ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.06.2015 Справа № 907/537/15

За позовом управління Мукачівської греко-католицької єпархії, м. Ужгород

до відповідача 1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород

до відповідача 2 міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, м. Ужгород

про визнання права власності на грошові кошти, стягнення суми 50 000,00 грн., зобов'язання звільнити з- під арешту грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн.

Головуючий суддя Івашкович І.В.

за участю представників:

позивача - Павлик О.І., довіреність №026/01Б від 26.05.15

відповідача 1 - не з"явився

відповідача 2 ФОП ОСОБА_1

СУТЬ СПОРУ: управління Мукачівської греко-католицької єпархії, м. Ужгород звернулося з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Ужгород та до міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції, м. Ужгород з позовом про визнання права власності на грошові кошти, стягнення суми 50 000,00 грн., зобов'язання звільнити з-під арешту грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що платіжним дорученням №92 від 08.04.2015р. ним було зараховано на рахунок відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в ПАТ „Укрексімбанк" НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 50000,00 грн. із призначенням платежу „авансовий платіж на закупку будівельних матеріалів. об'єкт будинок сімейного типу ім. о. Петра Ороса в с.Білки, вул. Центральна. Згідно договору на виконання будівельних робіт від 02.04.2015 р.".

Стверджує, що вищевказані грошові кошти були перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 помилково, та призначалися іншому контрагенту - ПП "Рембудсервіс", з яким у позивача існують договірні відносини за договором на виконання будівельних робіт від 02.04.2015 р.

З огляду на те, що після виявлення помилки кошти вже були списані з рахунку позивача та перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, позивач звернувся до останнього з вимогою про повернення помилково перерахованих йому коштів (вимога №3-4б від 17.04.2015р.).

Однак, відповідач листом від 21.04.15 повідомив позивача про неможливість повернення вказаних коштів, оскільки рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відкритий в ПАТ „Укрексімбанк" НОМЕР_2, на який перераховані кошти, на даний час є арештованим згідно постанови ВП №45139602 від 20.10.2014 р. МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

Посилаючись на норми ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", п.п.1.23., 1.24. ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", ст. 1212 Цивільного кодексу України позивач просить визнати за собою право власності на грошові кошти, зобов'язати звільнити з-під арешту вказані грошові кошти та стягнути суму 50 000,00 грн. помилково перерахованих коштів.

До початку судового засідання від відповідача 2 міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції надійшла заява №07-54/11757 від 02.06.15, згідно якої просить розглянути справу без участі свого уповноваженого представника. Заперечень проти позову не заявлено.

Розгляд справи розпочато по суті.

Представником позивача підтримано позовні вимоги з посиланням на викладені в позовній заяві обставини.

Присутній у судовому засіданні відповідач ФОП ОСОБА_1 усно та поданою письмовою заявою визнав повністю позовні вимоги та просить суд розглянути справу з урахуванням поданої заяви. У підтвердження накладення арешту на рахунок, відкритий в ПАТ „Укрексімбанк" НОМЕР_2, подав копії постанов органу ДВС про відкриття виконавчого провадження від 20.10.14 та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.14.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача та відповідача 1, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно платіжного доручення №92 від 08.04.2015р. позивачем управлінням Мукачівської греко-католицької єпархії було перераховано на рахунок відповідача 1 фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в ПАТ „Укрексімбанк" НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 50000,00 грн. із призначенням платежу „авансовий платіж на закупку будівельних матеріалів. об'єкт будинок сімейного типу ім. о. Петра Ороса в с.Білки, вул. Центральна. Згідно договору на виконання будівельних робіт від 02.04.2015 р.".

Однак, як вбачається з позовної заяви та доданих матеріалів, вищевказані грошові кошти були перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 помилково та призначалися іншому контрагенту - ПП "Рембудсервіс", з яким у позивача існують договірні відносини за договором на виконання будівельних робіт від 02.04.2015 р.

Позивач звернувся до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з вимогою про повернення помилково перерахованих йому коштів (вимога №3-4б від 17.04.2015р.).

Відповідач 1 листом від 21.04.15 повідомив позивача про неможливість повернення вказаних коштів, оскільки рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, відкритий в ПАТ „Укрексімбанк", НОМЕР_2, на який перераховані кошти, на даний час є арештованим згідно постанови ВП №45139602 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20.10.2014 р. МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції.

Посилаючись на те, що грошові кошти в розмірі 50000,00 грн., які на час накладення органом ДВС арешту знаходились на рахунку ФОП ОСОБА_1 як помилково перераховані, є власністю управління Мукачівської греко-католицької єпархії, позивач просить визнати за собою право власності на грошові кошти, зобов'язати МВ ДВС Ужгородського міськрайонного управління юстиції звільнити з-під арешту вказані грошові кошти та стягнути з відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 суму 50 000,00 грн. помилково перерахованих коштів.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд констатує наступні висновки.

Згідно зі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Аналогічні положення містяться і у приписах ст. 41 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частина 1 статті 317 Цивільного кодексу України передбачає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений його або обмежений у здійсненні.

Нормами ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно приписів ст. ст. 391, 392 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права є його визнання.

За приписами ст. 177 Цивільного кодексу України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно.

Згідно зі ст.139 Господарського кодексу України залежно від економічної форми, якої набуває майно у процесі здійснення господарської діяльності, майнові цінності належать до основних фондів, оборотних засобів, коштів, товарів. Коштами у складі майна суб'єктів господарювання є гроші у національній та іноземній валюті, призначені для здійснення товарних відносин цих суб'єктів з іншими суб'єктами, а також фінансових відносин відповідно до законодавства.

Згідно зі ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Зобов'язання з безпідставного придбання майна виникають за наявності таких умов: має місце набуття або зберігання майна; набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи; відсутні правові підстави для набуття або зберігання майна.

Відповідно до п.п.1.23., 1.24. ст.1 Закону України „Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" під помилковим переказом розуміється рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини банку або іншого суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми у готівковій формі. Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.

Судом встановлено, що грошові кошти, які були отримані ФОП ОСОБА_1, у зв'язку з помилковим їх перерахуванням позивачем на розрахунковий рахунок останнього, отримані без достатніх на те підстав.

Додатково про наведене свідчить відзив відповідача ФОП ОСОБА_1 та пояснення позивача, з яких вбачається, що між сторонами не було договірних відносин або інших зобов'язань, а відтак підстав для перерахування коштів відповідачу у позивача не було.

З огляду на отримання відповідачем грошових коштів в розмірі 50 000,00 грн. без достатніх правових підстав, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про визнання права власності на грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн., які були помилково перераховані на розрахунковий рахунок відповідача ФОП ОСОБА_1

Стосовно вимоги про звільнення з-під арешту грошових коштів в розмірі 50 000,00 грн., суд констатує такі висновки.

Відповідно до вимог ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладений арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно із правовою позицією, викладеною у п. 5 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012р. №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" відповідно до статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Враховуючи, що на рахунок відповідача ФОП ОСОБА_1, на який позивачем здійснено помилкове перерахування коштів, накладено арешт, і відповідач ФОП ОСОБА_1 не має права розпоряджатися грошовими коштами, які на ньому знаходяться, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про звільнення з-під арешту грошових коштів в сумі 50000,00 грн., які помилково перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 НОМЕР_2 в Ужгородській філії "Укрексімбанку" МФО 312226 згідно платіжного доручення №92 від 08.04.2015р.

Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Враховуючи ті обставини, що матеріалами справи підтверджено безпідставність отримання відповідачем 1 на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в Ужгородській філії "Укрексімбанку" коштів в розмірі 50 000, 00 грн., а також беручи до уваги обставини накладення арешту на вказаний банківський рахунок ФОП ОСОБА_1, суд дійшов висновку про задоволення вимоги про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь управління Мукачівської греко-католицької єпархії 50000, 00 грн. помилково перерахованих грошових коштів.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю.

За правилами ст.49 ГПК України судові витрати по сплаті до Державного бюджету України судового збору в розмірі 3218,00 грн. суд покладає на відповідача фізичну особу-підприємця ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Визнати за управлінням Мукачівської греко-католицької єпархії (Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Закарпатська, 18, і.к. 00393908) право власності на грошові кошти в сумі 50000,00 грн., які як помилково перераховані містяться на розрахунковому рахунку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) НОМЕР_2 в Ужгородській філії "Укрексімбанку" МФО 312226.

3. Звільнити з-під арешту, накладеного згідно з постановою міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції від 20.10.2014р. ВП №45139602, грошові кошти в сумі 50000,00 грн., які помилково перераховані на рахунок фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) НОМЕР_2 в Ужгородській філії "Укрексімбанку" МФО 312226 згідно платіжного доручення №92 від 08.04.2015р.

4. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, і.н. НОМЕР_1) на користь управління Мукачівської греко-католицької єпархії (Закарпатська область, м.Ужгород, вул. Закарпатська, 18, і.к. 00393908) 50000, 00 грн. помилково перерахованих грошових коштів та 3218,00 грн. відшкодування витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Повне рішення складено 05.06.15

Суддя Івашкович І.В.