КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/6916/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Шалівського В.О.

за участю представників

від ФОП Карплюка А.Є.: Бобович М.М. - дов. від 10.02.2014 року № 1

від ТОВ „Олімп Фінанс Груп": Сербіна О.В. - дов. від 21.04.2015 року № 1

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Карплюка Андрія Євгеновича на рішення господарського суду міста Києва від 18.11.2014 року

у справі № 910/6916/14 (суддя Борисенко І.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Карплюка Андрія Євгеновича (м. Львів)

до Товариства з обмеженою відповідальністю „Олімп Фінанс Груп" (м. Київ)

про стягнення 32 613 грн. 73 коп.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Олімп Фінанс Груп" (м. Київ)

до Фізичної особи-підприємця Карплюка Андрія Євгеновича (м. Львів)

про стягнення 64 437 грн. 50 коп.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернувся Фізична особа-підприємець Карплюк Андрій Євгенович з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Олімп Фінанс Груп" про витребування від відповідача [за первісним позовом] оригіналу та належним чином завіреної копії договору фінансового лізингу № 1507 від 04.07.2011 року між ТОВ „Євролізинг" та ФОП Карплюком Андрієм Євгеновичем; про стягнення з відповідача [за первісним позовом] на користь позивача [за первісним позовом] суми страхового відшкодування в розмірі 32 613 грн. 73 коп.

Ухвалою від 10.06.2014 року господарський суд міста Києва прийняв для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю „Олімп Фінанс Груп" до Фізичної особи-підприємця Карплюк Андрія Євгеновича про стягнення з позивача [за первісним позовом] заборгованості за договором фінансового лізингу № 1343 (1507) від 04.07.2011 року у розмірі 64 437 грн. 50 коп. з яких: заборгованість по сплаті лізингових платежів - 53 565 грн. 34 коп., інфляційні втрати - 3 663 грн. 78 коп., сума штрафних санкцій, встановлених договором - 8 775 грн. 91 коп., 3% річних - 1 875 грн. 52 коп.

Рішенням від 18.11.2014 року господарський суд міста Києва в задоволенні первісного позову відмовив повністю. Зустрічний позов задовольнив частково. Стягнув з ФОП Карплюка Андрія Євгеновича на користь ТОВ „Олімп Фінанс Груп" заборгованість по сплаті лізингових платежів за Договором фінансового лізингу № 1343 (1507) від 04.07.2011 року у розмірі 53 565 грн. 34 коп., 3 547 грн. 05 коп. пені, 3 663 грн. 78 коп. індексу інфляції, 1 875 грн. 52 коп. 3% річних та судовий збір в розмірі 1 777 грн. 23 коп. В решті позову в частині стягнення пені відмовив.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням місцевого господарського суду ФОП Карплюк А.Є. звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 18.11.2014 року у справі № 910/6916/14, постановити нове рішення яким первісний позов задовольнити, у задоволенні зустрічного позову відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.03.2015 року ФОП Карплюку А.Є. було відновлено строк на апеляційне оскарження, його апеляційна скарга була прийнята до провадження та призначено розгляд справи № 910/6916/14 у судовому засіданні за участю представників сторін.

В судових засіданнях 23.04.2015 року оголошувалася перерва до 26.05.2015 року до 11 год. 45 хв., 26.05.2015 року - до 02.06.2015 року до 11 год. 15 хв.

Під час апеляційного розгляду представник ФОП Карплюка А.Є. підтримував вимоги апеляційної скарги. Представник ТОВ „Олімп Фінанс Груп" проти вимог апеляційної скарги заперечувала з підстав, викладених у поясненнях по справі.

Дослідивши докази, що є у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши застосування норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення місцевого господарського суду має бути залишено без змін, виходячи з наступного.

04.11.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Євро Лізинг" (лізингодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Карбон Груп" (лізингоодержувач) уклали договір фінансового лізингу №1343, відповідно до умов якого лізингодавець на підставі замовлення на транспортний засіб зобов'язується купити та передати лізингоодержувач в строкове платне користування транспортний засіб на умовах фінансового лізингу, а лізингоодержувач зобов'язується вчасно та у повному обсязі відповідно до плану лізингу сплачувати на користь лізингодавця лізингові платежі, а також виконувати інші зобов'язання, визначені цим договором.

Відповідно до замовлення на транспортний засіб від 04.07.2011 року № 1343/001 ТОВ „Карбон Груп" визначило наступний автомобіль: Ford Focus 1.4, з механічною КПП, кузов хетчбек, об'єм двигуна 1400 куб.см. Замовленням на ТЗ було визначено, що автомобіль страхується за КАСКО та цивільною відповідальністю власника транспортного засобу за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, життю та здоров'ю третіх осіб, з послугами по технічному та сервісному обслуговуванню згідно до пакету „Базовий" та без додаткової опції „Ремонти" та без послуг регулярного технічного обслуговування.

02.08.2011 року ТОВ „Євро Лізинг" та ТОВ „Карбон Груп" підписали акт приймання-передачі ТЗ № 1343/001.

23.11.2012 року ТОВ „Євролізинг" (лізингодавець), ТОВ „Карбон Груп" (лізингоодержувач) та Фізична особа - підприємець Карплюк Андрій Євгенович (новий лізингоодержувач) уклали додаткову угоду № 1 до договору фінансового лізингу від 04.07.2011 року № 1343, відповідно до умов якої ТОВ „Карбон Груп" передало свої права і обов'язки за договором від 04.07.2011 року № 1343 ФОП Карплюку А.Є. з 24.12.2012 року, номер договору 1343 було замінено на новий номер 1507, та новому лізингоодержувачу було визначено додаткові платежі.

24.12.2012 року ТОВ „Євролізинг", ТОВ „Карбон Груп" та ФОП Карплюк А.Є. підписали акт приймання-передачі ТЗ.

31.07.2013 року ТОВ „Євролізинг" (целент) та Товариство з обмеженою відповідальністю „Олімп Фінанс Груп" (цесіонарій) уклали договір про відступлення права вимоги (цесії) з переходом права власності на транспортні засоби, що є предметом договорів фінансового лізингу № 2-ФК. Відповідно до додатку № 1 до договору від 31.07.2013 року ТОВ „Євролізинг" уступив ТОВ „Олімп Фінанс Груп" право вимоги існуючої заборгованості та залишкової вартості транспортних засобів за переліком, зокрема, транспортного засобу Ford Focus по договору фінансового лізингу № 1507, який укладений з ФОП Карплюком А.Є., з розміром заборгованості 78 556 грн. 05 коп.

Відповідно до ч. 1, 3 статті 292 Господарського кодексу України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Об'єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України „Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу (надалі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як визначено абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України „Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України „Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Відповідно до п. 5.1 договору фінансового лізингу за переданий у лізинг ТЗ в період з дати надання до завершення строку лізингу сплачуються лізингові платежі. Розмір та строки сплати лізингоодержувачем лізингових платежів лізингодавцю встановлюється в плані лізингу (додаток 3 до договору) та інших додатках.

Згідно п. 5.5 договору фінансового лізингу лізингоодержувач зобов'язаний вчасно виконувати грошові зобов'язання за цим договором, термін виконання яких настав, у тому числі у випадку неможливості користування ТЗ та незалежно від результатів його господарської діяльності.

Позивач стверджує, що у відповідача існує заборгованість по сплаті лізингових платежів за період з 20.03.2013 року по 20.05.2014 року в розмірі 53 565 грн. 34 коп.

Згідно з ч. 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Твердження позивача [за первісним позовом] про те, що він починаючи з серпня місяця 2013 року і по теперішній час не користувався об'єктом лізингу, не є підставою для звільнення від сплати лізингових платежів згідно з п. 5.9 договору фінансового лізингу, яким визначено, що лізингоодержувач зобов'язаний вчасно виконувати грошові зобов'язання за цим договормо, термін виконання яких настав, у тому числі у випадку неможливості користування ТЗ незалежно від результатів його господарської діяльності.

Оскільки позивачем [за первісним позовом] не було надано суду доказів погашення заборгованості, то місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про задоволення позову в частині стягнення основного боргу за договором фінансового лізингу у сумі 53 565 грн. 34 коп. за період з 20.03.2013 року по 20.05.2014 року.

Ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України зазначає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 4 статті 231 ГК України встановлюється, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Ч. 6 ст. 231 ГК України визначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 15.3 договору фінансового лізингу в разі несвоєчасної сплати лізингового платежу та/або інших платежів передбачених цим договором повністю або частково лізингоодержувач сплачує пеню в сумі, що дорівнює подвійній обліковій ставці НБУ від суми простроченого лізингоодержувачем платежу за кожен день прострочки. Сума, що підлягає сплаті лізингоодержувачем в таких випадках, складається з суми несплаченого у строк відповідного платежу та пені та/або неустойки.

Відповідно до п. 2.5 Постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17.12.2013 року № 14 щодо пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис ч. 6 ст. 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Враховуючи вищезазначене колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що розмір стягуваної відповідачем [за первісним позовом] пені має бути обмежений в періоді з 01.08.2013 року та до 01.02.2014 року та в розмірі 3 547 грн. 05 коп.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд правомірно стягнув втрати від інфляції в розмірі 3 663 грн. 78 коп. та 3% річних в розмірі 1 875 грн. 52 коп.

Відповідно до п.4.4 Додатку про страхування лізингодавець зобов'язаний застрахувати ризики за вказаними лізингоодержувачем у Замовленні на ТЗ видами страхування, здійснювати адміністрування страхового випадку, надавати консультаційну допомогу, допомогу в оформленні документів у разі настання страхового випадку, тощо.

Як було встановлено судом апеляційної інстанції лізингодавцем не було здійснено такого страхування, про що підтвердила його представник в судових засіданнях 26.05.2015 року та 02.06.2015 року.

В свою чергу позивач також не застрахував автомобіль, що підтвердив його представник в судовому засіданні 02.06.2015 року.

02.10.2013 року Личаківський РВ ЛМУ видав Карплюку А.Є. довідку про те, що 01.10.2013 року він звертався до Личаківського РВ ЛМУ з приводу пошкодження його автомобіля марки Форд „Фокус", д.н.з. АА 9849 КР, а саме пошкодження переднього капоту. Даний факт зареєстровано в ЄРДР №0002776 від 01.10.2013 року.

Відповідно до ст. 984 ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності.

Колегія суддів Київського апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що звернення ФОП Карплюка А.Є. з позовом до ТОВ „Олімп Фінанс Груп", як до страховика про стягнення 32 613 грн. 73 коп. суми страхового відшкодування, з посиланням на ст. ст. 979, 990 ЦК України та на п.3 ч. 1 ст. 20 Закону України „Про страхування", є безпідставним, оскільки ТОВ „Олімп Фінанс Груп" не є страховиком, не здійснює таку діяльність, між ним та ФОП Карплюком А.Є. не укладався договір страхування ТЗ, самим договором фінансового лізингу передбачено виплату такого відшкодування лише у випадку отримання його від страховика, що неможливо в зв'язку з тим, що ТЗ не був застрахований. Таким чином ФОП Карплюком А.Є. обрано невірний спосіб захисту порушеного права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що доводи позивача [за первісним позовом], викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, а тому відсутні підстави для скасування рішення господарського суду.

Колегія суддів вважає, що господарський суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, належним чином дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, а тому, рішення підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 ГПК України Київський апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Карплюка Андрія Євгеновича на рішення господарського суду міста Києва від 18.11.2014 року по справі № 910/6916/14 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 18.11.2014 року по справі № 910/6916/14 залишити без змін.

3. Справу № 910/6916/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім