ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. Справа № 922/4822/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Істоміна О.А., суддя Білецька А.М., суддя Гребенюк Н.В.

при секретарі Полубояриній Н.В.

за участю представників:

позивача - Станішевський І.С. дов. № 14-125 від 13.05.2014 року

відповідача - Закаблуков А.СВ. дов. № 268 від 05.10.2015 року

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ (вх. №2888 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.04.15 у справі № 922/4822/13

за позовом ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ

до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території"

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23.04.2015 у справі № 922/4822/13 (суддя Лаврова Л.С.) заяву Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочку виконання рішення господарського суду Харківської області від 9.04.2015 р. у справі № 922/4822/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (м. Харків) задоволено частково. Відстрочено виконання рішення господарського суду Харківської області від 11.11.2014 р. у справі № 922/4822/13 за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (м. Київ) до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (м. Харків), на шість місяців до 23.10.2015 року.

Позивач звернувся до господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу господарського суду Харківської області від 23.04.2015 у справі № 922/4822/13, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить оскаржувану ухвалу скасувати, в задоволенні заяви Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" про відстрочку виконання рішення відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач заперечує посилання боржника на важкий фінансовий стан, оскільки вважає, що дана обставина не є винятковою в розумінні ст. 121 Господарського процесуального кодексу України, за наявності якої можливе надання розстрочки виконання рішення. Позивач посилається на наявність інфляційних процесів, що має негативні наслідки для ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Як зазначає скаржник, господарський суд, розглядаючи заяву боржника про надання відстрочки, прийняв до уваги доводи лише однієї сторони, а саме, не встановивши при цьому матеріальний інтерес та майновий стан стягувача, що є порушенням принципів змагальності та рівності сторін перед законом і судом. Позивач посилається на звіт про фінансові результати та баланс за 2013 рік, відповідно до яких чистий збиток стягувача на кінець 2013 року склав 12 521 324 тис. грн., та звіт про фінансові результати та баланс стягувача за 9 місяців 2014 року, відповідно до яких чистий збиток стягувача на початок жовтня 2014 року склав 62 474 671 тис. грн., що свідчить про збитковість підприємства позивача. Позивач вважає, що відповідачем не надано доказів, якими підтверджується наявність тих виключних обставин, які є підставою для відстрочки виконання рішення згідно ст. 121 ГПК України

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти доводів скаржника. Просить оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача - без задоволення. Боржник зазначає про те, що про строчка платежів виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами себевартості енергоносіїв, у зв'язку з веденням в дію порядку примусового перерозподілу грошей, які направляються до ПАТ НАК "Нафтогаз України" та не передбачають погашення існуючого боргу. Також, відповідач посилається на висновки судово-економічної експертизи № 128 від 15.10.2014, яка була проведена по даній справі, та якими встановлено, що відповідач знаходиться у кризовому становище, його фінансова стійкість є дуже низькою та він близький до банкрутства. Крім того, надана до суду першої інстанції остання звітність свідчить про той факт, що збитки за 2014 рік складають 138446 тис. грн. Таким чином, як зазначає відповідач, фактично ситуація з моменту проведення судової економічної експертизи до моменту звернення відповідача до суду з заявою про відстрочення рішення суду не змінилась, тому як субвенції відповідачу не були надані у повному обсязі необхідному для погашення заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представників сторін та повторно розглянувши справу в порядку ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду встановила наступне.

У листопаді 2013 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач, ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "НАК "Нафтогаз України") звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Харківського обласного комунального підприємства "Дирекція розвитку інфраструктури території" (надалі - відповідач, ХОКП "ДРІТ"), в якому просив суд стягнути з відповідача основного боргу в розмірі 18521698,39 грн., три відсотки річних у розмірі 401694,43 грн., пеню у розмірі 1370932,08 грн. та 7 % штрафу у розмірі 1296518,89 грн., а також витрат зі сплати судового збору.

11.11.2014 року Господарським судом Харківської області по справі № 922/4822/13 було винесено рішення на підставі якого було стягнуто на користь позивача заборгованість у сумі 18521698,39 грн., пеня у розмірі 137093,21 грн., штраф у розмірі 129651,89 грн., 3 % річних у розмірі 401694,43 грн., а також судовий збір у розмірі 68820,00 грн. Надано відстрочку виконання рішення суду до 15.04.2015 року.

27.01.2015 року постановою Харківського апеляційного господарського суду рішення суду першої інстанції залишено без змін. 26.03.2015 року постановою Вищого господарського суду України рішення суду першої інстанції та постанову апеляційної інстанції залишено без змін.

09.04.2015 року Харківське обласне комунальне підприємство "Дирекція розвитку інфраструктури території" звернулось до Господарського суду Харківської області з заявою у відповідності до ст. 121 ГПК України про відстрочку виконання рішення суду, мотивуючу заяву важким фінансовим становищем, а також низкою виключних обставин, що роблять неможливим виконання рішення одночасно.

Приймаючи оскаржувану ухвалу та вирішуючи питання щодо надання відстрочки виконання рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується факт наявності обставин які ускладнюють виконання рішення суду по даній справі у зв'язку з чим наявні всі підстави для застосування приписів ст. 121 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Статтею 121 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що при наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згадана стаття не обмежує відповідне право господарського суду певним строком, воно може бути реалізоване у будь-який час після набрання рішенням законної сили і до його фактичного повного виконання, в межах строку пред'явлення наказу до виконання. Також, не обмежується право заявника на повторне звернення з відповідною заявою, якщо вона вже розглядалася судом.

Відповідно до п.7.1.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України №9 від 17.10.2012 року "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Пленум Вищого господарського суду України в п. 7.2 постанови "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2010 року №9 розтлумачив приписи ст. 121 Господарського процесуального кодексу України та вказав, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, а тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 43 Господарського процесуального кодексу України і за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його, має право відстрочення виконання рішення. Тобто, до заяви мають бути додані докази, які підтверджують обставини, викладені в заяві щодо неможливості чи утруднення виконання рішення.

Обґрунтовуючи неможливість виконання рішення суду у даній справі, заявник посилається на скрутний фінансовий стан, збитковість, обмеженість матеріальних ресурсів, які позбавляють підприємство можливості погашення існуючої заборгованості у повному обсязі.

ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" вказує на той факт, що з моменту надання останньої відстрочки (11.11.2014 р.) відповідачу у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 29.01.2014 р. № 30 субвенції з Державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах, яка виникла через невідповідність тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення для населення, надійшли гроші у розмірі 69670219,73 грн., які за вказівкою Департаменту житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури були направленні: у першу чергу на погашення різниці в тарифах по договорам укладеним між ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", як безпосередньому постачальнику природного газу, за отриманий імпортований природний газ для потреб у виробництві теплової енергії, за послуги з водопостачання та водовідведення, що безпосередньо надавалися населенню, релігійним організаціям та національним творчим спілкам і їх регіональним осередникам; у другу чергу на погашення заборгованості перед Дочірньою компанією "Газ України" НАК "Нафтогаз України" та Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що виникла раніше ніж заборгованість по справі № 922/4822/13. Виходячи з цього, відповідач не в змозі самостійно проводити будь-які перерахування на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України", до того ж у нього відсутні на це грошові кошти. Єдиним джерелом на підставі якого відповідач може на цей час погасити заборгованість та нарахування зроблені на заборгованість є отримання з Державного бюджету України заборгованості з різниці в тарифах, яка виникла через невідповідність тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення. Однак, грошові кошти (субвенції), що отримувало ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" починаючи з 2012 року з Державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах, використовувались у першу чергу на погашення заборгованості, що виникла перед газопостачальними постачальниками за отриманий природний газ, що використовувався для потреб населення. Але враховуючи той факт, що у 2012 році з Державного бюджету України була перерахована на погашення різниці в тарифах тільки половина необхідного обсягу субвенцій, а у 2013 році ні яких субвенцій на погашення різниці в тарифах по Харківській області не було перераховано, - то на початок 2014 року виникла значна заборгованість з різниці в тарифах перед комунальними підприємствами Харківської області, у тому числі ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території".

Відповідач звертає увагу на здороження природного газу для виробництва теплової енергії, яке відбувається з початку 2015 року, у свою чергу змінення тарифів на теплопостачання, пов'язаних з здороженням природного газу, відбудиться тільки починаючи з квітня 2015 року. Збільшення тарифів на комунальні послуги до рівня економічно обґрунтованих тарифів, на думку відповідача, є дуже позитивних сигналом, що повинен у подальшому зменшити заборгованість ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" перед кредиторами, головним з яких є ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Крім того, відповідач вказувє на той факт, що він є єдиним учасником серед підприємств теплопостачання України інвестиційного проекту, на підставі якого були надані кошти міжнародної фінансової допомоги для встановлення обладнання з виготовлення паливних брикетів та котлів для їх опалення і забезпечення тепловою енергією об'єктів комунальної власності, виходячи з цього за міжнародні гроші (фактично для підприємства безкоштовна у якості експерименту) на підприємстві встановлюється обладнання японської фірми ТОВ "Азука Грін Інвестмент Україна" на суму у розмірі 12 мільйонів ЄВРО упродовж двох років, починаючи з 2014 року, що у подальшому дасть значну економію споживання газу.

Підсумовуючи усе вказане, відповідач зазначив, що на цей час знаходиться у тяжкому фінансовому стані, який виник із за несвоєчасного перерахування субвенцій з Державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці в тарифах, яка виникла у ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" через невідповідність тарифів на послуги з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, а також внаслідок значної заборгованості населення за спожиті послуги,

Зважаючи на таку складну ситуацію відповідача просив суд розглянути питання про надання відстрочки виконання рішення суду, тому як примусове стягнення цього боргу може привести до негативних наслідків, а саме: збільшення заборгованості за рахунок виконавчого збору; не змозі ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" виконувати зобов'язання перед працівниками по заробітної платі та перед бюджетами різних рівнів по податкам та зборам; не можливості підтримувати технологічний процес по наданню якісних послуг з теплопостачання, водопостачання та водовідведення, що в кінцевому результаті викликає соціальну напруженість серед споживачів, яких обслуговує ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території"; звертанню інвестиційного проекту, на підставі якого надається обладнання за кошти міжнародної фінансової допомоги. Зазначив, що ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" є важливим та значимим підприємством Харківської області, тому як надає послуги з теплопостачання, водопостачання споживачам більшої частини Харківської області, населення цієї частини складає більше одного млн. осіб.

Положеннями ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Вказані докази повинні містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини.

Так, колегія суддів при вирішенні заяви про надання відстрочки виконання рішення суду враховує викладені відповідачем фактичні обставини по справі:

- відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів в теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг, тому постачає теплову енергію по вартості нижчої її собівартості

- на підприємстві склалась дуже складна економічна ситуація, яка виникла у зв'язку зі збитковістю послуг з теплопостачання. До моменту прийняття нових тарифів у 2014 року тарифи на теплопостачання покривали лише на 55 % витрат на їх виробництво, станом на кінець 2014 року 87 % витрат на їх виробництво;

- однією з причин тяжкого економічного стану відповідача є дефіцит коштів, пов'язаний з хронічними неплатежами, в основному, з боку населення за спожиті послуги. Борги населення за комунальні послуги у відповідності до інформації про нарахування, надходження та заборгованість за теплову енергію по ХОКП "ДРІТ" досягли по теплопостачанню суму у розмірі 33625701,20 грн., крім того суд погоджується з тим фактом, що заборгованість населення перед відповідачем виникла по деяким підставам, що не залежать від волі відповідача, зокрема суд бере до уваги, що норми діючих на цей час законів (мається на увазі ч. 7 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження") захищають споживачів (фізичних осіб) від примусового стягнення, у тому числі від стягнення заборгованості за комунальні послуги, однак не передбачають у даному випадку компенсації надавачам комунальних послуг, що веде до прямих збитків комунальних підприємств, до яких відноситься відповідач;

- крім населення, несвоєчасно розраховуються з відповідачем бюджетні установи (організації), які заборгували суму у розмірі 15693349,95 тис. грн., що також не залежать від волі відповідача, а з причин несвоєчасного фінансування цих установ з місцевого та державного бюджетів;

- субвенції, які надаються державою, не мають постійного чинного правового механізму з компенсації витрат з різниці в тарифах на теплову енергію, тому виплата такої компенсації та строки виплати у повній мірі залежать від своєчасного внесення законодавчим органом таких витрат до Закону України "Про державний бюджет на кожний рік"; від фінансування в даному бюджетному році у повному обсязі цих витрат згідно з витратами, передбаченими Закону України "Про державний бюджет"; від строку виконання виконавчими органами влади обов'язків по перерахуванню закладених витрат бюджету у вигляді субвенцій до отримувачів;

- обсяг заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію склав суму у розмірі 106734,34 тис. грн., яка складається з не доплаченої державою суми у розмірі 16389,14 тис. грн. за надані послуги населенню та 90345,20 тис.грн. за надані послуги бюджетним організаціям, але обсяг заборгованості до цього часу не узгоджений Територіальною комісією Харківської області з погашення заборгованості підприємств паливно-енергетичного комплексу через те, що постанова КМУ від 29.01.2014 р. № 30, якою був затверджений порядок та умови надання субвенції тільки на 2014 р. уже не чинна, а на 2015 р. є тільки проект постанови КМУ про затвердження порядку надання субвенції;

- тяжкий фінансовий стан відповідача підтверджує надана фінансова звітність (баланс та звіт про фінансові результати за 2014 рік) - фінансові показники відповідача в деяких випадках не змінились, а в більшості погіршилися з причин недостачі оборотних грошових коштів, тобто висновок про тяжкий фінансовий стан з моменту його підтвердження висновком судово-економічної експертизи №128 від 15.10.2014 р. не змінився в бік покращення, що також підтверджує інша фінансова звітність, що вже була у справі;

- не можливість самостійного погашення боргу відповідачем перед позивачем без отримання належних відповідачу субвенцій з Державного бюджету підтверджує Департамент житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Харківської обласної державної адміністрації у листі 03-08/178 від 1.04.2015 р.;

- своєчасне звернення відповідача до національної комісії регулювання ринку комунальних послуг для затвердження економічно обґрунтованих тарифів та затвердження національною комісією регулювання ринку комунальних послуг тарифів значно менших від тих, що обґрунтовано просив відповідач прийняти.

Окремо суд приймає до уваги той факт, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу" (з наступними змінами та доповненнями) постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг регулюється порядок перерозподілу коштів отриманих ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" без згоди на це відповідача. Залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг незначний.

До того ж суд розуміє той факт, що відповідачу потрібні гроші на виплату заробітної плати робітникам та на підтримання технологічного процесу виробництва теплової енергії, несвоєчасне отримання оплати від населенням за спожиті комунальні послуги, крім того примусове стягнення не дасть очікуваного результату, тобто виконання рішення суду, тому як примусове стягнення не можливе на гроші, що поступають на спеціальні рахунки відкриті у установах банків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 18.06.2014 р. "Про затвердження Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу", а ті гроші, що залишаються у підприємства настільки мізерні, що примусове стягнення за рахунок цих грошей буде відбуватися тривалий час та може зруйнувати господарську діяльність відповідача, витрати на відновлення якої будуть набагато більшими від отриманих позивачем грошей.

Також, колегія суддів приймає до уваги висновки судово-економічної експертизи № 128 від 15.10.2014, яка була проведена по даній справі, та якими встановлено, що відповідач знаходиться у кризовому становище, його фінансова стійкість є дуже низькою та він близький до банкрутства. Крім того, надана до суду першої інстанції остання звітність свідчить про той факт, що збитки за 2014 рік складають 138446 тис. грн. До того ж, фактично ситуація з моменту проведення судової економічної експертизи до моменту звернення відповідача до суду з заявою про відстрочення рішення суду не змінилась, тому як субвенції відповідачу не були надані у повному обсязі необхідному для погашення заборгованості.

Таким чином, суд враховує той факт, що прострочка платежів відповідача об'єктивно виникла не з його вини, а внаслідок неузгодженості в сфері виділення бюджетних коштів та не покриття тарифами собівартості енергоносіїв, у зв'язку з введенням в дію порядку примусового перерозподілу грошей, які направляються до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та не передбачають погашення існуючого боргу та нарахувань на суму боргу перед ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Крім того у разі отримання заборгованості з різниці у тарифах з Державного бюджету України упродовж 2015 року підприємство зможе повністю розрахуватися з позивачем та погасити заборгованість.

Крім того, суд вважає, що наданням відстрочки виконання рішення враховуються інтереси позивача, тому як примусове стягнення з відповідача суми боргу за цією справою не приведе до належного виконання рішення суду, а тільки погіршить становище відповідача, що може привести до його банкрутства та зупинення усього технологічного процесу виробництва комунальних послуг (теплопостачання, водопостачання та водовідведення), який у подальшому не можливо буде відновити.

Надавши правову оцінку вказаним заявником обставинам та наданим на їх підтвердження доказам, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду вважає, що відповідач належним чином обґрунтував, що на даний час є неспроможним виконати рішення суду разовим платежем, а дотримання принципу обов'язкового виконання судового рішення не повинно призводити до припинення фінансування першочергових зобов'язань боржника за відсутності реальної можливості виконати судовий акт неминуче і одночасно. Отже, одночасне стягнення з відповідача грошових коштів в сумі 21 590 843,79 грн., з урахуванням збитковості ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території", фактично є неможливим та на даний час матиме негативний вплив, що призведе до катастрофічних наслідків для підприємства.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 року, розстрочка виконання рішення має базуватися на принципах співрозмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Таким чином, відстрочка виконання судового рішення дозволить акумулювати необхідні фінансові кошти для повного його виконання, а тому наявні виняткові обставини для відстрочки виконання рішення суду.

Слід зазначити, що Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи утруднюють його виконання, у зв'язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 43 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що господарський суд надав належну оцінку викладеним боржником обставинам, що унеможливлюють негайне виконання прийнятого по справі рішення, а також документальним доказам на їх підтвердження, та навів належне обґрунтування підстав для задоволення заяви боржника стосовно розстрочки виконання рішення, прийнявши до уваги також доводи та докази ХОКП "Дирекція розвитку інфраструктури території" на підтвердження реальної перспективи погашення боржником заборгованості перед стягувачем впродовж 2015 року за рахунок отримання заборгованості з різниці у тарифах з Державного бюджету України упродовж 2015 року.

Доводи апелянта про те, що суд першої інстанції прийняв до уваги доводи лише однієї сторони і не врахував інтереси позивача, спростовуються аналізом суду обставин справи.

Колегія суддів зауважує, що відстрочка та розстрочка виконання рішення є правом суду. При цьому, в даному випадку надання відстрочки виконання рішення ґрунтується на обставинах справи, встановлених судом при дослідженні поданих сторонами доказів, а також, виходячи з принципу розумності та справедливості.

За таких обставин, позивач ані під час вирішення спору у господарському суді Харківської області, ані під час розгляду його апеляційної скарги не надав жодного документального доказу обґрунтованості та правомірності висловлених у своїй апеляційній скарзі тверджень. Тому, вказані вимоги позивача, що зазначені ним в апеляційній скарзі, не підлягають задоволенню, а наведені на їх підтвердження доводи не можуть бути прийнятими до уваги колегією суддів в якості підстав для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 23.04.15 у справі № 922/4822/13.

На підставі викладеного та керуючись статтями статями 32-34, 43, 99, 101, пунктом 1 статтею 103, статтею 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів ,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "НАК "Нафтогаз України", м. Київ залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Харківської області від 23.04.15 у справі № 922/4822/13 залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом 20-ти днів.

Повний текст постанови складено та підписано 02 червня 2015 року

Головуючий суддя Істоміна О.А.

Суддя Білецька А.М.

Суддя Гребенюк Н. В.