ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 Справа № 917/573/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", вул. Лескова, 9, м.Київ, 01011

до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_1, 36023

про стягнення 58 355,96 грн.

Суддя Ківшик О.В.

Представники:

від позивача: Гапон О.Я., довіреність № 110/12/16Н від 03.08.2012 р.;

від відповідача: не з'явились.

03.06.2015 р. у судовому засіданні відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частину рішення, залучено її до матеріалів справи та повідомлено про термін виготовлення повного тексту судового рішення.

Суть спору: розглядається позовна заява Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 58 355,96 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 07.06.2012 р. Додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) № 1 до Договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням кредитної картки № 011/6561/77650, з яких : 50 000,00 грн. заборгованість за кредитом (заборгованість за дозволеним овердрафтом) та 8 355,96 грн. заборгованість за недозволеним овердрафтом (в т.ч. : штраф за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань та проценти за користування кредитними коштами).

Відповідач представництво у судове засідання втретє не забезпечив, вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до пп. 2.6.15 Інструкції з діловодства в господарських судах України та пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, а також про покладені на нього обов'язки, про що свідчать матеріали справи.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, закінчення строку вирішення спору, з урахуванням ч. 3 ст. 69 ГПК України, суд не оцінює вказану обставину як підставу для відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами.

Представник позивача на позовних вимогах наполягає за мотивами позовної заяви. В обґрунтування позовних вимог останній посилається на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе договірних зобов'язань.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані документальні докази, суд,

встановив:

22.05.2012 р. Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 було підписано заяву, адресовану Публічному акціонерному товариству "Райффайзен Банк Аваль" на відкриття поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки, та заяву-анкету на встановлення кредитного ліміту у розмірі 50 000,00 грн. до поточного рахунку кредитної картки (для фізичної особи-підприємця, копії наявні у матеріалах справи, а.с. 65-66 та а.с. 68-39).

07.06.2012 р. між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Позичальник, Відповідач) укладено Договір НОМЕР_4 про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватись з використанням платіжної картки (Кредитний договір, а.с. 18-21), за яким Кредитор встановив Позичальнику кредитну лінію (Кредит) до його карткового рахунку.

07.06.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (Кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (Позичальник) було укладено Додатковий договір (на встановлення кредитної лінії) № 1 до договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням платіжної картки № 011/6561/77650 від 07.06.2012 р. (далі - Додатковий договір № 1), відповідно до умов якого кредитор встановлює позичальнику кредитну лінію до поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів в розмірі 50 000,00 грн..

Судом у судовому зсіданні 16.04.2015 р. було оглянуто оригінал укладеного між сторонами 07.06.2012 р. Кредитного договору та Додаткового договору № 1 та встановлено, що залучена до позовної заяви копія відповідає оригіналу.

У Додатковому договорі № 1 сторони узгодили, зокрема, наступне:

- відповідно до умов цього договору Кредитор встановлює позичальнику кредитну лінію (далі - Кредит) до поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, НОМЕР_3 (НОМЕР_1 - номер рахунку позичальника у внутрішніх програмних комплексах Банку, МФО 331605, відкритому відповідно до Договору банківського рахунку, в розмірі 50 000,00 грн. (п. 1.1 Додаткового договору № 1);

- строк дії кредиту - по 07.06.2014 року включно. Тривалість дії кредиту - 24 місяці. Без укладання додаткових угод до цього договору кредитор має право продовжити строк дії кредиту, встановлений п. 1.2 цього договору, на строк тривалістю дії кредиту, згідно з п. 1.2 цього договору (п. 1.2 та п.1.3 Додаткового договору № 1);

- протягом всього строку фактичного користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати щомісяця кредитору проценти, розмір яких розраховується на основі фіксованої процентної ставки в розмірі 30 % річних, (п. 2.1 Додаткового договору № 1);

- на умовах цього договору, за умови наявності підписаного договору страхування, Банк зобов'язується здійснювати платежі з рахунку Позичальника, у разі відсутності (недостатності) на ньому грошових коштів у межах встановленого кредитором кредиту до закінчення строку дії кредиту, зазначеного в п. 1.2 Кредитного договору. З моменту здійснення таких платежів кредитор вважається таким, що надав Позичальнику кредит на суму здійснених кредитором платежів (п. 3.2 Додаткового договору № 1);

- позичальник зобов'язаний до 10-го числа включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за першою (з дати укладення цього Договору) датою розрахунку процентних платежів, забезпечити на рахунку наявність коштів для сплати щомісячного обов'язкового платежу в сумі не менше 15 відсотків від залишку заборгованості за кредитом на день розрахунку процентних платежів, але не менше фіксованої суми, встановленої відповідними тарифами Банку. При цьому, залишок заборгованості за кредитом, що береться до розрахунку щомісячного обов'язкового платежу, включає використану суму кредиту, суму нарахованих процентів, комісій та неустойок за всіма видами заборгованості та не включає суму не внесеного Позичальником щомісячного обов'язкового платежу попередніх періодів. В разі недостатності на рахунку коштів, належних до сплати Позичальником Банку за Кредитним договором в термін виконання зобов'язань Позичальника за Кредитним договором, Позичальник вважається таким, що прострочив виконання своїх зобов'язань за Кредитним договором (п. 5.2. Додаткового договору № 1);

- підписанням Кредитного договору Позичальник доручає кредитору здійснювати погашення кредиту, недозволеного овердрафту, процентів за користування ними, штрафів, погашення іншої заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитним договором, а також здійснювати дострокове погашення заборгованості за кредитом, в т.ч. в розмірі сум страхового відшкодування, отриманих Позичальником за договором страхування, укладеними відповідно до ст. 4.2 Кредитного договору, шляхом здійснення договірного списання коштів Позичальника в будь-якій валюті, що знаходяться на будь-якому із його рахунків в AT "Райффайзен Банк Аваль" (п. 5.7 Додаткового договору № 1);

- у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань (обов'язків) за Кредитним договором, обставин, передбачених пунктом 8.2 Кредитного договору, а також інших обставин, які свідчать про те, що зобов'язання Позичальника за Кредитним договором не будуть виконані, Банк має безумовне право без необхідності укладення будь-яких додаткових угод (договорів про зімни) скасувати максимальний ліміт/поточний ліміт та вимагати дострокового погашення заборгованості (п. 8 Додаткового договору № 1);

- за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов'язань за Кредитним договором, Позичальник сплачує кредитору неустойку у фіксованому розмірі 100,00 грн. (п. 11.2 Додаткового договору № 1).

За даними позивача 05.06.2014 р. строк дії Кредитного договору було пролонговано відповідно до п. 1.3 Кредитного договору.

07.06.2012 р. відповідач отримав кредитну картку, про що ним вчинено відповідну розписку (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 67).

На виконання умов вищезазначеного Кредитного договору відповідач отримав від позивача кредитні кошти у межах встановленого у договорі ліміту на його поточний рахунок НОМЕР_3. Дана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою по рахунку відповідача та свідчить про повне виконання позивачем умов вищезазначеного Договору (а.с. 22-31).

За даними позивача, позичальник свої зобов'язання за Кредитним договором щодо своєчасної сплати кредитних платежів систематично не виконував.

24.11.2014 р. позивач звертався до відповідача з вимогою вих. № 114-0-0-00/15-9995 про негайне погашення кредитної заборгованості у розмірі 53 680,96 грн. (в т.ч. : 50 000,00 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом та 3 680,96 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом), яка утворилася в зв'язку з невиконанням відповідачем договірних зобов'язань.

За даними позивача на момент звернення з даним позовом до суду останній не отримав від відповідача ні відповіді на вищезазначену вимогу, ні повернення кредиту в сумі 50 000,00 грн., ні оплати 8 355,96 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом (в т.ч. : штрафу за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань та процентів за користування кредитними коштами). Дана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи розрахунком суми боргу станом на 16.02.2015 р. та випискою про рух коштів по рахунку позичальника.

Вважаючи свої права порушеними позивач звернувся до суду з вимогами щодо стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 58 355,96 грн. заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного між сторонами 07.06.2012 р. Додаткового договору (на встановлення кредитної лінії) № 1 до Договору про відкриття та ведення поточного рахунку, операції за яким можуть здійснюватися з використанням кредитної картки НОМЕР_4, з яких : 50 000,00 грн. заборгованість за кредитом (заборгованість за дозволеним овердрафтом) та 8 355,96 грн. заборгованість за недозволеним овердрафтом (в т.ч. : штраф за несвоєчасне виконання відповідачем грошових зобов'язань та проценти за користування кредитними коштами).

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Положеннями статей 627, 628 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Враховуючи правову природу укладеного договору, кореспондуючи права та обов'язки його сторін, суд дійшов висновку, що оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини по кредитному договору.

При цьому судом враховано приписи постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", в якій зазначено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов'язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У відповідності до п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

За приписами ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною першою ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України та ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн., належним чином виконав зобов'язання за вищезазначеним Договором. Дана обставина відповідачем не спростована.

Відповідно до п. 8.1 Додаткового договору № 1 у разі настання обставин невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором кредитор має безумовне право вимагати дострокового повного виконання позичальником зобов'язань за договором. За умовами п. 8.3 Додаткового договору № 1, якщо кредитор вирішив скористатись цим правом, він повідомляє про це позичальника шляхом направлення письмового повідомлення. Позичальник зобов'язаний виконати вимогу, зазначену в письмову повідомленні кредитора, і здійснити погашення заборгованості негайно, але не пізніше 30 календарного дня з дня направлення кредитором позичальнику відповідного повідомлення (якщо у відповідному повідомленні не зазначений менший строк) п. 8.3.2 Додаткового договору № 1.

Як вже зазначалось судом у описовій частині даного рішення, з огляду на порушення відповідачем зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків банк направив йому вимогу (вих. № 114.0.0.00/15-995 від 24.11.2014) про дострокове погашення кредиту в повному обсязі разом із сплатою процентів та пені не пізніше 30 календарних днів з дати цієї вимоги. Проте, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за вказаним Договором та приписів ст. 1049 Цивільного кодексу України відповідач кредит не повернув, проценти за користування кредитом не сплатив. Дана обставина відповідачем не спростована.

Отже, строк повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, є таким, що настав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 50 000,00 грн. заборгованості за кредитом та 7 755,96 грн. процентів за користування кредитом за період з 10.06.2012 р. по 16.02.2015 р. (з урахуванням проведених відповідачем часткових оплат кредиту та процентам) підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України. Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п. 11.2 Додаткового договору № 1 сторони узгодили, що за кожний випадок прострочення виконання грошових зобов'язань за даним договором, Позичальник сплачує кредитору неустойку у фіксованому розмірі 100,00 грн..

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 600,00 грн. штрафу за несвоєчасну сплату кредиту та процентів за користування, суд прийшов до висновку, що заявлений розмір штрафу відповідає вимогам Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої ст. 129 Конституції України та ст. 33, ст. 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

За викладеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 50 000,00 грн. заборгованості за кредитом, 7 755,96 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, 600,00 грн. штрафу за несвоєчасне виконання зобов'язань за Додатковим договором № 1 підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст. 43, ст. 49, ст. 75, ст. 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (АДРЕСА_1, 36023) ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (вул. Лєскова, 9, м. Київ, 0101) ідентифікаційний код юридичної особи 14305909, кореспондентський рахунок № 1 в ОПЕРУ Національного банку України, МФО 300001 - 50 000,00 грн. заборгованості за кредитом (заборгованості за дозволеним овердрафтом) та 8 355,96 грн. заборгованості за недозволеним овердрафтом.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складене 05.06.2015 р.

СУДДЯ О.В.КІВШИК

Примітка : Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його прийняття, а у разі, якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, воно набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня прийняття рішення, а у разі якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення - з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.