ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"28" травня 2015 р.924/847/15

Господарський суд Хмельницької області у складі:

Суддя Магера В.В., розглянувши матеріали

За позовом Іванова Івана Петровича, м. Хмельницький

до 1. Іванова Володимира Івановича, м. Хмельницький;

2. Приватного підприємства „Творча лабораторія-Тампографіка", м. Хмельницький

про - визнання Іванова І.П. належним власником Приватного підприємства „Творча Лабораторія" (код 30865716);

- зобов'язання Іванова Володимира Івановича вчинити усі необхідні дії та повернути позивачеві усі права на ПП „Творча Лабораторія"

ВСТАНОВИВ:

27.05.2015р. на адресу господарського суду Хмельницької області за вх.№05-08/1456/15 надійшла позовна заява Іванова Івана Петровича, м. Хмельницький до Іванова Володимира Івановича, м. Хмельницький та Приватного підприємства „Творча лабораторія-Тампографіка", м. Хмельницький про визнання Іванова І.П. належним власником Приватного підприємства „Творча Лабораторія" (код 30865716) та зобов'язання Іванова Володимира Івановича вчинити усі необхідні дії та повернути позивачеві усі права на ПП „Творча Лабораторія".

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи суд дійшов висновку, що остання підлягає поверненню в порядку ст.63 ГПК України з огляду на таке.

Судом приймається до уваги, що приписами ст.57 ГПК України визначено перелік документів, що додаються до позовної заяви. Зокрема, п.3 ч.1 ст.57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом звертається увага на те, що з 01.11.2011р. набрав чинності Закон України „Про судовий збір" від 08.07.2011р. №3674-VI, п.1 ч.1 ст.3 якого встановлено, що за подання до суду позовної заяви справляється судовий збір.

Відповідно до ч.1 ст.4 даного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною другою статті 4 даного Закону встановлено розміри ставок судового збору, зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір мінімальної заробітної плати (1 218,00 грн.).

Разом із тим, позивачем в порушення вимог п.3 ч.1 ст.57 ГПК України та вищенаведених положень Закону України „Про судовий збір" не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Як вбачається судом із поданої позовної заяви, остання містить дві вимоги немайнового характеру, а саме:

1. визнання Іванова І.П. належним власником Приватного підприємства „Творча Лабораторія" (код 30865716);

2. зобов'язання Іванова Володимира Івановича вчинити усі необхідні дії та повернути позивачеві усі права на ПП „Творча Лабораторія"

Судом звертається увага на те, що відповідно до п. 2.11. Постанови пленуму Вищого господарського суду України №7 від 21.02.2013р. „Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" визначено якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше вимог немайнового характеру, пов'язаних між собою підставами виникнення або поданими доказами, судовий збір сплачується окремо з кожної з таких вимог.

Тобто, загальна сума судового збору за подання позовної заяви, яка містить дві вимоги немайнового характеру повинна становити 2 436,00 грн. (по 1 218,00 грн. за кожну вимогу немайнового характеру).

Натомість, як вбачається судом із доданої до позовної заяви квитанції №0.0.361322970.1 від 16.03.2015р., позивачем сплачено 1 218,00 грн. судового збору, замість належних - 2 436,00 грн.

Зважаючи на вище викладене, суд прийшов до висновку, що позивачем в порушення вимог п.3 ч.1 ст.57 ГПК України та положень Закону України „Про судовий збір" не додано до позовної заяви документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

За таких обставин квитанції №0.0.361322970.1 від 16.03.2015р. не може слугувати належним доказом сплати судового збору.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.63 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Судом також приймається до уваги, що згідно п.2 ч.1 ст.57 ГПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих документів. При цьому ч.1 ст.56 ГПК передбачено, що позивач, прокурор зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Тобто, при поданні позовної заяви, позивачем має бути доданий опис вкладення з переліком документів, що направляються відповідачу.

Правилами надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 встановлено, що підтвердженням прийняття для пересилання поштового відправлення є розрахунковий документ, що підтверджує надання такої послуги (касовий чек, розрахункова квитанція тощо). Крім того надається опис вкладення, зразок бланка такого опису затверджується уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі зв'язку, бланк опису вкладення заповнюється відправником у двох примірниках із зазначенням адреси одержувача, кількості предметів, вартості кожного з цих предметів. Обидва примірники опису підписуються відправником. Працівник об'єкта поштового зв'язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису видається відправникові, другий вкладається до поштового відправлення (п.п.36, 78 Правил).

Таким чином, належними доказами надіслання копій позовної заяви і доданих до неї документів відповідачу, визнається фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист з відтиском календарного штемпелю поштового відділення Українського державного підприємства поштового зв'язку „Укрпошта". При цьому, судом звертається увага, що докази надсилання відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів подаються в оригіналі.

Судом приймається до уваги, що позовна заява, яка надійшла до суду 27.05.2015р. датована 13.05.2015р.

Натомість, як вбачається із матеріалів позовної заяви, в якості доказів надсилання позовної заяви (датованої 13.05.2015р.) із додатками відповідачам позивачем долучено фіскальні чеки за №2288 та 2289 від 10.04.2015р. та описи вкладення до листів із відбитками поштового штемпеля датованих 10.04.2015р.

Відтак, суд приходить до висновку, що долучені позивачем до позовної заяви фіскальні чеки та описи до листів датовані 10.04.2015р. не можуть слугувати належними доказами направлення відповідачам позовної заяви із додатками, яка датована майже місяцем потому, а саме - 13.05.2015р.

Крім того судом звертається увага позивача на те, що долучені до позовної заяви описи вкладення до листів свідчать про направлення на адресу відповідачів - „Позовної заяви за позовом Іванова І.П. з додатками" (кількість предметів - 1). Проте, надані суду описи вкладення не містять самого переліку документів, які направлялись іншим учасникам: їх назви, номера та дати, та інше. Тому, як наслідок, не вбачається за можливе встановити, які саме додатки були надіслані позивачем на адреси інших учасників процесу.

Зазначене свідчить про відсутність належних доказів надсилання відповідачу копії позовної заяви із додатками.

Згідно з п.6 ст.63 ГПК України суд повертає позовну заяву без розгляду, зокрема, якщо не подано доказів надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також судом звертається увага на те, що ст.54 ГПК України встановлено форму та зміст позовної заяви. Зокрема, п.7 ч.2 ст.54 ГПК України визначено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви.

Разом із тим, серед додатків до позовної заяви відсутні документи, які вказані у додатках, зокрема у п.8, а саме: копія ухвали про виправлення описки від 05 грудня 2014 року. Вказаний факт підтверджується актом канцелярії суду за вх.№05-08/1456/15 від 27.05.2015р.

Окрім того, судом звертається увага позивача на те, що п.4 ч.2 ст.54 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зміст позовних вимог; якщо позов подано до кількох відповідачів, - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України „Про судове рішення" №6 від 23.03.2012р. зазначено, що резолютивна частина рішення ні за яких умов не повинна викладатись альтернативно (наприклад: стягнути з відповідача певну суму або в разі відсутності коштів на його рахунку звернути стягнення на належне йому майно). У випадку, коли такі альтернативні вимоги містяться у позовній заяві, господарському суду слід ухвалою зобов'язати позивача визначитись з предметом позову і вирішувати спір у залежності від характеру зобов'язань відповідача. Якщо позивачем не виконано відповідних вимог суду у встановлений останнім строк, суд може вжити щодо позивача заходів, передбачених пунктом 5 статті 83 ГПК, та/або залишити позов без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 81 названого Кодексу. У резолютивній частині рішення має бути остаточна відповідь щодо усіх вимог, які були предметом судового розгляду.

Зокрема, у підпункті 9.10. вказаної Постанови вказано, що господарські суди повинні зазначати у рішенні про вчинення певних дій або про припинення певних дій - відповідний припис, наприклад: „Такому-то звільнити таке-то приміщення (із зазначенням його найменування, місцезнаходження згідно з поштовою адресою, площі)", „Такому-то припинити такі-то дії, які перешкоджають доступу такого-то у приміщення (із зазначенням тих же даних про приміщення)", строк виконання відповідних дій та/або про видачу наказу про примусове виконання рішення.

Із змісту позовної заяви слідує, що позивач у другій позовній вимозі просить суд зобов'язати Іванова Володимира Івановича вчинити усі необхідні дії та повернути позивачеві усі права на ПП „Творча Лабораторія".

Однак, позивачем в порушення вище зазначених норм чинного законодавства, не вказано конкретно які саме дії суд повинен зобов'язати вчинити відповідача-1 (Іванова Володимира Івановича) та які конкретно права на ПП „Творча Лабораторія" повернути позивачу.

Також із тексту позовної заяви вбачається, що позивачем не сформовано позовні вимоги до відповідача-2 (Приватного підприємства „Творча лабораторія-Тампографіка").

Відповідно до п.3 ч.1 ст.63 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, зокрема якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що згідно вимог ч.2 ст.36 ГПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, то подається засвідчений витяг з нього.

При цьому, відповідно до п.5.27 Вимог до оформлювання документів Затверджених Наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003р. №55, відмітка про засвідчення копії документа складають зі слів „Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 (підпис).

Як вбачається із поданих матеріалів, копії документів, доданих до позовної заяви, не можна вважати доказами, оскільки вони не відповідають вимогам ст.36 ГПК України та п.5.27 вимог до оформлювання документів (копії належним чином не засвідчені), тому суд вважає, що вказаних доказів до поданих матеріалів позивачем не додано. У разі повторного звернення до суду із вказаним позовом позивачу слід належним чином завірити додані до позовної заяви докази (кожен аркуш копій відповідних документів).

Відповідно до п.3.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" встановлено, що недодержання вимог статей 54, 56 та пунктів 2 і 3 частини першої статті 57 ГПК щодо форми, змісту і додатків до позовної заяви тягне за собою наслідки, передбачені статтею 63 ГПК України.

Таким чином, із урахуванням наведених вище положень законодавства та з огляду на те, що позовна заява подана з порушенням вимог ГПК України, остання підлягає поверненню судом прокурору без розгляду на підставі п.п.3,4,6 ч.1 ст.63 ГПК України.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущених порушень.

Керуючись п.п.3,4,6 ч.1 ст.63, ст.86 Господарського процесуального кодексу України, СУД -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Іванова Івана Петровича, м. Хмельницький до 1. Іванова Володимира Івановича, м. Хмельницький; 2. Приватного підприємства „Творча лабораторія-Тампографіка", м.Хмельницький про визнання Іванова І.П. належним власником Приватного підприємства „Творча Лабораторія" (код 30865716); зобов'язання Іванова Володимира Івановича вчинити усі необхідні дії та повернути позивачеві усі права на ПП „Творча Лабораторія" та додані до неї матеріали повернути позивачу без розгляду.

Додаток: позовна заява і додані до неї матеріали на 46-ти аркушах, в т.ч. оригінал квитанції №0.0.361322970.1 від 16.03.2015р.. про сплату судового збору у розмірі 1 218,00 грн., конверт та акт канцелярії суду від 27.05.2015р. за вх.№05-08/1456/15.

Суддя В.В. Магера

Віддрук. 4прим.:

1 - в наряд;

2 - позивачу (вул. Панаса Мирного, 21, кв. 46, м. Хмельницький, 29000) - рекоменд. з повідомл.;

3 - відповідачу-1 (вул. Молодіжна, 5, кв. 79, м. Хмельницький, 29016) - проста коресп.;

4 - відповідачу-2 (вул. Тернопільська, 34/1, м. Хмельницький, 29000) - проста коресп.