донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.05.2015 справа №908/784/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддівСтойка О.В. Бойченка К.І., Скакуна О.А.
за участю представників сторін від позивача від відповідача не з'явився; не з'явився;
розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея", м. Маріуполь, Донецька область
на рішення господарського судуЗапорізької області
від12.03.2015 р. (підписано 20.03.2015 р.)
у справі№ 908/784/15-г (суддя Попова І.А.)
за позовомФізичної особи-підприємця Аніміца Кірікії Георгіївни, с. Кременівка, Володарський район, Донецька область
до Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея", м. Маріуполь, Донецька область
простягнення 109 654,00 грн. основного боргу за товар, поставлений за накладними № ПН-0000010 від 26.01.2012р., № ПН-0000024 від 26.01.2012р., 27 161,20 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 9 868,86 річних відсотків
В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року до господарського суду звернулась Фізична особа-підприємець Аніміца Кірікія Георгіївна, с. Кременівка, Володарський район, Донецька область (Позивач) із позовом до Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея", м. Маріуполь, Донецька область (Відповідач) про стягнення 109 654,00 грн. основного боргу за товар, поставлений за накладними № ПН-0000010 від 26.01.2012р., №ПН-0000024 від 26.01.2012р., 27 161,20 грн. втрат від інфляції грошових коштів, 9 868,86 річних відсотків.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 12.03.2015р. відмовлено в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення господарського суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що рішення судом першої інстанції винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права України.

Зокрема, заявник апеляційної скарги посилається на сплив строку позовної давності для звернення позивача із позовом до суду.

Представники сторін в судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому судова колегія вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін, що не скористались своїм правом участі у судовому засіданні без поважних причин, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 101 Господарського процесуального кодексу України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Позивачем відповідачу було поставлено товар відповідачу на загальну суму 269 654,00грн., що підтверджується видатковими накладними: № ПН-0000010 від 26.01.2012р. на суму 4 930,00грн. та № ПН-0000024 від 26.01.2012р. на суму 264 724,00грн. Вказані накладні підписані та завірені печатками з боку обох сторін без зауважень.

На оплату отриманого відповідачем товару позивачем було виставлено рахунок № 5 від 26.01.2012р. на суму 269 654,00 грн.

Факт поставки товару відповідачем не оспорюється.

Поставлений відповідачу товар був оплачений в повному обсязі на суму 160 000,00 грн двома платежами - 06.03.2012р. на суму 109654,00 грн (оплата проводилась 188 0053,00 грн.згідно рахунків № 4 від 18.01.2012р. на суму 78351,00 грн. та № 5 від 26.01.2012р. на суму 109 654,00 грн. (а.с. 28), а також 14.03.2012 року на суму 160000 грн.(а.с.15).

Вважаючи, що позивач не в повному обсязі розрахувався за поставлений товар, позивач звернувся до господарського суду із вимогою про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 109 654,00 грн.

Наявність зазначеної заборгованості на момент звернення з позовом до суду спростовується наданими відповідачем доказами, а саме-банківською випискою № 6 від 06.03.2012року (а.с.28).

Позивачем надані відповідачем докази не спростовані, інших доказів в підтвердження своїх вимог в частині основаного боргу не надано.

Частиною 1 статті 692 цього Кодексу передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Оскільки доказів узгодження сторонами іншого строку оплати не надано, обов'язок відповідача сплатити за спірний товар виник з моменту отримання товару та був порушений, починаючи з 27.01.2012 року.

Оскільки до моменту звернення позивачем із позовом до суду основний борг вже був сплачений відповідачем,судова колегія вважає вірним висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з відповідача на користь позивача суми спірної заборгованості за мотивами безпідставності.

Судова колегія вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування судом строків позовної давності за наступних підстав.

За змістом ст.ст.256,267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист порушеного цивільного права або інтересу, застосування цього строку судом за заявою сторони є підставою для відмови у судовому захисту.

Оскільки факту порушення права позивача на отримання суми основного боргу на момент звернення до суду не встановлено, відсутні підстави до розгляду питання щодо строку позовної давності взагалі.

За тих же підстав є недоцільним дослідження питання щодо обґрунтованості встановленої сторонами ціни товару, оскільки це не є предметом спору в межах даної справи.

Разом з тим, є по передчасним висновок суду першої інстанції в частині повної відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних та 3% річних за наступних підстав.

Відмовляючи в позові в цій частині суд не дослідив співвідношення періоду зпрострочення заборгованості (з моменту виникнення обов'язку сплатити спірну суму в 109654 грн до момента її фактичної оплати) із межами заявлених вимог .

За порушення строків оплати товару позивач вимагає стягнути 27 161,20грн. інфляційних за період лютий 2012 р. - грудень 2014 р. та 9 868,86 грн. - 3% річних за період 03.02.2012р - 02.02.2015р.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наявності заборгованості в сумі 109 654,00грн. за період з 03.02.2012р. по 05.03.2012р. включно, сума інфляційних за лютий 2012 року складає 219,31грн., а сума 3% річних складає 288,41 грн., що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, вони заявлені в межах позовної давності.

В іншій частині вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних та 3% річних задоволенню не підлягають, висновок суду в цій частині є обґрунтованим.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія Донецького апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 104 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду Запорізької області 12.03.2015 року у справі № 908/784/15-г підлягає скасуванню в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача інфляційних за лютий 2012 р. в сумі 219,31грн. та 3% річних в сумі 288,41 грн. за період з 03.02.2012 по 05.03.2012 року через неповне з'ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.

В скасованій частині слід прийняти нове рішення, яким позов про стягнення втрат від інфляції грошових коштів, 9 868,86 грн. річних відсотків задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача інфляційні в сумі 219,31грн. та 3% річних в сумі 288,41грн.

В іншій частині рішення господарського суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Будь-яких порушень процесуального права в діях суду першої інстанції не встановлено.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати за подання позовної заяви слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв'язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у сумі 10,15 грн.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 102, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея", м. Маріуполь, Донецька область залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2015 року у справі №908/784/15-г скасувати частково.

Позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Аніміца Кірікії Георгіївни, с.Кременівка, Володарський район, Донецька область про стягнення втрат від інфляції грошових коштів та 3% річних відсотків задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Фірма верхнього одягу "Фея" (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Георгіївська, 2, п/р 7644 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851) на користь Фізичної особи-підприємця Аніміца Кірікії Георгіївни (87031, Донецька область, Володарський район, с. Кременівка, вул.. Чапаєва, буд. 78, п/р 3541 в ПАТ "ПУМБ", МФО 334851, ідентифікаційний код ) інфляційні в сумі 219,31грн., 3% річних в сумі 288,41грн. та 10,15 грн. судового збору.

В іншій частині рішення господарського суду Запорізької області від 12.03.2015 року у справі № 908/784/15-г залишити без змін.

Доручити господарському суду Запорізької області видати відповідний наказ.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

Головуючий О.В.Стойка

Судді К.І. Бойченко

О.А. Скакун

Надруковано: 5 прим.:

1. позивачу;

1. відповідачу;

1. у справу;

1 ДАГС;

1.ГСЗО.