РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/27808/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Ресурсна Компанія»

До Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод гумових та латексних виробів»

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопластгума»

Про стягнення 574 313,63 грн.

Суддя Мельник В.І.

Представники:

від позивача Кушкова Н.М., довіреність № б/н від 20.01.2015

від відповідача Брагінський П.О., довіреність № б/н від 02.02.2015

від третьої особи не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша Ресурсна Компанія» (далі - позивач) подав на розгляд господарського суду міста Києва позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод гумових та латексних виробів» (далі - відповідач) про стягнення 574 313,63 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем не виконуються умови договору № 48/11 від 13.05.2011р.

Ухвалою суду від 15.12.2014р. порушено провадження у справі № 910/27808/14 та призначено розгляд на 02.02.2015 р.

30.01.2015р. відповідач подав через канцелярію суду документи по справі, а 02.02.2015р. клопотання про відкладення розгляду справи.

02.02.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд задовольнив клопотання відповідача та відклав розгляд справи на 02.03.2015р.

02.03.2015р. відповідач подав через канцелярію суду письмові пояснення по справі та клопотання про зупинення провадження у справі.

02.03.2015р. представник відповідача підтримав подане клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки вважає, що відповідач затягує розгляд справи та зловживає своїми процесуальними правами. Наголосив на тому, що питання дійсності договору про переведення боргу від 25.10.2012р. вже було предметом розгляду господарського суду Вінницької області у справі № 902/150/14.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки на момент судового розгляду постанова № 902/150/14 Апеляційного господарського суду Вінницької області набрала законної сили, а договір від 05.02.2013р. про переведення боргу визнано дійсним та легітимним.

Суд відклав розгляд справи на 27.03.2015р.

27.03.2015р. представник відповідача подав через канцелярію суду клопотання про колегіальний розгляд справи, клопотання про витребування додаткових документів по справі, письмові пояснення по справі, клопотання про залучення до участі у справі третьої особи на боці відповідача без самостійних вимог - ТОВ «Автопластгум».

27.03.2015р. представник відповідача підтримав подане клопотання про колегіальний розгляд справи.

Представник позивача у судовому засіданні заперечив проти колегіального розгляду справи.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про колегіальний розгляд справи.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення по суті спору.

Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, надав пояснення по суті спору, підтримав подані клопотання про витребування додаткових документів по справі та про залучення до участі у справі третьої особи, оскільки прийняте рішення може вплинути на права та інтереси ТОВ «Автопластгум».

Суд задовольнив клопотання відповідача про залучення до участі у справі третьої особи на боці відповідача та про витребування документів по справі, у зв'язку з чим відклав розгляд справи на 06.04.2015р.

06.04.2015р. відповідач подав через канцелярію суду подав клопотання про призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі.

06.04.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі.

Представник відповідача підтримав подане клопотання про призначення судової експертизи.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився.

Суд відклав розгляд справи на 24.04.2015р., у зв'язку з відсутністю представника третьої особи, розгляд клопотання про призначення судової експертизи теж відклав до наступного судового засідання.

21.04.2015р. позивач подав через канцелярію суду документи по справі.

24.04.2015р. представник позивача у судовому засіданні надав пояснення по справі, підтримав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Представник відповідача проти позову та клопотання про призначення судової експертизи заперечив у повному обсязі.

Суд відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи та відклав розгляд справи на 18.05.2015р.

18.05.2015р. представник позивача у судовому засіданні підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечив у повному обсязі.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про причини своєї відсутності суд не повідомив.

Суд вирішив задовольнити позовні вимоги позивача повному обсязі.

Згідно ст.87 Господарського процесуального кодексу України повне рішення та ухвали надсилаються сторонам, прокурору, третім особам, які брали участь в судовому процесі, але не були присутні у судовому засіданні, рекомендованим листом з повідомленням про вручення не пізніше трьох днів з дня їх прийняття або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо у суді.

Розглянувши подані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Перша Ресурсна Компанія» - Постачальником (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Київський завод гумових та латексних виробів» - Покупцем (відповідач), 13 травня 2011 року був укладений договір на постачання хімічної сировини № 48/11 (далі - договір).

Згідно п. 6.1 договору, покупець проводить оплату за продукцію шляхом передоплати грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. Продукція поступала до Покупця чотирма партіями: 03.10.2011 року на суму 375 750 грн. - повністю оплачена; 01.11.2011 року на суму - 563 625 грн. - оплачена частково, заборгованість - 23 925 грн.; 10.01.2012 року на суму - 359 100 грн, - не була оплачена; 09.02.2012 року на суму 39 990 грн. - не була оплачена. Строки оплати по не сплаченим сумам були 31.10.2011 року; 09.01.2012 року та 08.02.2012 року.

З метою врегулювання заборгованості, позивачем було направлено претензію в письмовому вигляді (вих. № 37/12 від 03.03.2012р.) на адресу відповідача, в якому останнього повідомлено про наявну заборгованість у розмірі 448 025,00 грн. внаслідок невиконання грошового зобов'язання, та просив погасити її протягом 14 календарних днів, після чого відопвідачем було частково погашено заборгованість у розмірі 65 000,00 грн.

В подальшому 25.10.2012 року між ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів» та ТОВ «Автопластгума» (третя особа) укладено договір про переведення боргу, згідно з яким третя особа зобов'язалась виконати обов'язки відповідача перед позивачем на умовах договору № 48/11 віл 13 травня 2011 року на купівлю-продаж хімічної сировини.

На дату складання Договору про переведення боргу заборгованість відповідача перед позивачем становила 423 015 грн. Сума заборгованості підтверджена Актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2012 р. - 12.10.2012 р. та листом ТОВ «Перша Ресурсна Компанія» до Комерційного директора Гірченка В.М. від 23.10.2012р. № 169/12. В цьому ж листі ТОВ «Перша Ресурсна Компанія» висловила згоду на заміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу).

В результаті укладення вказаного договору, третя особа замінила відповідача у його зобов'язанні по сплаті вартості поставленого позивачем товару.

Внаслідок неналежного виконання новим боржником ТОВ «Автопластма» зобов'язань передбачених договором № 48/11 від 13.05.2011 р., спонукало TOB «Перша Ресурсна Компанія» звернутись до господарського суду Вінницької області з позовом про стягнення суми боргу з нарахованими штрафними санкціями.

В процесі розгляду справи господарським судом Вінницької області, представником ТОВ «Автопластгума» зазначено, що між ТОВ «Автопластгума» та ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів» укладено угоду від 05.02.2013 р., якою було розірвано Договір про переведення боргу від 25.10.2012 р., внаслідок невиконання ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів» взятих на себе зобов'язань за договором про перевезення боргу.

Відповідно до п. 1 Угоди про розірвання договору про переведення боргу 25.10.2012р. визначено, що у зв'язку з неможливістю ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів» виконати свої зобов'язання за Договором від 25.10.2012 р., ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів» та ТОВ «Автопластгума» прийшли до згоди про розірвати Договір про переведення боргу від 25.10.2012 р.

Згідно п. 2 Угоди про розірвання договору про переведення борг від 25.10.2012р. передбачено, що з моменту вступу в дію цієї Угоди сторони не вважають себе пов'язаними будь-якими правами і зобов'язаннями, що виникли з Договору про переведення боргу від 25.10.2012р., а зобов'язання сторін припиняються з моменту набрання чинності вказаної Угоди.

Після розгляду справи № 902/150/14, господарський суд Вінницької області дослідивши всі наявні докази прийняв рішення господарського суду Вінницької області від 26.03.2014р. та ухвалу від 11.11.2014 р. про відмову у перегляді рішення за нововиявленими обставинами, в якій зазначив про те, що фактичним боржником (відповідачем) за договором про купівлю-продаж № 48/11 від 13.05.2011р. є ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів».

Пунктом 7.2 договору № 48/11 від 13.05.2011р. визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання обов'язків по договору винна сторона сплачує пеню у розмірі 0,3% від суми невиконання обов'язків за кожен день прострочення платежу

На підставі викладеного позивач і звернувся до господарського суду міста Києва з позовом, в якому просив стягнути з ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів» 505 502,93 грн. боргу, з яких 423 015,00 грн. - основного боргу, 82 487,93 грн. - інфляційних втрат, 32 056,60 грн. - пені, 36 754,10 грн. - 3% річних та судовий збір у розмірі 11 486,27 грн.

Згідно з п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526, 530, 629, 655 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до договору; покупець зобов'язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму; одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Укладений між сторонами договір за своєю юридичною природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно пунктів 1 та 2 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором. Аналогічні положення містяться і в статті 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання.

Одностороння відмова від зобов'язання в силу ст. 525 ЦК України не допускається.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений (п.2 ст. 625 ЦК України).

Приписами ст. 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Якщо зобов'язання виконано не належним чином, то воно не припиняється, а навпаки на сторону, яка допустила неналежне виконання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі і передбачені ст. 625 ЦК України.

Представник відповідача категорично заперечував проти позовних вимог позивача, посилаючись на укладення договору про переведення боргу між відповідачем та третьою особою та недійсність угоди про розірвання договору про переведення боргу від 25.10.2012р., внаслідок чого вважає, що борг має сплачувати саме ТОВ «Автопластгума».

Суд не погодився з такими запереченнями відповідача, беручи до уваги рішення господарського суду Вінницької області від 26.03.2014р. та ухвалу господарського суду Вінницької області від 11.11.2014 р., в якій зазначено про те, що фактичним боржником (відповідачем) за договором про купівлю-продаж № 48/11 від 13.05.2011р. є ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів».

Згідно статті 35 Господарського процесуального кодексу України, факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

Оскільки обов'язковою умовою преюдиціальності фактів, що містяться в рішенні господарського суду, є суб'єктний склад спору, а в справі № 902/150/14 брали участь ті самі сторони, що й у даній справі, суд приходить до висновку, що факти, встановлені рішенням та ухвалою господарського суду Вінницької області від 26.03.2014р. та від 11.11.2014р. у справі № 902/150/14 не підлягають доказуванню, зокрема щодо того, що фактичним боржником (відповідачем) за договором про купівлю-продаж № 48/11 від 13.05.2011р. є ТОВ «Київський завод гумових та латексних виробів».

Щодо заперечень відповідача які стосуються недійсності додаткової угоди від 05.02.2013р. про розірвання договору про переведення боргу від 25.10.2012р., внаслідок того, що відповідач таку угоду не укладав, то відповідачем не надано суду обгрунтованих письмових доказів недійсності такої угоди, в тому числі і рішення суду, в якому встановлено такий факт або факт підробки такої угоди.

Враховуючи викладене та беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено факт неналежного виконання з боку відповідача свого зобов'язання стосовно сплати вартості поставленого позивачем товару.

Виходячи із положень зазначених норм, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Беручи до уваги все вищенаведене, суд дійшов висновку про правомірність заявлених позовних вимог до відповідача про стягнення з останнього розміру заборгованості, з урахуванням нарахованих штрафних санкцій.

Відповідно до ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за витрати, пов'язані з розглядом справи, при задоволенні позову покладаються на відповідача, у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 173, 193, ГК України, ст.ст. 22, 33, 49, 75, 81-1, 82-85 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київський завод гумових та латексних виробів» (03022, м.Київ, вул. Амурська 6; 04071 м.Київ, вул. Воздвиженська 58, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Ресурсна Компанія» (09114 Київська область, м. Біла Церква, вул. Леваневського 95, ) 423 015 (чотириста двадцять три тисячі п'ятнадцять) грн. - основного боргу, 82 487 (вісімдесят дві тисячі чотириста вісімдесят сім) грн. 93 коп. - інфляційних втрат, 32 056 (тридцять дві тисячі п'ятдесят шість) грн. 60 коп. - пені, 36 754 (тридцять шість тисяч сімсот п'ятдесят чотири) грн. 10 коп. - 3% річних та судовий збір у розмірі 11 486 (одинадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) грн.

Видати наказ відповідно до ст. 116 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

(Повний текст рішення підписано 27.05.2015р. )

Суддя В.І.Мельник