ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.05.15р. Справа № 904/5701/13

За позовом Публічного акціонерного товариства "Янцівський гранітний кар'єр", Запорізька область, Вільнянський район, м. Кам'яне

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп", Дніпропетровська область, м. Вільногірськ

про стягнення 52 640 грн. 00 коп.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: Іванченко П.О. - представник (дов. № б/н від 14.01.2015)

від відповідача: Фролова Г.В. - представник (дов. № 4430 від 125.05.2015)

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Янцівський гранітний кар'єр" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп" про стягнення сплаченої суми за поставку неякісного товару у розмірі 47 000,00 грн. за договором № 2013-02-18 від 18.02.2013, оплати за проведення технічної експертизи у розмірі 5 640,00 грн. та оплати за послуги адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

Позовні вимоги позивач ґрунтує на п.5 ст. 268 Господарського кодексу України, відповідно до якої, у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

Позивач вказує, що 19.02.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір № 2013-02-18 від 18.02.2013, на виконання якого відповідач поставив позивачу шини 18.00*25 UNIVGROUPE 36 сл. (зміцнена) камера + флипер у кількості 4 штук на загальну суму 56 000,00 грн. Позивачем було оплачено товар частково на суму 47 000,00 грн.

Позивач зазначає, що при експлуатації шин було виявлено промисловий брак, а саме шини почали розриватися та із них почав виступати корд, подальше використання шин стало неможливим, а отже шини стали непридатними для подальшої експлуатації, що підтверджується висновками ДП „Центр по сертифікації шин та гумо-технічних виробів "СЕПРОшинаГТВ" № ТЭ 160-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 161-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 162-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 163-2013 від 12.06.2013. Тому позивач на підставі п.5 ст. 268 Господарського кодексу України вимагає повернути сплачену ним суму у розмірі 47 000,00 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 24.07.2013 порушено провадження по справі № 904/5701/13-г та призначено на 13.08.2013 (суддя Ємельянова О.О.).

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 13.08.2013 на 03.09.2013.

03.09.2013 представник відповідача подав заперечення на позов, в якому зазначає, що позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. Товар, який було поставлено покупцем прийнятий, про що свідчить видаткова накладна № 7 від 19.02.2013. Позивач повністю не розрахувався з продавцем, що є порушенням умов договору.

Відповідач зазначає, що проколи, порізи, "шишки", виявлені в ході експлуатації не відносяться до виробничих дефектів, оскільки, це експлуатаційні ушкодження. Шини які мають експлуатаційні дефекти, гарантійному ремонту та заміні не підлягають. Враховуючи те, що виробничий брак виявляється або при монтажі, або на початку експлуатації, покупцем було допущено відхилення від норм пов'язаних з порушенням технології монтажу, неправильним доглядом, експлуатацією шин або впливом зовнішніх факторів. Щодо гарантійних зобов'язань продавця, відповідач зазначає, що згідно умов договору розширеної або додаткової гарантії на товар він не надавав. Гарантія на пробіг шини також не надається.

Розгляд справи відкладався з 03.09.2013 на 11.09.2013.

Відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату суду № 995 від 12.09.2013 у зв'язку з переведенням у межах п'ятирічного строку на посаду судді господарського суду Харківської області судді Ємельянової О.О. та на підставі п.3.1.13 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, справу передано для розгляду судді Золотарьовій Я.С.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.09.2013 справу прийнято до провадження та призначено на 01.10.2013.

01.10.2013 представник позивача надіслав до господарського суду Дніпропетровської області письмові пояснення, де зазначає, що згідно інформації, яка міститься на офіційному сайті відповідача, гарантія на шини діагональні китайського виробництва становить 5 000 мотогодин. Таким чином, посилання відповідача на відсутність гарантії є безпідставним. Станом на час виявлення недоліків товару, було відпрацьовано на двох шинах 744,0 та 895,0; 968,0 мотогодин, про що зазначено в Картці обліку роботи автомобільної шини. Час фактичного пробігу шин до їх виходу із ладу значно менше часу гарантії виробника. Посилання відповідача на "відхилення від норм пов'язаних з порушенням технології монтажу, неправильним доглядом, експлуатацією шин або впливом зовнішніх факторів" носить характер припущення, відповідачем не доведено та спростовується висновками технічної експертизи від 12.06.2013.

01.10.2013 представник відповідача подав письмові пояснення, в яких зазначає, що відповідно до міждержавного стандарту ГОСТ 26585- 2003 від 01.01.2005, гарантія на відповідність та якість шин, забезпечується виробником при дотриманні споживачем правил транспортування, зберігання та експлуатації даних шин (порядок застосування шин - ГОСТ 2.124). Гарантійний термін зберігання шин складає 5 років (шини які не були в експлуатації протягом гарантійного терміну). За умови іноземного походження термін зберігання 1 рік, згідно держстандартам України, обов'язковій сертифікації не підлягають. Враховуючи надану позивачу стандартну гарантію передбачену договором, експлуатаційні ушкодження шини (властивості надання розширеної або додаткової гарантії) до гарантійних випадків не відносяться.

Розгляд справи відкладався з 01.10.2013 на 30.10.2013.

30.10.2013 представник позивача подав питання, які повинні бути поставлені експерту, у разі призначення судової товарознавчої експертизи шин, а саме:

- чи відповідають маркувальні дані дійсним товарним характеристикам?

- чи відповідає якість шин вимогам стандартів України?

- які дефекти мають шини?

Також позивач у своєму клопотанні просив доручити проведення експертизи Державному підприємству "Центр сертифікації шин і гумотехнічних виробів "СЕПРОшина ГТВ"(49033, м. Дніпропетровськ, вул. Б. Кротова, 24-А) та повідомив про неможливість проведення експертизи в інших експертних установах, оскільки у них немає спеціалістів, які б могли провести експертизу багатогабаритних шин.

30.10.2013 представник відповідача надав питання, які повинні бути поставлені експерту, у разі призначення експертизи шин, а саме:

- чи відповідає якість виробу вимогам стандартів, технічних умов, наданим зразкам за органолептичними показниками?

- які дефекти має конкретний товар?

- причини виникнення дефектів та їх природа?

Також відповідач у своєму клопотанні просив доручити проведення експертизи Дніпропетровському науково - дослідному інституту судових експертиз (49000, м. Дніпропетровськ, вул. Наб. Леніна, 17/361)

30.10.2013 представником позивача у судовому засіданні подано клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів до 28.11.2013, для отримання додаткових доказів для проведення експертизи.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 30.10.2013 продовжено строк розгляду спору № 904/5701/13 на 15 днів до 28.11.2013 та відкладено розгляд справи на 21.11.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 21.11.2013 призначено по справі № 904/5701/13 судову експертизу та зупинено провадження у справі до її проведення. Проведення експертизи доручено Дніпропетровському науково - дослідному інституту судових експертиз із залученням фахівця - заступника директора по науковій роботі Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин кандидата технічних наук Пачева Віктора Петровича.

На розгляд експерта поставлені наступні питання:

1. Яке найменування та призначення товару - шини 18.00*25 UNIVGROUPE?

2. Чи відповідають маркувальні дані дійсним товарним характеристикам?

3. Чи відповідає якість шин вимогам стандартів України?

4. Які дефекти має конкретний товар? Чи є ці дефекти істотними? Чи можлива експлуатація товару за наявності виявлених дефектів?

5. Причини виникнення дефектів та їх природа?

6. Яким характеристикам відповідає товар згідно з українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності?

05.05.2015 від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулась справа № 904/5701/13 разом із повідомленням від 27.04.2015, в якому зазначено про неможливість надання висновку експертизи, оскільки на розгляд експертів не надано об'єкт дослідження, а саме шини 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 13.05.2015 поновлено провадження у справі з 26.05.2015 та призначено до розгляду в засіданні на 26.05.2015.

26.05.2015 представник позивача повідомив про те, що ним оплачено рахунок експертної установи на суму 590,40 грн., але шини на дослідження не надані, відповідні платіжні доручення експерту також не надані.

Усно представники сторін зазначили, що повторно направляти справу на експертизу недоцільно. Позивач наполягає на тому, що висновки експертизи, які він долучив до матеріалів справи є достатніми для прийняття судового рішення.

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 26.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2013 між Публічним акціонерним товариством "Янцівський гранітний кар'єр" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Транс-Універсал-Груп" (продавець) було укладено договір № 2013-02-18 (а.с.8).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець - оплатити і прийняти запасні частини, іменовані надалі товар.

Пунктом 2.1 договору передбачено, що вартість товару, згідно договору, узгоджується сторонами та вказується в рахунках-фактурах та специфікаціях до даного договору.

Згідно з пунктом 3.1 договору поставка товару здійснюється партіями в асортименті, кількості, за цінами та в терміни, які узгоджені сторонами в специфікаціях до даного договору.

Сторонами 18.02.2013 була підписана специфікація до договору, відповідно до якої сторони дійшли згоди, що продавець зобов'язаний поставити, а покупець прийняти та оплатити шини 18.00-25 у кількості 4 загальною вартістю 56 000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4 договору покупець, на підставі виписаних рахунків-фактур продавця, протягом трьох банківських днів з моменту їх отримання, вносить на поточний рахунок продавця передоплату в розмірі 50% вартості товару, 50% сплачується після отримання товару, протягом 15 календарних днів.

Датою поставки вважається дата, яка вказана у видатковій накладній (пункт 3.3 договору).

Позивачем було здеійснено передоплату в розмірі 50% вартості товару, що підтверджується платіжним дорученням № 62 від 18.02.2013 на суму 28 000,00 грн. (а.с.24).

На виконання умов договору, відповідач поставив товар позивачу, що підтверджується видатковою накладною № 7 від 19.02.2013 на суму 56 000,00 грн. (а.с.12). Товар за кількістю й якістю було прийнято позивачем без зауважень.

Після поставки позивач частково оплатив товар на суму 19 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходяться в матеріалах справи (а.с.25-32).

Таким чином, позивачем оплачено товар на загальну суму 47 000,00 грн. Заборгованість за поставлений товар складає 9 000,00 грн. Позивач розпочав використовувати товар про що свідчать дані карток обліку.

Відповідно до карток обліку роботи автомобільної шини:

- шина № 1 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 15.04.2013 - 312 мотогодин, загальний пробіг 744 мотогодин, знято шину з автомобіля 15.04.2013.

- шина № 2 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 15.04.2013 - 312 мотогодин, загальний пробіг 744 мотогодин, знято шину з автомобіля 15.04.2013.

- шина № 3 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 30.04.2013 - 312 мотогодин, за період з 01.05.2013 по 16.05.2013 - 151 мотогодин, загальний пробіг 895 мотогодин, знято шину з автомобіля 16.05.2013.

- шина № 4 встановлена 20.02.2013, пробіг за період з 20.02.2013 по 28.02.2013 - 165 мотогодин, за період з 01.03.2013 по 31.03.2013 - 267 мотогодин, за період з 01.04.2013 по 30.04.2013 - 312 мотогодин, за період з 01.05.2013 по 26.05.2013 - 224 мотогодин, загальний пробіг 968 мотогодин, знято шину з автомобіля 26.05.2013 (т.1 а.с.114-117).

З аналізу даних карток обліку у лютому 2013 пробіг автошин склав 165 годин, що дорівнює 18 годин на добу, у березні 267 годин, що дорівнює 8,62 годин на добу, у квітні 2 шини експлуатувались майже 21 годину на добу.

З карток обліку роботи автомобільних шин вбачається, що шини № 1 та № 2 були зняті з автомобіля 15.04.2013, № 3 - 16.05.2013, № 4 - 26.05.2013 із зазначенням причини зняття - розрив корда (виробничий брак).

Позивачем на адресу відповідача була направлена претензія, в якій зазначено, що 15.04.2013 на двох шинах було виявлено промисловий брак, який виразився в тому, що з шини почали розриватися та із шин почав виступати корд, подальше використання шин стало не можливим. Тому позивач просив повернути сплачену суму у розмірі 47 000,00 грн. або здійснити обмін неякісної продукції на якісну (т.1 а.с.13).

Відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що 21.05.2013 відповідач засобами електронного зв'язку, офіційно звернувся до виробника вищевказаних шин про можливість здійснення заміни (усунення недоліків у т.ч. ремонт) поставленої продукції безпосередньо до позивача. Аргументувавши свої вимоги викладені у зазначеній претензії, відповідачем 24.05.2013 від представництва виробника, було отримано відповідь про сертифікацію продукції, її якості, стандартизацію та проведення попередніх випробувань, які напряму вказують про належність даної продукції. Тобто промисловий брак, дефектність матеріалів виключається повністю, тому виявлені дефекти утворились під час та внаслідок невідповідної установки (монтажу) або експлуатації вказаних шин.

Позивач вважає, що шини стали непридатними до експлуатації у зв'язку з промисловим браком, тому на підставі п.5 ст. 268 Господарського кодексу України просить повернути сплачену ним суму у розмірі 47 000,00 грн., що і є причиною виникнення спору.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на пункт 5 статті 268 Господарського кодексу України, відповідно до якої, у разі поставки товарів більш низької якості, ніж вимагається стандартом, технічними умовами чи зразком (еталоном), покупець має право відмовитися від прийняття і оплати товарів, а якщо товари уже оплачені покупцем, - вимагати повернення сплаченої суми.

З аналізу зазначеної норми випливає, що її можна застосовувати лише у момент, коли покупець приймає товар. В подальшому, коли товар вже експлуатується ця стаття не може бути застосована, оскільки вона надає право відмовитись від товару саме на стадії його прийняття.

Таким чином, застосування до правовідносин сторін ч.5 ст. 268 Господарського кодексу України є необґрунтованим.

Але, як вбачається з матеріалів справи та письмових пояснень позивача, він стверджує, що товар, який був йому поставлений відповідачем був неякісним.

У частині 7 пункту 3.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" зазначено, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені у позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог.

Відповідно до частини 1 статті 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Згідно з частиною 1 статті 268 Господарського кодексу України якість товарів, що поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Пунктом 4.1.2 договору встановлено, що продавець зобов'язаний після сплати покупцем 50% передоплати відпустити товар, якість якого повинна відповідати вимогам ТУ, у термін, зазначений в пункті 3.1 даного договору.

Сторонами до матеріалів справи не було надано Технічні умови, яким повинен відповідати товар.

Відповідно до частини 2 статті 673 Цивільного кодексу України у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Статтею 678 Цивільного кодексу України встановлено, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: пропорційного зменшення ціни; безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару.

Частиною 2 статтею 679 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили.

В даному випадку позивач виявив недоліки товару вже під час експлуатації.

Пунктом 1 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затверджена постановою Держарбітража при Раді Міністрів СРСР від 25 квітня 1966 № П-7 (далі-Інструкція) встановлено, що ця інструкція застосовується в усіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, основними і особливими умовами постачання або іншими обов'язковими для сторін правилами не встановлений інший порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю і комплектності, а також тари під продукцією або товарам

Відповідно до пункту 9 Інструкції № П-7, прихованими недоліками визнаються такі недоліки, які не могли бути виявлені при звичайній для цього виду продукції перевірці і виявлені лише в процесі обробки, підготовки до монтажу, в процесі монтажу, випробування, використання і зберігання продукції.

Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції з гарантійними термінами служби або зберігання, має бути складений впродовж 5 днів після виявлення недоліків, але в межах встановленого гарантійного терміну.

Якщо для участі в складанні акту викликається представник виготівника (посилача), то до встановленого 5-денного терміну додається час, необхідний для його приїзду.

Таким чином, в даному випадку недоліки є прихованими, оскільки вони були виявлені в процесі використання продукції.

Акт про приховані недоліки, виявлені в продукції, складається в порядку, передбаченому цією інструкцією, якщо інше не передбачене основними і особливими умовами постачання іншими обов'язковими правилами і договором (пункт 33 Інструкції № П-7).

Позивачем відповіднодо вимог п.9 Інструкції акт про приховані недоліки не складався.

Відповідно до статті 675 Цивільного кодексу України товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу. Договором або законом може бути встановлений строк, протягом якого продавець гарантує якість товару (гарантійний строк).

Пунктом 6.1 договору встановлено, що на товар розповсюджуються гарантійні зобов'язання продавця, гарантійний термін вказується в спецецифікації або гарантійному талоні заводу-виробника. Гарантійні зобов'язання розповсюджуються при умові дотримання покупцем правил транспортування, експлуатації, монтажу, демонтажу, підключення та вводу в експлуатацію, а також норм, умов правильної експлуатації, які рекомендуються заводом-виробником для товару, а також гарантійних рекомендацій продавця, які визначені в специфікації.

У випадку виникнення несправності в роботі товару з вини продавця покупець повинен повідомити про це продавця, доставити товар на сервісну базу продавця для усунення дефектів. В даному випадку всі роботи, які проводяться при гарантійному ремонті, та повторне випробування проводиться за рахунок продавця (пункт 6.2 договору).

Відповідно до пункту 6.3 договору гарантійний ремонт - це усунення дефектів, які виникли внаслідок помилки при зборці, або внаслідок використання неякісних матеріалів. Дефекти, які виникли внаслідок зносу обладнання, гарантійним випадком не являються.

Згідно з пунктом 6.4 договору гарантійні зобов'язання продавця не розповсюджуються у випадках якщо:

- несправність виникла в зв'язку з неправильною роботою інших вузлів та агрегатів, що і спричинило їеіід з ладу Товару;

- покупцем використовувались неякісні паливно-мастильні матеріали;

- товар використовувався не за призначенням;

- товар експлуатувався в умовах, які не відповідають умовам зазначеним в інструкції по експлуатації заводу-виробника;

- товар працював при навантаженнях, що перевищували допустимі:

- товар, який обов'язково пломбується заводом-виробником або продавцем з метою збереження його цінності або певних налаштувань, має пошкоджені пломби.

Таким чином, виявивши недоліки шин під час їх експлуатації позивач повинен був відповідно до вимог п. 9 Інструкції № П-7 скласти акт про приховані недоліки, на виконання п.6.2 договору повідомити про це продавця та доставити товар на сервісну базу продавця для усунення дефектів. Але, цей обов'язок позивачем виконано не було.

До теперішнього часу шини відповідачу не передані.

У якості доказу невідповідності товару, позивач посилається на висновки експертизи № ТЭ 160-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 161-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 162-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 163-2013 від 12.06.2013, проведеної ДП „Центр по сертифікації шин та гумо-технічних виробів "СЕПРОшинаГТВ". Даним висновком встановлено, що шини не відповідають вимогам країни отримувача.

Господарський суд не приймає вищезазначені висновки у якості належного та допустимого доказу, з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про судову експертизу" судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні органів досудового розслідування чи суду.

Отже не може вважатися актом судової експертизи висновок спеціаліста, наданий заявникові (юридичній чи фізичній особі) на підставі його заяви, - навіть якщо відповідний документ має назву "висновок судового експерта" або подібну до неї, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи.

Законом передбачено, що про призначення судової експертизи виноситься ухвала, в якій, крім відомостей, передбачених частиною другою статті 86 ГПК, зазначаються, зокрема, про попередження судового експерта про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

Отже, слід дійти висновку, що "експертиза", яка була проведена ДП „Центр по сертифікації шин та гумо-технічних виробів "СЕПРОшинаГТВ", за результатами якої було складено висновки № ТЭ 160-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 161-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 162-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 163-2013 від 12.06.2013, не є належним доказом у розумінні ст. 1 Закону України "Про судову експертизу" та здійснена не судовим експертом, як то передбачено чинним законодавством, оскільки особа набуває прав та несе обов'язки судового експерта тільки після одержання нею ухвали про призначення експертизи та попередження її про кримінальну відповідальність, передбачену статтями 384 і 385 Кримінального кодексу України.

Крім того зазначені висновки не містять мотивувальної частини. Так, в них зазначено: "Шини 18.00-25 E/L-3 виробництва фірми "UNIVGROUPE" за написами та маркуванням не відповідають вимогам нормативних документів країни отримувача в частині: відсутня назва країни виробника; відсутній індекс навантаження і символ швидкості; відсутня дата виготовлення шин; відсутній напис OFF THE ROAD. Пробіг шин згідно картки обліку становить 5500 км. При технічному огляді шин виявлено: середній знос малюнка протектора та кругове здуття в плечовій зоні з послідуючім відшаруванням протектора і розривом каркаса. Причина відмови шини - недостатня міцність зв'язку елементів шини.

Встановити, які дослідження були проведені і чому спеціаліст дійшов таких висновків неможливо.

Так, зокрема, спеціалістом не надано оцінку тому, чи можна експлуатувати шини, в тому режимі, як це зазначено у картках обліку роботи (понад 20 годин на добу).

Тому, висновки № ТЭ 160-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 161-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 162-2013 від 12.06.2013, № ТЭ 163-2013 від 12.06.2013 не можуть бути прийнятими господарським судом у якості належного доказу, який підтверджує позицію позивача.

Частиною 6 статті 269 Господарського кодексу України встановлено, що постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

У зв'язку з тим, що позивачем не було дотримано вимог п.6.2 договору та п. 9 Інструкції №П-7 відповідач не мав можливості довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем правил експлуатації або зберігання виробу.

Тому, судом для встановлення якості товару, а також причин з яких продукція стала непридатною для експлуатації, було призначено судову експертизу, проведення якої було доручено Дніпропетровському науково - дослідному інституту судових експертиз із залученням фахівця - заступника директора по науковій роботі Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин кандидата технічних наук Пачева Віктора Петровича На розгляд експерта були поставлені наступні питання:

1. Яке найменування та призначення товару - шини 18.00*25 UNIVGROUPE?

2. Чи відповідають маркувальні дані дійсним товарним характеристикам?

3. Чи відповідає якість шин вимогам стандартів України?

4. Які дефекти має конкретний товар? Чи є ці дефекти істотними? Чи можлива експлуатація товару за наявності виявлених дефектів?

5. Причини виникнення дефектів та їх природа?

6. Яким характеристикам відповідає товар згідно з українським класифікатором товарів зовнішньоекономічної діяльності?

Від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз неодноразово надходили клопотання про надання об'єктів дослідження - шин 18.00*25 UNIVGROUPE, в кількості 4 одиниць, для попереднього огляду експертами на території Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2014 зобов'язано Публічне акціонерне товариство "Янцівський гранітний кар'єр" доставити об'єкти дослідження, а саме шини 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць на територію Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин (м. Дніпропетровськ, вул. Кротова, 16).Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 04.08.2014 зобов'язано позивача доставити об'єкти дослідження, а саме шини 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць на територію Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин (м. Дніпропетровськ, вул. Кротова, 16).

Позивач вимоги ухвали господарського суду Дніпропетровської області 04.08.2014 не виконав, об'єкти дослідження, а саме шини 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць на територію Державного науково-дослідного інституту великогабаритних шин не доставив.

05.05.2015 від Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз повернулась справа № 904/5701/13 разом із повідомленням від 27.04.2015, в якому зазначено про неможливість надання висновку експертизи, оскільки клопотання експертів про надання об'єктів дослідження, а саме шин 18.00*25 UNIVGROUPE в кількості 4 одиниць не задоволено, комісією експертів не надається можливим проведення дослідження.

Відповідно частини 2 статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

З одного боку відповідно до ч.6 ст. 269 Господарського кодексу України відповідач повинен доводити якість товару. З іншого боку, відповідач не має можливості це зробити, оскільки в порушення вимог п. 6.2 договору позивач шини на сервісну базу не передав, і на сьогоднішній день вони знаходяться у позивача. Оскільки товар (шини) знаходиться у позивача, а він ухиляється (не надає) їх на дослідження судовим експертам, встановити причини того, чому шини стали непридатними для експлуатації (виробничий брак, або неправильна експлуатація, монтаж) не виявляється можливим.

Статтею 33 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, позивач не довів ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог.

Враховуючи викладене, господарський суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача суми у розмірі 47 000,00 грн.

Також, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача вартості за проведення ДП „Центр по сертифікації шин та гумо-технічних виробів "СЕПРОшинаГТВ" технічної експертизи у розмірі 5 640,00 грн., оскільки проведення цієї експертизи було волевиявленням позивача. При цьому з відповідачем питання проведення цього дослідження не погоджувалось, договором його проведення не передбачено. До складу судових витрат ці витрати не входять.

Стосовно судових витрат суд зазначає наступне.

Статтею 44 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається при відмові в позові на позивача.

Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката у розмірі 5 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 12, 33, 34, 43, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 02.06.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова