовідносин) в силу об'єктивних обставин або певного правочину один із суб'єктів правовідношення. При цьому до особи, що залишилась, переходять всі правомочності щодо взаємних зобов'язань у зв'язку з чим припиняється і власне правовідношення.

Таким чином, для припинення зобов'язання на підставі наведеної норми поєднанням двох сторін у одній особі, необхідно щоб у результаті такого поєднання лишилась лише одна особа.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, за змістом кредитного договору, банк є кредитором позичальника з майновими вимогами, які ґрунтуються на кредитному договорі, тобто про повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно з ч. 1 ст. 1058 та ч. 1 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Отже, фізична або юридична особа, яка внесла кошти на депозит в установі банку, є кредитором банку з майновими вимогами щодо одержання відсотків або іншого доходу, обумовленого договором банківського вкладу, за користування банком грошовими коштами вкладника, а також повернення суми вкладу після закінчення строку дії договору банківського вкладу (депозиту) або на першу вимогу вкладника.

Як встановлено судом вище, відповідно до кредитного договору позивач є боржником ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», а останній є кредитором ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД». В той же час, внаслідок укладення між позивачем та Трандафіловим А.С. договору відступлення права вимоги № 11-07 від 11.07.2014, позивач набув право вимоги до ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» за договором банківського строкового вкладу (депозиту) від 14.01.2014 № 127595/14 в частині суми 14277289,16 грн та, відповідно, став кредитором ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК», а останній став боржником ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД».

З наведених обставин вбачається, що між позивачем і відповідачем існують взаємні зустрічні грошові зобов'язання на підставі кредитного договору від 12.04.2012 № 03-П-12 та договору банківського строкового вкладу (депозиту) від 14.01.2014 № 127595/14.

Таким чином, обидві сторони названого кредитного договору як кредитор так і боржник існують як окремі особи, що у свою чергу свідчить про відсутність в правовідносинах сторін факту поєднання боржника і кредитора в одній особі - ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» за його зобов'язаннями за кредитним договором від 12.04.2012 № 03-П-12, оскільки обидві сторони цього договору продовжують об'єктивно існувати із збереженням за ними всіх прав та обов'язків.

Обов'язок доказування відповідно до пункту 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Відповідно до статті 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Отже, виходячи з наведених вище обставин справи і норм матеріального права, суд дійшов висновку, що позов ТОВ «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» є безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що позов задоволенню не підлягає, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача (ч. 5 ст. 49 ГПК України).

Крім того суд вважає за необхідне зазначити таке.

Частиною другою статті 6 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що особливості правового статусу, порядку створення, діяльності, реорганізації та ліквідації банків визначаються цим Законом та Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Частиною 1 ст. 1 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Пунктом четвертим частини п'ятої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Як встановлено вище, ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» віднесено до категорії неплатоспроможних та розпочато процедуру виведення банку з ринку та запроваджено в ньому тимчасову адміністрацію. Також постановою НБУ від 10.06.2014 відкликано банківську ліцензію ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та розпочато ліквідаційну процедуру останнього.

Так, згідно із ч. 6 ст. 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Пунктом 3 частини 2 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що з дня призначення уповноваженої особи Фонду строк виконання всіх грошових зобов'язань банку та зобов'язання щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів) вважається таким, що настав.

Вимоги за зобов'язаннями банку, що виникли під час проведення ліквідації, можуть пред'являтися тільки в межах ліквідаційної процедури та погашаються у сьому чергу відповідно до статті 52 цього Закону (ч. 3 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури (ч.ч. 1, 6 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

Як встановлено судом вище, договір відступлення права вимоги № 11-07 було укладено 11 липня 2014 року, тобто після початку ліквідації банку, а відтак, до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" із встановленою даним Законом черговістю погашення вимог кредиторів.

Таким чином, керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «ЯСИНУВАТСЬКИЙ МАШИНОБУДІВНИЙ ЗАВОД» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04 червня 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань