КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 910/24907/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання: Шалівському В.О.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Нова"

на рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2014р.

у справі № 910/24907/14 (суддя Полякова К.В.)

за позовом Відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія ,,Оранта"

до Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Нова"

про відшкодування шкоди в порядку регресу 33 447,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія ,,Оранта" (далі - позивач) звернулося в господарський суд міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Нова" (далі - відповідач) про відшкодування в порядку регресу 33 447,24 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 23.12.2014р. у даній справі позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 33 447,24 грн. страхового відшкодування та 1 827,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, пославшись на встановлені ним обставини справи, положення ЦК України дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у даній справі та наявність підстав для їх задоволення.

Не погодившись з даним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2014р. у справі

№ 910/24907/14 скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову в частині стягнення страхового відшкодування в розмірі 4 242,54 грн. В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм матеріального права та не відповідає дійсним обставинам справи. Зокрема, як зазначає скаржник, вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу необхідно зменшити на суму ПДВ та зазначає про те, що за вирахуванням ПДВ відшкодування має становити 29 204,70 грн. Також відповідач вказує на те, що в матеріалах справи немає доказів того, що ремонт пошкодженого автомобіля справді був проведений, оскільки позивачем не надано акту виконаних робіт з СТО, а сплачено страхове відшкодування на рахунок страхувальника і невідомо, чи здійснювався ремонт автомобіля на СТО і невідомо чи є СТО платником ПДВ та чи проводилась купівля запчастин та матеріалів.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено її розгляд на 26.05.2015р.

В судовому засіданні 26.05.2015р. представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, представник позивача заперечив проти наведених доводів.

Приписами ст. 99 ГПК України визначено, що в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Частиною 2 статті 101 ГПК України передбачено, що апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню у зв'язку з таким.

12.12.2013р. в м. Києві на перехресті вулиць Вереснева та Російська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ,,КІА", державний реєстраційний номер АІ 5956 ВМ, під керуванням Тіщенко М.Ф. та автомобіля ,,Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 8612 МТ, під керуванням Корнішко Н.В.

В результаті дорожньо - транспортної пригоди пошкоджено автомобіль ,,Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 8612 МТ, який належить ПрАТ Фармацевтична фірма ,,Дарниця", що підтверджується довідкою ВДАІ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 08.01.2014р. у справі № 753/21844/13-п у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, визнано винним Тіщенка М.Ф. і накладено на винну особу штраф у сумі 425 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.05.2013р. між Відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія ,,Оранта" (далі - страховик, позивач) та Приватним акціонерним товариством Фармацевтична фірма ,,Дарниця" (далі - страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №83УБ№0984636 (далі - договір, а.с. 9-15), за умовами якого предметом страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки ,,Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 8612 МТ.

Пунктом 13.6.1 договору обумовлено, що у разі пошкодження застрахованого ТЗ розмір збитку може визначатись страховиком на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ та/або акта товарознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом.

Відповідно до звіту № АА8612МТ-03.03/5 про оцінку автомобіля ,,Фольксваген" від 03.03.2014р. вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ,,Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 8612 МТ, внаслідок ДТП, склав 33 447,24 грн..

Розмір страхового відшкодування визначений позивачем на підставі вказаного Звіту та зазначений у страхових актах №СТО-13-16208/1 від 23.12.2013р. та №СТО-13-16208/2 від 04.03.2014р. із розрахунками до них у загальному розмірі 33 447,24 грн.

Позивач, на виконання умов договору №83УБ№0984636 від 17.05.2013р., перерахував на рахунок страхувальника суму страхового відшкодування у загальному розмірі 33 447,24 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №13571 від 06.03.2014р. та №28642 від 15.05.2014р.

Згідно з положеннями ст. 25 Закону України ,,Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 27 Закон України ,,Про страхування" та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Сплативши страхову виплату за завдану внаслідок ДТП шкоду автомобілю ,,Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 8612 МТ, до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завданий збиток.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як свідчать матеріали справи цивільно-правова відповідальність водія Тищенка М.Ф. під час експлуатації автомобіля ,,КІА", державний реєстраційний номер АІ 5956 ВМ була застрахована у відповідача на підставі договору (полісу) №АС/2245523 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказаним договором (полісом) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0.

Отже, відповідач є особою, на яку полісом № АС/2245523 покладено обов'язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації автомобіля ,,КІА", державний реєстраційний номер АІ 5956 ВМ, на час ДТП.

Спеціальним законом, що регулює питання виплати страхового відшкодування за полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є Закон України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування від 10.07.2014р. в порядку регресу в розмірі 33 447,24 грн., яку отримано останнім 17.07.2014р. Проте, доказів оплати зазначеної суми матеріали справи не містять.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначив, що позивачем неправомірно включено до розміру страхового відшкодування, заявленого до стягнення у межах даного позову податок на додану вартість,

Як вже зазначалось вище, на підставі звіту, як то обумовлено умовами договору, позивачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 33 447,24 грн. на рахунок страхувальника (власника транспортного засобу ,,Фольксваген", державний номер АА 8612 МТ).

Згідно положень ч. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000 грн., франшиза - 0.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір суми страхового відшкодування, яке підлягає виплаті відповідачем становить 33 447,24 грн.

З врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення в розмірі 33 447,24 грн.

Щодо доводів відповідача про те, що позивачем неправомірно включено до розміру страхового відшкодування, заявленого до стягнення у межах даного позову податок на додану вартість, який включено до вартості матеріалів та запчастин при визначенні вартості матеріального збитку пошкодженого ТЗ у Звіті №АА8612МТ-03.03/5 від 03.03.2014р. колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлена до стягнення сума виплаченого страхового відшкодування, яка складається, зокрема, з вартості запасних частин транспортного засобу, що підлягають заміні, згідно ремонтної калькуляції №АА8612МТ-D від 03.03.2014р., здійсненої за допомогою комп'ютерної програми ,,Аудатекс".

Приписами п. 36.2 ст. 36 Закону України ,,Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" закріплено обов'язок страховика у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Водночас, колегія суддів зазначає, що у даному випадку страхове відшкодування має бути сплачено в порядку регресу страхувальнику, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, а не на рахунок потерпілої особи, тому положення зазначеної статті не може бути застосовано.

Крім того, як свідчать наявні в матеріалах справи копії платіжних доручень №13571 від 06.03.2014р. та №28642 від 15.05.2014р., позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування без ПДВ, як того вимагають норми чинного законодавства, а тому підстави для вирахування з суми матеріального збитку податку на додану вартість відсутні.

Відповідно до положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування" від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов'язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат й у межах загального строку позовної давності, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки.

Вищевказане є правовою позицією, висловленою судовими палатами у цивільних та господарських справах Верховного Суду України при розгляді справи № 6-112цс13.

Як вже зазначалось вище, згідно з положеннями ст. 25 Закону України ,,Про страхування" здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту №83УБ№0984636 за цим договором відшкодуванню підлягають документально підтверджені прямі збитки, заподіяні страхувальнику внаслідок настання страхового випадку (п. 13.5); у разі пошкодження застрахованого ТЗ розмір збитку може визначатись страховиком на підставі калькуляції вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ та/або акта товарознавчого дослідження, що складається аварійним комісаром, сертифікованим експертом або спеціалістом (п. 13.6.1).

Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ,,Фольксваген", державний реєстраційний номер АА 8612 МТ склала 33 447,24 грн. встановлено звітом № АА8612МТ-03.03/5 про оцінку автомобіля ,,Фольксваген" від 03.03.2014р., що відповідає умовам договору

Перераховані кошти на користь ПрАТ Фармацевтична фірма ,,Дарниця" у розмірі 33 447,24 грн. і є фактичними витратами позивача в розумінні положень ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування", які мають бути відшкодовані відповідачем.

Таким чином, колегія суддів встановила, що обставини, на які посилається скаржник, не можуть бути підставою для зміни або скасування рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2014р. у справі №910/24907/14, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2014р. у справі № 910/24907/14 відповідає матеріалам справи, є законним та обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 104 ГПК України для його скасування або зміни, відсутні. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду слід залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 23.12.2014р. у справі № 910/24907/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства ,,Страхова компанія ,,Нова" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук

Повний текст складено та підписано 29.05.2015р.