РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2015Справа №910/4031/15-г

За позовом: публічного акціонерного товариства "Легбанк" в особі Коваленка Олександра Володимировича, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ЛЕГБАНК"

до: адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери"

про: застосування наслідків нікчемності договору про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 від 01.08.2014.

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: Пересада Б.О. - пред.по дов.

від відповідача: Семеняка С.Ю. - пред.по дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа №910/4031/15-г за позовом публічного акціонерного товариства "Легбанк" в особі Коваленка Олександра Володимировича, уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "ЛЕГБАНК" до адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" про застосування наслідків нікчемності договору про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 від 01.08.2014.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 23.02.15 порушено провадження у справі №910/4031/15-г.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що оскільки оплата послуг за укладеним сторонами Договором про надання адвокатської допомоги №154/5/2-14 від 01.08.2014 року, яка становить 3 000,00 грн за годину роботи, більше ніж в 60 разів перевищує розмір плати співробітника юридичного підрозділу замовника та більше ніж на 300 % перевищує розмір оплати провідних юристів України, - у відповідності до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Договір про надання адвокатської допомоги №154/5/2-14 від 01.08.2014 року є нікчемним, в зв'язку з чим просить суд застосувати наслідки недійсності цього договору та стягнути з відповідача отримані ним за договором кошти в розмірі 29 394,00 грн.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що договір про надання адвокатської допомоги №154/5/2-14 від 01.08.2014 року не може вважатися нікчемним, оскільки під час укладення цього договору сторонами досягнуто згоду щодо розміру оплати за цим договором, доказів перевищення оплати наданих відповідачем адвокатських послуг більше ніж на 20 % в порівнянні з наданими іншими адвокатськими об'єднаннями послугами в цей же період і за аналогічний обсяг роботи позивач не надав. У судовому засіданні 20.05.15 року оголошено перерву до 22.05.15 року.

У судовому засіданні 22.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.14 року між адвокатським об'єднанням «Адвокатська група «Солодко і партнери» (об'єднання) та публічним акціонерним товариством «ЛЕГБАНК» (замовник) укладено договір про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору об'єднання зобов'язалося надавати клієнту адвокатську допомогу у питаннях, які виникають в процесі господарської діяльності клієнта, а клієнт оплачує роботу на умовах розділу 4 Договору.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що вартість надання адвокатської допомоги складається із вартості наданих протягом дії Договору послуг на основі погодинних ставок співробітників об'єднання відповідно до загальної кількості годин, фактично витрачених співробітниками об'єднання на надання юридичних послуг за договором.

Згідно з пп. 4.1.2 пункту 4.1 Договору ставки співробітників об'єднання становлять 3000,00 грн. за одну годину роботи.

Судом встановлено, що на виконання Договору відповідачем надані адвокатські послуги на суму 29 394,00 грн, які були оплачені банком згідно меморіальних ордерів №ЕЛ231/6 від 17.10.2014 року, №ЕЛ435/12 від 22.10.2014 року, №ЕЛ231/7 від 05.11.2014 року.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 27.11.2014 №744 «Про віднесення ПАТ «ЛЕГБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 27.11.2014 №133 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ЛЕГБАНК», згідно з яким з 28.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЛЕГБАНК» (, МФО 300056, місцезнаходження: вул. Жилянська, 27, м. Київ, 01033).

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЛЕГБАНК» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Коваленка Олександра Володимировича. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЛЕГБАНК» запроваджено строком на три місяці з 28.11.2014 по 27.02.2015.

Листом №11-1848 від 10.12.2014 року уповноваженою особою фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Легбанк» повідомлено відповідача про визнання нікчемним договору про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 на підставі п.п.3,8 п.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», та про повернення отриманих об'єднанням за договором коштів в розмірі 29 394,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно з ч.1 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку.

Відповідно до ч.2 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 статті ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено підстави визнання правочинів (договорів) неплатоспроможного банку нікчемними, зокрема, у разі, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

Таким чином, статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженій особі Фонду надано право перевіряти правочини (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, однак лише з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

В той же час, згідно ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що договір про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 від 01.08.14 року є нікчемним в силу п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в зв'язку з чим просить застосувати наслідки нікчемності договору.

Вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

Як вже зазначалося, позивач вказує, що укладений сторонами договір про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 є нікчемним на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки позивачем було здійснено оплату за адвокатські послуги за договором про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 за цінами, вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком).

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на наступне: середньомісячна заробітна плата одного працівника юридичного управління банку становила близько 8 000,00 грн.; середньомісячний дохід 50 провідних юридичних фірм України (до яких не входить Виконавець) на одного юриста, за даними аналізу газети «Юридична практика», зробленого на підставі отриманих від юридичних фірм даних, становить в середньому 160 000,00 грн. В зв'язку з цим, позивач вказує, що погоджений сторонами розмір оплати послуг, в 170 разів перевищує середньомісячну заробітну плату в Україні, більше ніж в 60 разів перевищує розмір плати праці співробітника юридичного підрозділу Замовника та в 3 рази перевищує розмір оплати праці провідних юристів України. Виходячи з того, що вартість 1 години роботи працівників адвокатського бюро становить 3 000 грн. середньомісячна ставка наданих відповідачем послуг за розрахунком позивача має складати 528 000 грн.

Відповідно до ст.632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Звичайними є ціни, які за подібних обставин зазвичай сплачувалися за аналогічні послуги у відповідний момент часу у відповідному регіоні.

Судом встановлено, що за договором про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 від 01.08.14 року адвокатське об'єднання (відповідач) зобов'язався надавати такі послуги: усні і письмові консультації з питань діяльності Клієнта з будь-якої галузі права; складання та рецензування юридичних документів Клієнта; надання нормативних документів, які необхідні/цікавлять Клієнта; перевірка відповідності вимогам законодавства внутрішніх документів Клієнта, надання допомоги Клієнту з розробки, підготовки та оформлення зазначених документів; участь у підготовці та укладенні різного роду договорів з іншими юридичними та фізичними особами; надання допомоги з організації контролю за виконанням вищезазначених договорів, відстеження застосування передбачених законом та договором санкцій по відношенню до контрагентів, що не виконують своїх договірних зобов'язань; представництво у встановленому порядку інтересів Клієнта в судах всіх інстанцій, в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також в інших органах при розгляді правових питань, що стосуються або впливають на діяльність Клієнта; участь у розгляді питань про дебіторську заборгованість, що є на балансі товариства, та вживання спільно з іншими підрозділами заходів щодо ліквідації цієї заборгованості; узагальнення та аналіз розгляду судових, інших справ, результатів розгляду претензій, практики укладення та виконання договорів - надання Клієнту пропозицій з усунення виявлених недоліків; надання консультацій, висновків, довідок з правових питань, що виникають у діяльності Клієнта; надання адвокатської допомоги з питань врегулювання трудових правовідносин, які виникають всередині структури Клієнта під час провадження його діяльності; надання адвокатської допомоги в питаннях захисту права на комерційне найменування, торговельну марку; надання адвокатської допомоги в питаннях захисту права на недоторканність ділової репутації; участь у засіданні балансової комісії (або іншої, що діє згідно внутрішніх положень Клієнта) та розробці пропозицій за підсумками фінансово-господарської діяльності; надання юридичної та організаційно-правової допомоги в питаннях протидії рейдерству у відношенні Клієнта; надання інформаційно-правових послуг з огляду змін діючого законодавства, підготовка інформаційно-аналітичних матеріалів Клієнту; надання адвокатської допомоги Клієнту у випадку порушення кримінальних справ про його посадових осіб та/або працівників; надання адвокатської допомоги при проведенні податкових перевірок, а також будь-яких перевірок з боку будь-яких контролюючих органів, в тому числі правоохоронна; супроводження діяльності Клієнта у взаємовідносинах із Національним банком України з усіх питань, що виникають в процесі діяльності Клієнта.

Вказуючи про те, що оплата адвокатських послуг за договором про надання адвокатської допомоги № 154/5/2-14 становить ціну, яка є вищою від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), позивачем не надано доказів укладення договорів з адвокатською компанією щодо надання аналогічних за Договором про надання адвокатської допомоги № 154/5/2-14 адвокатських послуг.

В той же час, долучені до матеріалів справи позивачем витяг зі штатного розпису Публічного акціонерного товариства «Легбанк» станом на 01.08.2014 року, копія договору про юридичне обслуговування №1/юр від 01.09.2013 року, укладений позивачем з ТОВ «Дон Бріоні», роздруківка з інформацією щодо доходу провідних юристів України не є належними доказами, які б підтверджували факт надання послуг відповідачем позивачу за договором про надання адвокатської допомоги № 154/5/2-14 за завищеними цінами, з огляду на наступне.

Так, ані витяг зі штатного розпису Публічного акціонерного товариства «Легбанк» станом на 01.08.2014 року, ані роздруківка з інформацією щодо доходу провідних юристів України не містить інформації щодо обсягу та видів юридичних послуг, що надавалися юристами, та зі змісту договору про юридичне обслуговування №1/юр від 01.09.2013 року, укладеного позивачем з ТОВ «Дон Бріоні», вбачається значно менший обсяг надання юридичних послуг. При цьому, договір про юридичне обслуговування №1/юр від 01.09.2013 року укладено у 2013 році, в той час як за договором про надання адвокатської допомоги за № 154/5/2-14 від 01.08.14 року адвокатські послуги надавалися у 2014 році. Одночасно з цим, договір про надання адвокатської допомоги № 154/5/2-14 укладено безпосередньо з адвокатським об'єднанням, в той час як штатні працівники позивача не є адвокатами, а ТОВ «Дон Бріоні» не є адвокатським об'єднанням. Роздруківка з інформацією щодо доходу провідних юристів України за даними аналізу газети «Юридична практика» не може бути належним доказом на підтвердження завищення цін на адвокатські послуги, оскільки така інформація не підтверджується документально, роздруківка не містить інформації, що такі доходи отримуються саме адвокатами, не містить інформації щодо обсягу надання юридичних послуг.

Відповідно до ч.1 ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст.34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на те, що статтею 38 Закону України Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено нікчемність правочинів (договорів) лише за наявності передбачених законом підстав, позивач, посилаючись п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не надав належних доказів на підтвердження завищення звичайних цін щодо надання адвокатськими об'єднаннями адвокатських послуг, суд не приймає посилання позивача на нікчемність Договору про надання адвокатської допомоги № 154/5/2-14, укладеного з відповідачем, як на підставу для задоволення позовних вимог щодо застосування наслідків нікчемного правочину.

Відповідно до ст.208 ГК України у разі визнання недійсним зобов'язання з інших підстав кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні все одержане за зобов'язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов'язання не передбачені законом.

Частиною третьою статті 207 ГК України передбачена можливість припинення господарського зобов'язання лише на майбутнє, якщо зі змісту господарського договору випливає, що зобов'язання за цим договором може бути припинено лише на майбутнє, оскільки неможливо повернути усе одержане за ним (наприклад, вже здійснене користування за договором майнового найму (оренди), користування електроенергією, спожиті послуги, зберігання, здійснене за відповідним договором, тощо).

З огляду на те, що позивачем не доведено нікчемність Договору про надання адвокатської допомоги № 154/5/2-14 на підставі п.3 ч.3 ст.38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», надані відповідачем адвокатські послуги спожито позивачем, позовні вимоги про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення з відповідача отриманих ним за адвокатські послуги на підставі договору № 154/5/2-14 від 01.08.2014 року кошти в розмірі 29 394,00 грн. задоволенню не підлягають.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Суддя Л.М. Шкурдова

Повне рішення складено: 26.05.2015.