ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р.Справа № 922/2557/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Омельченко К.А.

розглянувши справу

за позовом ПАТ "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", м. Київ
до ТОВ НПП "Укргазгеоавтоматика", м. Харків
про стягнення штрафних санкцій в сумі 26 783,66 грн.
за участю сторін:

позивача -Журавель О.В.

відповідача -Бєлоусов С.М.

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2015 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Укртрансгаз" ( надалі -позивач) та просить ТОВ "НПП "Укргазгеоавтоматика" ( надалі -відповідач) стягнути пеню 12803,63 грн., штраф 13980,03 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 110191351 про закупівлю послуг за державні кошти у відповідності до якого відповідач зобов*язався у 2011-2012 роках за завданням позивача надати послуги в галузі архітектури (проектно-вишукувальні роботи з розробки землевпорядної документації та складання документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками, які знаходяться на території Тернопільської, Івано -Франківської, Закарпатської та Одеської областей) .

Відповідач проти заявлених вимог заперечує та просить суд застосувати позовну давність до спірних правовідносин за даним договором.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 19.05.2015 року до 26.05.2015 року та з 26.05.2015 року до 08.06.2015 року до 11 год. 30 хв.

За приписами статей 638, 639 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно положень ст.ст. 4-3, 33 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Враховуючи достатність часу, наданого позивачеві та відповідачеві для підготовки до судового засідання та підготовки витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, ст. 4-3 та ст. 33 ГПК України, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

27.01.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 110191351 про закупівлю послуг за державні кошти ( а.с.34-71). До договору узгоджене технічне завдання на надання послуг (додаток № 1 до договору), календарний план ( додаток № 2 ), калькуляція кошторисної вартості ( додаток № 5), перелік земельних ділянок для оформлення по позивачу ( а.с.38-49).

30.03.2011 року між сторони була укладена додаткова угода № 1 у відповідності до якої, договір № 110101351 від 27.01.2011 року доповнений підпунктом 6.3.7 щодо застосування понижуючих коефіцієнтів до вартості послуг ( а.с.50).

27.01.2012 року сторонами підписана додаткова № 2, у відповідності до якої ціна договору складає 199714,68 грн. у зв*язку з чим, вносяться зміни до календарного плану, кошторису та калькуляції ( а.с.51-60).

22.06.2012 року сторони уклали додаткову угоду № 3 у відповідності до якої, змінився строк надання послуг до 30.03.2013 року, а строки виконання окремих етапів послуг, визначаються графіком надання послуг (календарним планом), в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення ( а.с.61-64).

29.03.2013 року сторонами підписана додаткова угода за № 4 за якою змінене найменування позивача з ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України" на ПАТ "Укртрангаз" та продовжений строк дії договору до 31.13.2013 року ( а.с.65- 71).

У відповідності до предмету договору сторони визначили найменування послуг, а саме : послуги в галузі архітектури (проектно - вишукувальні роботи з розробки землевпорядної документації та складання документів, які посвідчують право постійного користування земельними ділянками ( 5 лотів )., По лоту №2 - послуги в галузі архітектури (земельні ділянки під об*єктами трубопровідного транспорту ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", які знаходяться на території Тернопільської, Івано -Франківської, Закарпатської та Одеської областей , та фактично використовуються філією "УМГ "Прикарпаттрансгаз" (складання землевпорядної документації та оформлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками).

Вимоги до послуг що є предметом даного договору, сторонами визначена у технічному завдані ( додаток № 1). У відповідності до п. 1.4 договору, відповідач зобов*язався надати послуги позивачу у відповідності до узгодженого між сторонами графіку надання послуг (календарного плану) (додаток № 2) , а також на підставі узгодженого кошторису (додаток № 4) та калькуляції вартості послуг (додаток № 5, які є невід*ємною частиною договору.

Сторони домовились, що оплата наданих послуг здійснюється поетапно, за кожен етап окремо протягом 30 - ти календарних днів з дати підписання сторонами акту здачі-приймання послуг, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача. Вартість етапів послуг зазначається в графіку надання послуг (календарному плані). Розрахунки здійснюються у безготівковій формі із застосуванням платіжних доручень. ( п.4.1 договору).

З урахуванням додаткової угоди № 4 від 29.03.2013 року, сторони погодили строк надання послуг : до 31 грудня 2013 року. ( а.с.65). Строки виконання окремих етапів послуг визначаються графіком надання послуг ( календарним планом) ( п. 5.1 договору). По завершенню кожного з етапів послуг , відповідач передає позивачу акт здачі-приймання послуг у двох примірниках з доданням до нього супроводжувального листа, документів, податкової накладної, звіту про виконання даного договору.

Так, у відповідності до умов договору № 110191351 про закупівлю послуг за державні кошти , сторони передбачили, що відповідач забезпечує виконання даного договору неустойкою у вигляді пені та штрафу. За безпідставне прострочення надання послуг за етапом, надання меншої кількості послуг, ніж передбачено даним договором, безпідставну відмову від надання послуг за етапом в обсягах та за ціною, що вказані в даному договорі, відповідач виплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від вартості прострочених цих обсягів (послуг) за кожен день прострочення , але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості прострочених обсягів (послуг ).

Роботи на даний час відповідачем не виконані, договір припинив свою дію, але 05.03.2014 року, відповідач звернувся до позивача з проханням оформити довіреності на право представляти інтереси ПАТ "Укртрансгаз" у всіх підприємствах та організаціях, незалежно від форми власності у питаннях , пов*язаних з оформленням права постійного користування земельними ділянками під об*єктами трубопровідного транспорту, що на думку позивача є переривання строку позовної давності ( а.с.92-96). Дане прохання і стало підставою для звернення позивача до суду про стягнення штрафних санкцій, оскільки останній вважає що строк позовної давності переривається та відповідачем визнається сам борг ( ст. 264 ч.1 ЦК України).

Відповідач проти стягнення пені та штрафних санкцій за невиконання умов договору заперечує, пояснюючи це тим, що відповідно до календарного плану ( додаток до договору в редакції 29.03.3013 року ) строк виконання першого етапу, вартість якого становить 99857,34 встановлена до 31.08.2013 року, а строк виконання другого етапу, вартість якого становить 99857,34 грн. встановлено до 31.12.2013 року ( а.с.69-71).

Таким чином, перебіг позовної давності для нарахування пені та штрафу на думку відповідача почався з 01.09.2013 року по першому етапу та з 01.01.2014 року по другому етапу. У вз*язку з чим, відповідач подав заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин.( а. с. 77-76) .

За змістом ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно відлягає виконанню у цей строк (термін).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Згідно статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно з частиною першою статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Отже, штраф та пеня є різновидами неустойки, які відрізняються правилами обчислення, пеня є тривалою неустойкою яка стягується за кожний день прострочення виконання зобов'язання, тобто розмір пені залежить від тривалості прострочення боржника, а штраф є неустойкою, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання та не залежить від тривалості прострочення.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

У відповідності до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частина шоста статті 232 названого Кодексу встановлює, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Також за змістом пункту 1 частини 2 статті 258 ЦК України щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) передбачено спеціальну позовну давність в один рік.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Так, у відповідності до умов договору № 110191351 про закупівлю послуг за державні кошти , сторони передбачили, що відповідач забезпечує виконання даного договору неустойкою у вигляді пені та штрафу. За безпідставне прострочення надання послуг за етапом, надання меншої кількості послуг, ніж передбачено даним договором, безпідставну відмову від надання послуг за етапом в обсягах та за ціною, що вказані в даному договорі, відповідач виплачує позивачу пеню в розмірі 0,1 % від вартості прострочених цих обсягів (послуг) за кожен день прострочення , але не більше подвійної облікової ставки НБУ, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості прострочених обсягів (послуг ).

На підставі викладеного , суд відмовляє у задоволені позовних вимог.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, згідно статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне судові витрати у даній справі покласти на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 1,2,33,44,75,82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 09.06.2015 р.

Суддя Л.С. Лаврова