ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 922/1549/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Бринцева О.В.

при секретарі судового засідання Гула Д.В.

розглянувши справу

за позовом Прокурора Дергачівського району Харківської області, м. Дергачі, в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації, м. Харків;
до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігур", м. Харків, та до відповідача-2: Дергачівської районної державної адміністрації, м. Дергачі;
про визнання недійсними розпоряджень та договору
за участю :

прокурора - Хряк О.О., посвідчення № 028256 від 15.08.2014 р.;

представників:

позивача - Машталір В.М., довіреність № 01-53/819 від 06.02.2015 р.;

відповідача-1: Караван Р.В., довіреність від 01.12.2014 р.;

відповідача-2: Ярова Л.Л., довіреність № 01-49/1081 від 17.03.2015 р.

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави, в особі Харківської обласної державної адміністрації 17.03.2015 р. звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сігур", та до відповідача-2: Дергачівської районної державної адміністрації, у якому просить суд:

- визнати недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації № 983 від 14.10.2010 "Про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду товариству з обмеженою відповідальністю "Сігур";

- визнати недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації № 90 від 27.01.2010 "Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю "Сігур" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення";

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду (кадастровий номер :01:000:0537) площею 8,5000 га на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту для товарного риборозведення, укладений 12.06.2012 між Дергачівською РДА та ТОВ "Сігур";

- витребувати з незаконного володіння ТОВ "Сігур" на користь держави в особі Харківської обласної державної адміністрації земельну ділянку водного фонду площею 8,5000 га (кадастровий номер :01:000:0537).

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор посилається на положення ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України, та зазначає, що передача земельної ділянки відбулася без проведення земельних торгів, а також на те, що надання земельної ділянки для здійснення риборозведення відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України відноситься до повноважень обласної державної адміністрації, і ці обставини в свою чергу є підставою для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та її витребування; в якості правових підстав позову вказує на норми ст. ст. 122, 123, 124, 134 ЗК України, ст. 51 ВК України, ст. ст. 31, 34 ЗУ "Про оренду землі".

Прокурор заявлений позов підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні, звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи письмових пояснень від 29.05.2015 р. вх. № 21490, які судом досліджені та долучені до матеріалів справи.

Представник позивача у судовому засіданні позов прокурора підтримує, просить задовольнити його у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві, звернувся з клопотанням про долучення до матеріалів справи пояснень від 07.04.2015 р. (вх. № 13866), які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Представник відповідача-1, ТОВ "Сігур" у судовому засіданні проти позову заперечує та просить суд відмовити в позові, у наданому до суду відзиві на позовну заяву № 5 від 10.04.2015р. (вх. № 14348 від 10.04.2015 р., т. І а.с. 38-45) посилається не необґрунтованість та безпідставність вимог прокурора та просить суд відмовити в задоволенні позову прокурора в повному обсязі. У вказаному відзиві відповідач-1 вказує на пропущення прокурором строку позовної давності та просить застосувати наслідки пропущеного строку. Крім того, відповідач-1 зазначає, що недоречним є посилання прокурора на ч. 5 ст. 122 ЗК України, оскільки остання на час прийняття оскаржуваних розпоряджень викладена у іншій редакції та зміст її не доводить обставини, на які вказує прокурор. При цьому у відзиві зазначається і те, що товарне риборозведення віднесено до категорії сільського господарства, тому спірна земельна ділянка відповідно до положень ч. 3 ст. 122 ЗК України, відповідач-2: Дергачівська РДА, мала необхідні повноваження для прийняття розпоряджень щодо її передачі. Разом з цим відповідач-1 наголошує на тому, що вимог щодо необхідності проведення земельних торгів на момент виникнення спірних правовідносин законодавством визначено не було - розпорядження Дергачівської РДА № 1164 від 29.11.2007 р. про надання дозволу ТОВ "Сігур" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду загальною площею 8,5000 га на території Дергачівської РДА за межами населеного пункту з подальшою передачею в оренду, яке мало бути реалізовано до 14.10.2010 р. В судовому засіданні 02.06.2015 р. звернувся до суду з клопотанням про долучення до матеріалів справи пояснень від 28.05.2015 р. за вх. № 21873.

Представник відповідача-2, Дергачівська РДА, просить суд відмовити в позові, у відзиві на позовну заяву від 15.04.2015 р. (вх. № 15009 від 15.04.2015 р., т. І а.с. 50-53) просить суд відмовити в задоволенні позову прокурора, як необгрунтованого, у тому числі з тих підстав, що під час передачі в оренду спірної земельної ділянки зміни до ЗК України щодо проведення земельних торгів (аукціонів) не були чинні, як і не були чинні зміни щодо розпорядника спірною земельною ділянкою.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, всебічно та повно вивчивши надані учасниками судового процесу докази і таким чином з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, суд установив наступне.

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду товариству з обмеженою відповідальністю «Сігур» від 29.11.2007 № 1164 ТОВ «Сігур» наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду загальною площею 8,5000 га на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту з подальшою передачею в оренду для створення зони відпочинку (т. І а.с. 16).

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації «Про внесення змін до розпорядження голови РДА від 29.11.2007 № 1164» від 27.01.2010 р. № 90 (т. І а.с. 16), внесені зміни у преамбулу та п. 1 розпорядження, а саме: слова «для створення зони відпочинку» словами «для товарного риборозведення».

Розпорядженням Дергачівської районної державної адміністрації «Про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду ТОВ «Сігур» від 14.10.2010 № 983 (т. І а.с. 15) затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а також передачу в оренду на 25 років ТОВ «Сігур» земельної ділянки водного фонду загальною площею 8,5000 га, в тому числі: під водою 6,4284 га, під іншими захисними насадженнями 0,3038 га, під гідротехнічними спорудами 0,1791 га, під пасовищами 1,5887 га на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту для товарного риборозведення. (п. 2. розпорядження).

Між Дергачівською РДА (орендодавець) та ТОВ «Сігур» (орендар), на підставі розпорядження голови Дергачівської РДА від 14.10.2010 р. № 983, був укладений договір оренди земельної ділянки від 12.06.2012 р. (т. І а.с. 17-20), строком на 25 років (п. 6), загальною площею 8,5000 га, у тому числі: під водою 6,4284 га, під іншими захисними насадженнями 0,3038 га, під гідротехнічними спорудами 0,1791 га, під пасовищами 1,5887 га., кадастровий номер земельної ділянки :01:000:0537 (п. 2).

Як стверджує прокурор у позовній заяві, передача земельної ділянки відбулася без проведення земельних торгів, а також надання земельної ділянки для здійснення риборозведення відповідно до ч. 5 ст. 122 ЗК України відноситься до повноважень обласної державної адміністрації, що стало підставою для звернення із даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.". Законом України „Про місцеві державні адміністрації" визначені повноваження місцевих державних адміністрацій, в тому числі і в галузі земельних відносин.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Згідно з ч. З ст. 122 Земельного кодексу України, районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для ведення водного господарства, будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо, з урахуванням вимог частини сьомої цієї статті), індивідуального дачного будівництва.

Дергачівська районна державна адміністрація не мала повноважень розпоряджатися земельною ділянкою із земель державної власності для таких потреб як товарне риборозведення («рибне господарство»).

Термін «водне господарство» закріплено у Концепції розвитку водного господарства України, затвердженій Постановою Верховної Ради України № 1390-ХІУ від 14.01.2000, зокрема, це - галузь, завданням якої є забезпечення потреб населення і народного господарства у водних ресурсах, збереження, охорона та відтворення водного фонду, попередження шкідливої дії вод і ліквідація її наслідків.

Потребу у веденні водного господарства не слід ототожнювати з потребами та цілями, для яких надаються у користування на умовах оренди водні об'єкти згідно зі ст. 51 Водного кодексу України, зокрема, для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях.

Спірним розпорядженням голови Дергачівської районної державної адміністрації від 04.10.2012 № 983 передана в оренду земельна ділянка водного фонду саме для товарного риборозведення.

Разом з цим, рибне господарство - це інша галузь економіки, завданнями якої є вивчення, охорона, відтворення, вирощування, використання водних біоресурсів, їх вилучення (добування, вилов, збирання), реалізація та переробка з метою одержання харчової, технічної, кормової, медичної та іншої продукції, а також забезпечення безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості (ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».)

Таким чином, поняття "товарне риборозведення" охоплюється поняттям "рибне господарство".

Надання земельної ділянки для здійснення риборозведення відповідно до ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України відноситься до повноважень обласної державної адміністрації.

Водночас, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених частинами другою, третьою ст. 134 Земельного кодексу України.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою ст. 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, установленому ст. 123 цього Кодексу.

Статтею 134 Земельного кодексу України визначена обов'язковість продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис) на конкурентних засадах (земельних торгах).

Так, у частині 2 зазначеної статті визначений перелік земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, що не підлягають продажу на конкурентних засадах.

Земельна ділянка, що передана в оренду ТОВ «Сігур» відповідно до ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин) до земель, які можуть передаватися без проведення земельних торгів на конкурентних засадах, не відноситься.

Розпорядженням Дергачівської РДА № 1164 від 29.11.2007 ТОВ «Сігур» наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду загальною площею 8,5000 га на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту з подальшою передачею в оренду для створення зони відпочинку.

Розпорядженням Дергачівської РДА № 90 від 27.01.2010 про внесення змін до розпорядження голови РДА від 29.11.2007 № 1164, внесені зміни у преамбулі та п. 1 розпорядження, а саме: слова «для створення зони відпочинку» словами «для товарного риборозведення».

У зв'язку з тим, що змінене цільове призначення спірної земельної ділянки (тим самим змінений зміст відповідного розпорядження), саме розпорядженням РДА № 90 від 27.01.2010 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення.

Відповідно до абз. З ч. З Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції на момент виникнення спірних відносин), аналогічна норма дублюється в абзаці 3 підпункту 17 пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву», у разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 1 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).

Згідно з ч. 2 Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» абзац третій підпункту 17 пункту 2 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» діє протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом (чинний від 16.09.2008).

Із вказаного випливає, що без проведення земельних торгів можливо було передати земельну ділянку ТОВ «Сігур» виключно у строк до 16.09.2009, а тому передача земельної ділянки розпорядженням Дергачівської РДА від 27.01.2010 суперечить вимогам земельного законодавства України.

Також, відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державного регулювання у сфері будівництва житла» від 29.06.2010 збільшений термін дії рішень та розпоряджень про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, які прийняті до 01.01.2008, та вказано що до вказаних земель не застосовується положення про проведення земельних торгів.

Разом із тим, розпорядження Дергачівської РДА № 90 від 27.01.2010 прийняте у період часу, коли закінчив свою дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16.09.2008, та ще не набрав законної сили Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення державного регулювання у сфері будівництва житла» від 29.06.2010.

У період часу між 16.09.2009 та 29.06.2010 положення Земельного кодексу України про відстрочення земельних торгів строком на 2 роки, для суб'єктів які отримали дозвіл на розроблення проектів землеустрою до 01.01.2008 не діяло, у зв'язку з чим Дергачівська РДА перевищила свої повноваження та розпорядилася земельною ділянкою без дотримання процедури земельних торгів.

Незаконність розпорядження Дергачівської РДА від 27.01.2010 № 90 пов'язана із закінченням строку дії відповідної норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву».

Окрім цього, Верховний Суд України у своїй постанові, винесеній за результатами перегляду рішень Вищого господарського суду України внаслідок неоднакового застосування норм матеріального права, встановив, що відстрочення проведення земельних торгів (аукціонів) розповсюджується виключно на землі житлової та громадської забудови, і не стосується інших видів цільового призначення земель.

Так, відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі № 3-46гс14 за замістом пункту 3 Прикінцевих положень до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16 вересня 2008 року № 509-УІ, прийняті і не виконанні до набрання чинності цим Законом рішення відповідних органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про погодження місця розташування об'єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки зберігають чинність протягом двох років з дня набрання чинності цим Законом, а розроблені відповідно до цих рішень проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розглядаються в установленому законом порядку. Передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів). Проте наведене вище не може бути підставою для непроведення земельних торгів, оскільки категорія землі, яка регулюється цим законом, інша.

Оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву» від 16 вересня 2008 року № 509-УІ є спеціальним та регулює правовідносини у галузі забудови, ним не встановлюється законність підстав щодо передачі земель водного фонду для товарного риборозведення у користування юридичній особі без проведення земельних торгів (аукціонів). Зазначений закон встановив відстрочення проведення земельних торгів (аукціонів) строком на 2 роки виключно щодо земель, які передаються для цілей забудови.

Враховуючи те, що дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду загальною площею 8,5000 га на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту фактично наданий ТОВ «Сігур» розпорядженням Дергачівської РДА № 90 від 27.01.2010 з порушенням вимог закону, тобто без проведення земельних торгів, а також те, що земельна ділянка передана розпорядження Дергачівської РДА № 983 від 14.10.2010 з порушенням вимог ст. ст. 122, 123, 124, 134 Земельного кодексу України, тобто незаконно, вказані розпорядження та договір оренди земельної ділянки від 12.06.2012, укладений між Дергачівською РДА та ТОВ «Сігур» на підставі вказаного розпорядження і зареєстрований у встановленому законом порядку, підлягають визнанню недійсними, оскільки зміст правочину відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України не може суперечити Цивільному кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Висновок суду про задоволення позовних вимог в цій частині узгоджується з правовою позицією наведеною у п. 2.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 року № 6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин». Цим пунктом встановлено, що державні акти про право власності або договори на право користування на земельну ділянку є документами, що посвідчують відповідне право і видаються на підставі рішень Кабінету Міністрів України, обласних, районних, Київської і Севастопольської міських, селищних, сільських рад, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, обласної, районної, Київської і Севастопольської міських державних адміністрацій. У спорах, пов'язаних з правом власності або користування земельними ділянками, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видані відповідні державні акти, так і самі акти про право власності чи постійного користування. Разом з тим господарським судам слід враховувати, що право, посвідчене певними документами (державними актами або договором оренди), є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи в користування, а тому з огляду на приписи частини першої статті 16 Цивільного кодексу України та статті 152 Земельного кодексу України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися лише шляхом визнання відповідного договору або державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей державний акт, не визнано недійсним у встановленому порядку.

Вирішуючи спір в частині вимог про витребування з незаконного володіння відповідача спірної земельної ділянки суд виходить з наступного.

Матеріали справи свідчать про те, що ТОВ «Сігур» згідно з договором оренди земельної ділянки водного фонду та Акту прийому-передачі земельної ділянки (т. І а.с. 21) отримало земельну ділянку водного фонду площею 8,5000 га на території Дергачівської міської ради Дергачівського району за межами населеного пункту кадастровий номер :01:000:0537.

У відповідності до положень ст.389 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Таким чином, позивач, як власник (особа в розпорядженні якої перебуває спірна земельна ділянка) має право витребувати своє майно від відповідача ТОВ "Сігур", який незаконно, без відповідної правової підстави заволодів ним.

Відтак, позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Посилання відповідача на неможливість задоволення цих вимог суд оцінює критично, адже вони мотивовані посиланнями на норми права, котрі регулюють відносини реституції (абз.2 ч.1 ст.216 ЦК України), які в даному випадку не підлягають застосуванню. Реституція може бути застосована на вимогу сторони правочину, визнаного у встановленому порядку недійсним. Натомість в даному разі позивач, який є власником спірного майна, не є стороною правочину, а тому застосуванню підлягають норми, котрі регулюють віндикацію (ст.389 ЦК України).

Приходячи до такого висновку суд керується також п. 2.15 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29 травня 2013 року N 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними". Наслідки недійсності правочину підлягають застосуванню лише стосовно сторін даного правочину, тому на особу, яка не брала участі в правочині, не може бути покладено обов'язок повернення майна за цим правочином. У зв'язку з цим не підлягають задоволенню позови власників (володільців) майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження майна, які були вчинені після правочину, визнаного недійсним. У відповідних випадках майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, позовів відповідно до статей 387 - 390 або глави 83 ЦК України, зокрема, від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. При цьому необхідно мати на увазі, що добросовісність набувача майна в силу частини п'ятої статті 12 названого Кодексу презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав або повинен був знати про наявність перешкод до вчинення правочину, зокрема те, що продавець майна не мав права його відчужувати, це може свідчити про недобросовісність набувача й бути підставою для задоволення позову про витребування у нього цього майна.

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову прокурора в повному обсязі.

Стосовно заяви відповідача-1 про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, заявленої у відзиві на позовну заяву № 5 від 10.04.2015р. (вх. № 14348 від 10.04.2015 р., т. І а.с. 38-45), суд зазначає наступне.

Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так заява вмотивована тим, що позивачу - Харківській обласній державній адміністрації, про існування спірних розпоряджень було відомо ще у 2010 році, що на думку відповідача-1 випливає із наявності висновку управління культури і туризму Харківської обласної державної адміністрації про погодження проекту відведення земельної ділянки ТОВ "Сігур" № 0505/2040 від 20.07.2010 р. (т. І а.с. 46), а відтак відповідач-1 зазначає про те, що перебіг позовної давності розпочався 20.07.2010 р.

Водночас, матеріали справи свідчать про те, що вказані твердження базуються на довільному тлумаченні норм ЦК України та фактичних обставин.

Так погодження управлінням культури і туризму ХОДА проекту відведення земельної ділянки не свідчить про обізнаність позивача щодо існування спірних розпоряджень, доказів надсилання Дергачівською РДА на адресу Харківської обласної адміністрації спірних розпоряджень, або їх офіційної публікації чи повідомлення у інший спосіб позивача про такі розпорядження сторонами не надано.

Натомість, з позовної заяви та наданих до суду доказів слідує, що прокурор та позивач, в інтересах якого заявлено даний позов, дізнався про наявність спірних розпоряджень у березні 2015 року, а саме єдиними доказами початку перебігу строку позовної давності за даним спором, що містяться у матеріалах справи, є запит прокурора до Дергачівської РДА від 25.02.2015 р. та відповідь надана на цей запит від 02.03.2015 р. (т. І, а.с. 23, 24).

Враховуючи вказане, те, що матеріали справи свідчать про те, що строк позовної давності прокурором та позивачем не пропущений, суд відмовляє в задоволенні заяви відповідача-1 про застосування наслідків пропущення строку позовної давності.

Суд критично ставиться до заперечень відповідачів щодо відсутності необхідності проведення земельних торгів на момент виникнення спірних правовідносин - розпорядження Дергачівської РДА № 1164 від 29.11.2007 р. про надання дозволу ТОВ "Сігур" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду загальною площею 8,5000 га на території Дергачівської РДА за межами населеного пункту з подальшою передачею в оренду, яке мало бути реалізовано до 14.10.2010 р., оскільки такі необґрунтовані і спростовуються тим фактом, що без проведення земельних торгів спірну земельну ділянку можливо було передати лише у строк до 16.09.2009 р., і тому відхиляються судом.

Судові витрати у даній справі, що складаються з 24.281,28 грн. судового збору (3 вимоги немайнового характеру по 1.218,00 грн. та вимога майнового характеру - 20.627,28 грн., розраховано у розмірі 2% від вартості земельної ділянки - 1.031.364,00 грн.), покладаються, у відповідності до норм ст. 49 ГПК України, на відповідачів пропорційно задоволеним позовним вимогам та підлягають стягненню на користь Державного бюджету України, оскільки прокурор звільнений від сплати судового збору (п. 11 ч.1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір").

На підставі викладеного, ст. ст. 6, 8, 19, 55, 124, 129 Конституції, керуючись ст.15, 16, 203, 216, 256, 267 ЦК України, ст. ст. 122, 134, 152 ЗК України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 29, 32, 33, 43, 49, 75, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації № 983 від 14.10.2010 "Про передачу в оренду земельної ділянки водного фонду товариству з обмеженою відповідальністю "Сігур".

3. Визнати недійсним розпорядження Дергачівської районної державної адміністрації № 90 від 27.01.2010 "Про надання дозволу товариству з обмеженою відповідальністю "Сігур" на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки водного фонду для товарного риборозведення".

4. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду (кадастровий номер :01:000:0537) площею 8,5000 га на території Дергачівської міської ради за межами населеного пункту для товарного риборозведення, укладений 12.06.2012 між Дергачівською РДА та ТОВ "Сігур";

5. Витребувати з незаконного володіння ТОВ "Сігур" на користь держави в особі Харківської обласної державної адміністрації земельну ділянку водного фонду площею 8,5000 га (кадастровий номер :01:000:0537).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сігур» (61003, м. Харків, пров. Університетський, 1, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 21.236,28 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

7. Стягнути з Дергачівської районної державної адміністрації (62300, Харківська область, м. Дергачі, майдан Перемоги, 5-А, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби України у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна, 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківський області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) - 3.045,00 грн. судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2015 р.

Суддя О.В. Бринцев

/Справа № 922/1549/15/