ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 922/2007/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Макаренко О.В.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "КРАММІСЬКБУД", м. Краматорськ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Склад Менеджмент", м. Луганськ Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Велбум нова груп", с. Михайлівка
про визнання недійсним договору
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - не з'явився

третьої особи - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "КРАММІСЬКБУД" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Склад Менеджмент" (відповідач) про визнання недійсним договору субпідряду №14/1205-4 від 12.05.2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, витребуваних документів до суду не подав. У минулому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Подав до суду телеграму (вх.№20805 від 27.05.2015 р.) про розгляд справи по суті за наявними в ній документами без участі представника позивача, у зв'язку із його знаходженням у відпустці.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився.

Перевіривши наявність в матеріалах справи доказів належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, суд встановив таке.

Ухвалою суду від 02.04.2015 р. було порушено провадження у даній справі, ухвалами суду від 21.04.2015 р. та від 19.05.2015 р. розгляд справи було відкладено. Але копії даних ухвал не було надіслано працівниками канцелярії суду на юридичну адресу відповідача (91055, м. Луганськ, вул. Леніна, 68) та складено акти канцелярії суду від 02.04.2015 р., від 22.04.2015 р. та від 20.05.2015 р. про те, що відповідно до листів УДППЗ "Укрпошта" від 19.02.2015 р. № 7-14-70 та № 7-14-105 та від 07.05.2015 р. №7-14-200 відділення поштового зв'язку призупинили приймання та пересилання поштових відправлень на адресу населених пунктів Донецької та Луганської області.

Про порушення провадження у даній справі суд намагався також повідомити відповідача за телефоном , зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Проте, на даний телефонний дзвінок ніхто не відповів.

Крім того, суд розмістив інформацію про час і місце судового засідання, призначеного на 02.06.2015 р. у даній справі на сторінці господарського суду Харківської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет, про що свідчить підписана суддею та долучена до матеріалів справи роздрукована сторінка з мережі Інтернет (а.с. 104).

У п.п. 4 п. 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 року № 01-06/1290/14 зазначено, що за неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). Якщо господарським судом вжито відповідних заходів щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, у суду вищої інстанції відсутні підстави для скасування прийнятого судового рішення з посиланням на пункт 2 частини третьої статті 104 або пункт 2 частини другої статті 111-10 ГПК України.

За таких обставин суд вважає, що судом вжито необхідних заходів щодо повідомлення відповідача, який знаходиться на території проведення АТО, тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Третя особа про дату, час і місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, в судове засідання свого повноважного представника не направила, про причини неявки суду не повідомила, витребуваних документів до суду не подала.

Розглянувши клопотання позивача про розгляд справи по суті за наявними матеріалами без участі представника позивача, суд вважає за можливе задовольнити його як таке, що не суперечить інтересам сторін та вимогам чинного законодавства.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, вивчивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

12.05.2014 року між позивачем (генпідрядник) та відповідачем (субпідрядником) було укладено договір субпідряду №14/1205-4 (надалі - договір субпідряду), за умовами п.1.1. якого відповідач бере на себе зобов'язання на свій ризик виконати визначену даним договором роботу за завданням позивача, а позивач зобов'язався прийняти та оплатити дану роботу.

Згідно з п.1.2. договору субпідряду предметом субпідряду є: ЕСПЦ. Придбання і монтаж статичного компенсатора реактивної потужності СТК з виконання проектних робіт.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач виставив позивачеві рахунки на оплату виконаних робіт №050514 від 30.05.2014 р. на суму 43 041,70 грн. та № 030614 від 30.06.2014 р. на суму 18 494,30 грн., всього: на загальну суму 61 536,00 грн. (а.с. 31, 43).

На виконання умов договору субпідряду відповідач передав, а позивач прийняв виконані роботи на загальну суму 61 536,00 грн., про що свідчать акти приймання виконаних підрядних робіт № 1 за травень 2014 р. на суму 43 041,70 грн. та №2 за червень 2014 р. на суму 18 494,30 грн., підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками (а.с. 34-42, 46- 50).

Судом також встановлено, що 15.08.2014 р. між позивачем (боржник), відповідачем (первісний кредитор) та ТОВ "Велбум нова груп" (новий кредитор) було укладено договір уступки права вимоги б/н (а.с. 51-53), відповідно до якого первісний кредитор уступає, а новий кредитор приймає на себе право вимагати виконання боржником своїх зобов'язань по оплаті виконаних робіт за договором субпідряду №14/1204-4 від 12.05.2014 р. (надалі - Основний договір).

Позивач у позові стверджує, що на виконання договору уступки права вимоги від 15.08.2014 р. б/н позивач перерахував на рахунок нового кредитора (ТОВ "Велбум Нова Груп") вартість виконаних відповідачем робіт.

Таким чином, умови договору субпідряду виконано сторонами належним чином, що не заперечується позивачем у позовній заяві.

При цьому позивач вважає, що договір субпідряду не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому має бути визнаний в судовому порядку недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 3 ст. 215 ЦК України. На думку позивача, підставою для подання даного позову є те, що під час перевірки податковими органами товариства відповідача було встановлено відсутність необхідних умов для господарської діяльності відповідача. Отже, на думку позивача, вищезазначені обставини можуть суттєво вплинути на використання позивачем прав, передбачених податковим законодавством та автоматично призведе до його порушення, оскільки на підставі спірного договору позивачем формуються податкові кредити та валові витрати. Сумнівна діяльність відповідача може вплинути на репутацію позивача, що вплине на відносини з його контрагентами, оскільки визначені на основі ретельного аналізу центри мінімізації та суб'єкти підприємництва, які є складовими ланками ланцюгів виведення коштів в тіньовий обіг, підлягають одночасним перевіркам та комплексному відпрацюванню оперативно-розшуковими заходами по всій Україні. На підставі викладеного, позивач вважає, що спірний договір субпідряду не відповідає намірам позивача.

Відповідач у судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву до суду не подав, доводи позивача щодо підстав визнання недійсним договору субпідряду не спростував.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у позові, виходячи з наступного.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, що до яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Спірний договір за своєю природою є договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт.

Відповідно до ч. 1 ст. 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачені статтею 203 ЦК України, а саме:

1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому кожна суттєва для справи обставина повинна підтверджуватися належними і допустимими доказами.

Отже, обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Судом встановлено, що умови, викладені у спірному договорі субпідряду, були визначені та погоджені сторонами. Вказаний договір містить умови, жодна з яких не суперечить ані чинному законодавству, ані моральним засадам суспільства.

Вимоги щодо письмової форми договору, встановленої для договорів, які укладаються між юридичними особами, сторонами дотримано.

Спірний договір було складено згідно з вимогами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, договір був підписаний уповноваженими представниками юридичних осіб із досягненням згоди щодо всіх істотних умов договору.

З матеріалів справи вбачається, що договір субпідряду виконаний сторонами належним чином, що не заперечується позивачем у позовній заяві.

З огляду на вищевикладені обставини та норми закону, суд дійшов висновку про те, що підстави для визнання недійсним договору субпідряду №14/1205-4 від 12.05.2014 р., укладеного між позивачем та відповідачем, відсутні.

З огляду на вищевикладені обставини і приписи закону, суд дійшов до висновку про те, що позивачем не наведено жодної обставини, за якої договір субпідряду №14/1205-4 від 12.05.2014 р. може бути визнаний недійсним.

Разом з тим, слід зазначити, що позивачем на вимогу суду не надано жодних доказів, що підтверджують сумнівність господарської діяльності відповідача.

Таким чином, доводи позивача щодо сумнівності господарської діяльності відповідача не підтверджено жодними доказами.

Згідно зі ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищевикладені обставини і приписи закону і те, що позовні вимоги позивача не ґрунтуються на належних доказах і спростовуються матеріалами справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про визнання недійсним договору субпідряду №14/1205-4 від 12.05.2014 р. є неправомірними та необґрунтованими, у зв'язку з чим у їх задоволенні слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої судовий збір при відмові в позові покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 11, 202-204, 215, 629, 638, 887 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 3, 4-3, 12, 32-34, 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові відмовлено повністю.

Повне рішення складено 04.06.2015 р.

Суддя О.В. Макаренко