ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" травня 2015 р.Справа № 916/1263/15-г

Господарський суд Одеської області у складі:

Судді Зайцева Ю.О.

при секретарі судового засідання Ошарін Д.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Плакушко О.С. (довіреність №09/15 від 14.10.2014р.);

Від відповідача: Хлопко В.Ф. (довіреність №03/15 від 12.01.2015р.);

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства „Миколаївський морський торговельний порт" до відповідача Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" про стягнення 355 038,04 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: 25.03.2015р. до господарського суду одеської області звернулось Державне підприємство „Миколаївський морський торговельний порт" з позовом до відповідача Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" про стягнення 355 038,04 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.03.2015р. порушено провадження у справі №916/1263/15-г з призначенням її до розгляду у відкритому судовому засіданні.

30.04.2015р. до канцелярії суду надійшла заява позивача, відповідно до якої, останній наполягає на задоволенні позовних вимог та просить суд розглянути справу без участі його представника за наявними в матеріалах справи документами в порядку ст. 75 ГПК України.

18.05.2015р. в судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву відповідно до якого, просить суд у задоволенні позову Державного підприємства «„Миколаївський морський торговельний порт" відмовити в повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності.

25.05.2015р. від позивача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення по справі.

25.05.2015р. в судовому засіданні після повернення з нарадчої кімнати було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду в порядку статті 85 ГПК України.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, суд встановив:

22.07.2005 року між Державним підприємством «Дніпро-Бузький морський торговельний порт» (надалі - замовнику) та Державним підприємством «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» (надалі - підрядчик) було укладено договір № 21 СП-116/220705 на проведення днопоглиблювальних робіт по реконструкції підхідного каналу ДП «ДБМТП».

Відповідно до п. 5.4 Договору № 21СП-116/220705 від 22.07.2005 року, остаточний розрахунок за виконані роботи по останньому Акту повинен бути виконаний не пізніше 5-ти днів з моменту виставлення рахунку.

З метою забезпечення своєчасного виконання вищенаведених днопоглиблювальних робіт по реконструкції підхідного каналу, Державне підприємство «Дніпро-Бузький морський торговельний порт» заступило поручителем відповідно до тристоронніх договорів поруки, а саме:

08.08.2005 року між Державним підприємством «Дніпро-Бузький морський торговельний порт» (надалі - поручитель), Приватним підприємством «МТН» (надалі - Кредитор) та Державним підприємством „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" (надалі - управління) було укладено договір поруки № 080805/4 (надалі - договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, по договору між кредитором та управлінням від 19.10.1998 року № МП-10-98 на підставі заявок правління (далі - заявка) та рахунків кредитора (далі - рахунок) кредитор зобов'язався поставити управлінню дизельне паливо та паливо-мастильні матеріали (далі - ПММ) в кількості та вартості, вказаних в рахунку, а також в терміни, вказані в заявці управління, а управління зобов'язалось (далі -зобов'язання) оплатити кредитору поставлені ПММ по цінам, вказаним в рахунку, протягом трьох банківських днів, з моменту отримання ПММ. Рахунок на оплату ПММ та заявка є невід'ємною частиною цього договору.

Згідно із п.1.2. Договору, відповідно до цього договору поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань управління, у разі невиконання або неналежного виконання управлінням цих зобов'язань.

За приписами п. 1.3. Договору, поручитель відповідає перед кредитором лише в обсязі зобов'язань управління по оплаті ПММ, які використані виключно для проведення днопоглиблювальних робіт по договору між управлінням та поручителем від 22.07.2005 року № 21СП-116/220705.

За умовами п. 2.1. Договору в редакції Додаткової угоди від 16.09.2005 року, передбачене цим договором зобов'язання поручителя перед кредитором обмежується сплатою суми основного боргу в розмірі не більше 2 250 000 грн.

Відповідно до п. п. 3.1 Договору, управління протягом одного дня з дати подачі заявки кредитору на поставку ПММ зобов'язане повідомити Поручителя та надати йому оригінал заявки. При отриманні від кредитора рахунку на оплату заявлених ПММ, а також при отриманні ПММ управління протягом одного дня з дати отримання зобов'язане повідомити Поручителя та надати йому завірену копію рахунку, протягом трьох днів - завірену копію видаткової накладної на ПММ.

За умовами п.п. 3.2., 3.3., 3.5.-3.7. Договору, кредитор протягом одного дня з дати отримання від Управління Заявки на поставку ПММ зобов'язаний повідомити поручителя та надати йому завірену копію заявки. При виставленні Управлінню рахунку на оплату заявлених ПММ, а також при поставці ПММ Кредитор протягом одного дня зобов'язаний повідомити Поручителя та надати йому завірену копію рахунку, а протягом трьох днів - завірену копію видаткової накладної на ПММ. Управління зобов'язане протягом одного дня з дати виконання Зобов'язань письмово повідомити Поручителя про виконання Зобов'язань Управлінням із зазначенням дати, суми, форми виконання та доданням завірених копій документів, що підтверджують таке виконання. При направленні вимоги Поручителю, Кредитор зобов'язаний вказати у вимозі номер та дату заявки Управління, номер та дату рахунку, витратної накладної на ПММ. Управління протягом одного дня з дати виникнення простроченої заборгованості за ПММ зобов'язане підтвердити існування заборгованості, вказати шляхи погашення заборгованості, зазначити номер та дату заявки /правління, номер та дату рахунку, витратної накладної на ПММ, по якій існує прострочена заборгованість.

За приписами п. 3.9 Договору, до поручителя, який виконав зобов'язання управління, переходять усі права кредитора у цьому зобов'язанні, в тому числі й ті, що забезпечували його виконання.

Відповідно до п.5.1 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань сторона, яка прострочила, сплачує стороні - одержувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

На виконання взятих на себе зобов'язань ДП «ДБМТП» оплатило дизельне паливо та мастильні матеріали, які отримало ДП «Чоразморшлях» від ПП «МТН» для виконання днопоглиблювальних робіт по реконструкції підхідного каналу ЛП «ДБМТП» на загальну суму 2 241 178, 76 грн. за наступними платіжними дорученнями:

№ 1002 від 23.08.2005 року - на суму 353854, 36 грн. за 98 842 л. дизельного палива;

№ 1001 від 23.08.2005 року - на суму 57 357,00 грн. за мастильні матеріали;

№ 1044 від 1.09.2005 року - на суму 10915,20 грн. за мастильні матеріали;

№ 1100 від 9.09.2005 року - на суму 454 885, 20 грн. за 120340 л. дизельного палива;

№ 1175 від 26.09.2005 року - на суму 466 919, 20 грн. за 120340 л. дизельного палива;

№ 1322 від 26.10.2005 року - на суму 433 910, 40 грн. за 120340 л. дизельного -пива;

№ 1321 від 26.10.2005 року - на суму 49 904, 40 грн. за мастильні матеріали;

№ 1394 від 14.11.2005 року - на суму 413 433, 00 грн. за 116 460 л. дизельного палива.

Розрахунки за виконаю по Договору № 21СП-116/220705 від 22.07.2005 року роботи на суму 2 405 853, 85 грн. здійснені наступним чином:

По актам приймання виконаних робіт № 1 за серпень 2005 року та № 2 за вересень 2005 року на загальну суму 1 633 359,50 грн. 250 000грн. сплачено у серпні 2005 року згідно платіжних доручень №854 від 28.07.2005 року та № 855 від 29.07.2005 року; 1 343 930, 96 грн. погашено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за отримані від ПП «МТН» дизельне паливо та мастильні матеріали; 39 096, 14 грн. сплачено у жовтні 2005 року згідно платіжного доручення № 1329 від 27.10.2005 року; 332, 40 грн. погашено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за надані ДП «ДБМТП» послуг Інспекції державного портового нагляду.

По актам приймання виконаних робіт № 3 за жовтень-листопад 2005 року та № 4 грудень 2005 року на загальну суму 772 494,35 грн.: 100 000 грн. сплачено у листопаді 2005 року; 100 000 грн. сплачено у грудні 2005 року; 572 494, 35 грн. погашено шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог за отримані від ПП «МТН» дизельне паливо та мастильні матеріали.

На підставі п. 3.9 Договору та ч. 2 ст. 556 ЦК України до ДП «ДБМТП» перейшли права ПП «МТН» вимагати від ДП «Чоразморшлях» оплату 2 241 178,16 грн. за дизельне паливо та мастильні матеріали.

Дана заборгованість відповідно до ст. 601 ЦК України та ч.3 ст. 203 Господарського кодексу України погашена частково на суму 1 916 425, 31 грн. шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог ДП «Чоразморшлях» за виконані роботи по Договору №21СП-116/220705 від 22.07.2005 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи, належним чином засвідченою копією акту звіряння взаємних розрахунків від 07.02.2006 року.

Таким чином залишок заборгованості Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" за отримані від - «МТН» дизельне паливо та мастильні матеріали за договором № 080805/4 становить 324 753, 45 грн.

Таким чином, залишок заборгованості Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів"за отримані від ПП «МТН» дизельне паливо та мастильні матеріали склав 324 753, 45 грн., а саме:

2 241 178, 76 грн. - 1 916 425, 31 грн. = 324 753, 45 грн.

Правовідносини між Державним підприємством «Дніпро-Бузький морський торговельний порт» та Державним підприємством „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" були припинені 31.12.2005 року, проте залишок заборгованості Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" за отримані від ПП «МТН» дизельне паливо та мастильні матеріали за договором № 50805/4 від 8.08.2005 року в загальному розмірі 324 753, 45 грн. у втяновлений договором п'ятиденний строк відповідачем не погашено, що підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків від 07.02.2006 року.

Відповідно до п. 1 наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 01.08.2008р. №972 ДП «Дніпро-Бузький морський торговельний порт» 17.02.2009 року реорганізовано шляхом його приєднання до ДП «Миколаївський морський торговельний порт».

Пунктом 2 наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 01.08.2008р. № 972 та статутом ДП «Миколаївський морський торговельний порт», який затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України № 264 від 01.03.2009 року встановлено, що ДП «Миколаївський морський торговельний порт» є правонаступником всіх прав та обов'язків ДП «Дніпро-Бузький морський вельний порт».

23.01.2008 року господарським судом Одеської області було порушено провадження у справі №2/6-08-285 про банкрутство ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

01.09.2009 року ДП «Миколаївський морський торговельний порт» звернувся з заявою до господарського суду Одеської області про визнання кредитором до ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» на суму 429 372, 94 грн., до якої увійшла і сума основного боргу в розмірі 324 753, 45 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської ласті від 03.06.2010 року по справі №2/6-08-285 ДП «Миколаївський морський торговельний порт» визнано кредитором до ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» з грошовими вимогами до боржника у сумі 429 372, 94 грн., до якої і увійшла сума основного боргу в розмірі 324 753, 45 грн. за вищенаведеним договором поруки.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 18.11.2014 року провадження по справі про банкрутство ДП «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів» припинено та припинено дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

З наведених підстав позивач звернувся до господарського суду Одеської області з з позовом до відповідача Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" про стягнення 355 038,04 грн. з яких 324 753,45 грн. основного боргу та 30 284,59 грн. - пені.

Відповідачем у справі надано відзив на позовну заяву відповідно до якого, останній просить суд у задоволенні позову Державного підприємства «„Миколаївський морський торговельний порт" відмовити в повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності.

Проаналізувавши наявні у справі докази та надавши їм правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В свою чергу у ст. 174 Господарського кодексу України перелічені підстави виникнення господарських зобов'язань, а саме: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з акту управління господарською діяльністю, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, внаслідок заподіяння шкоди суб'єкту або суб'єктом господарювання, придбання або збереження майна суб'єкта або суб'єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав, у результаті створення об'єктів інтелектуальної власності та інших дій суб'єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов'язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У позовної заяві виникнення зобов'язання обґрунтовано укладеним між Державним підприємством «Дніпро-Бузький морський торговельний порт» та Державним підприємством «Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне Управління морських шляхів» договором № 21 СП-116/220705 на проведення днопоглиблювальних робіт по реконструкції підхідного каналу ДП «ДБМТП» від 22.07.2005р. та укладеним між Державним підприємством «Дніпро-Бузький морський торговельний порт», Приватним підприємством «МТН» та Державним підприємством „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" договором поруки № 080805/4 від 08.08.2005р.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з ч.2 ст.509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (терміни).

Стаття 193 Господарського кодексу України зазначає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Зобов'язана сторона має право виконати зобов'язання достроково, якщо інше не передбачено законом, іншим нормативно-правовим актом або договором, або не випливає із змісту зобов'язання. Зобов'язана сторона має право відмовитися від виконання зобов'язання у разі неналежного виконання другою стороною обов'язків, що є необхідною умовою виконання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частина 1 статті 202 Цивільного кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В силу ч. 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Разом з тим невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), в силу ст. 610 ЦК України є порушенням зобов'язання.

Відповідно до положення ч.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Згідно ч.2 цієї статті покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

За приписами статті 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до Договору поруки укладеного між Державним підприємством «Дніпро-Бузький морський торговельний порт», Приватним підприємством «МТН» та Державним підприємством „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" випадку порушення боржником зобов'язання, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, що означає право кредитора вимагати виконання зобов'язання у повному обсязі як від боржника та поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Отже, враховуючи невиконання Державним підприємством „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" зобов'язання щодо оплати за ПММ у розмір1і 324 753,45 грн. цілком правомірно було заявлено вимоги до відповідача про стягнення з останнього зазначених коштів.

Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" пені в розмірі 30 284,59 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до п.5.1 Договору поруки №080805/4, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань сторона, яка прострочила, сплачує стороні - одержувачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення.

Згідно зі ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами. Обчислення розміру збитків здійснюється у валюті, в якій провадилися або повинні бути проведені розрахунки між сторонами, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 230 ГК України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Також, відповідно до ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Статтями 1, 3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені у розмірі 30 284,59грн., суд встановив, що його зроблено вірно.

Проте, відповідачем у справі надано відзив на позовну заяву відповідно до якого, останній просить суд у задоволенні позову Державного підприємства «„Миколаївський морський торговельний порт" відмовити в повному обсязі з підстав пропущення строку позовної давності.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд зобов'язаний застосувати позовну давність за заявою сторони у спорі, якщо така заява була подана до винесення судового рішення.

Відповідно до п. 2.2. Постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» від 29 травня 2013 року N 10, за змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Судом встановлено що, перебіг позовної давності за даними вимогами почався з 01.01.2006р. та мало місце переривання строку позовної давності у зв'язку із підписанням між сторонами 07.02.2006р. акту звіряння взаємних розрахунків, тобто з вищезазначеного вбачається, що граничним строком звернення позивачем до суду за захистом своїх прав було 07.02.2009р. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом 23.03.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, на що і посилався відповідач, заперечуючи проти позовних вимог у відзиві на позов.

Судом не приймаються до уваги посилання відповідача щодо переривання строку позовної давності з 23.01.2008р. по 18.11.2014р. на час провадження у справі про банкрутство відповідача та дії мараторію на задоволення вимог кредиторів, оскільки наявне провадження у справі про банкрутство Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" не позбавляло відповідача можливості звернутися з даним позовом до господарського суду.

Крім того, господарський суд зазначає, що в провадженні у справі про банкрутство Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів", позивач звернувся з кредиторською вимогою до відповідача, лише 01.09.2015р.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявні матеріали справи, пояснення учасників судового процесу, суд прийшов до висновку, про відмову у задоволенні позову Державного підприємства „Миколаївський морський торговельний порт" до відповідача Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" про стягнення 355 038,04 грн., у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності.

Решту доводів і поданих сторонами доказів, відхилення яких не обґрунтовано вище, суд відхиляє як такі, що не мають значення для вирішення спору.

Відповідно до вимог ст.ст. 32, 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Рішення прийнято на підставі наданих сторонами доказів, оскільки згідно із ст.33, 38 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона: повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; самостійно визначити і надати суду ті докази на підтвердження своїх доводів, які вважає необхідними, належними і достатніми. Докази витребовуються судом у ході розгляду справи лише у разі подання відповідного клопотання - на суд не покладено обов'язку вказувати стороні, які докази вона повинна подати на підтвердження свої вимог чи заперечень, або проводити розшук тих чи інших доказів з власної ініціативи.

За при приписами ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому суд приймає до уваги строк розгляду справи, достатність часу у будь-якої із сторін для надання доказів на підтвердження власних доводів, для спростування обставин чи доводів протилежної сторони та для подання суду клопотання про витребування таких доказів у інших осіб.

Керуючись ст.ст. 32,33,34,38,43,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Державного підприємства „Миколаївський морський торговельний порт" до відповідача Державного підприємства „Чорноморсько-Азовське виробничо-експлуатаційне управління морських шляхів" про стягнення 355 038,04 грн. - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного господарського суду, яка подається через місцевий господарський суд протягом 10-денного строку з моменту складення та підписання повного тексту рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо не буде подано апеляційну скаргу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст складено та підписано 02 червня 2015 р.

Суддя Ю.О. Зайцев