ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 916/4891/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого Мацюри П.Ф.

суддів Лисенко В.А., Ліпчанської Н.В.

при секретарі судового засідання Молодові В.С.

за участю представників сторін:

від позивача - Угненко І.А., за довіреністю;

від відповідача - Заклада Ю.Г., за довіреністю;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова

на рішення господарського суду Одеської області від 20 лютого 2015 року

по справі № 916/4891/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"

до Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова

про стягнення заборгованості 140 939,38 грн.,-

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал", м. Одеса, звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова, м. Одеса, про стягнення заборгованості в розмірі 140939,38 гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на договір на послуги водопостачання та водовідведення (бюджет) № 214/2 від 19.02.2002 року, акт № 6446 від 10.09.2014 року, яким встановлено відсутність лічильника, протокол засідання технічної комісії № 37 від 18.09.2014 року. Позивач зазначає, що за безоблікове водокористування у відповідача виникла заборгованість в розмірі 140939,38 гривень, про існування якої його повідомлено листом № 9204 від 24.09.2014 року.

В ході розгляду справи в господарському суді першої інстанції позивачем було заявлене клопотання про залучення до матеріалів справи копії договору №97/14в від 28.03.2014 р., яким в 2014 році здійснювалося водопостачання об'єктів відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 20 лютого 2015 року у справі №916/4891/14 (суддя Волков Р.В.) позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" задоволено. Стягнуто з Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" заборгованість в розмірі 140939,38 гривень та судові витрати в розмірі 2818,79 гривень.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" до Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова про стягнення заборгованості в розмірі 140939,38 гривень обґрунтовані, підтверджені належними доказами та наявними матеріалами справи. Окрім того господарський суд першої інстанції зазначив, що всі наведені відповідачем у відзиві посилання на неправомірність нарахування позивачем заборгованості спростовуються матеріалами справи, а наведені позивачем докази у встановленому законом порядку відповідачем не спростовані

Відповідач із рішенням суду першої інстанції не згодний, в апеляційній скарзі просить його скасувати, та прийняте нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог, з посиланням при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не повне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи. За твердженнями скаржника місцевим господарським судом застосовано положення договору від 19.02.2002 р. №214/2, який на час спірних правовідносин не був чинним. На думку скаржника господарським судом першої інстанції не було надано оцінки тому факту, що примірник акту ввід 10.09.2014 р. №6446 був сфальсифікований, а саме містить дописку «d води 80 мм метал» в порівнянні з другим примірником цього ж акту, який був переданий позивачем відповідачу.

Від представника позивача до господарського суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова та письмові пояснення по справ. Позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. На думку позивача, відсутність письмового договору щодо надання послуг водопостачання та водовідведення у оскаржуваному періоді не може бути підставою для звільнення відповідача від встановленого законом обов'язку оплати послуг, якщо він фактично користувався ними. За твердженнями Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" технічні умови не встановлюють певний діаметр труби вводу, вони мають лише рекомендаційний характер щодо такого діаметру та надають право для приєднання до системи централізованого водопостачання та водовідведення, а також їх виконання є обов'язковим при розробці проекту об'єкту будівництва.

Представник позивача в судовому засіданні господарського суду апеляційної інстанції надав пояснення в яких заперечує проти апеляційної скарги відповідача, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні господарського суду апеляційної інстанції підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити та скасувати оскаржуване рішення, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог .

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача, з огляду на наступне.

Матеріали справи свідчать про те, що 28.03.2014 року позивачем та відповідачем було підписано договір про закупівлю послуг за державні кошти №97/14в.

Пунктом 11.1 договору № 97/14в від 28.03.2014 року передбачено, що сторони у своїх правовідносинах зобов'язуються керуватися діючими нормативними актами, зокрема, "Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", затвердженими наказом Мінжитлокомунгоспу від 27.06.2008 року № 190, "Правилами приймання стічних вод підприємств, установ та організацій в систему каналізації м. Одеси", затвердженими рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №632 від 14.06.2007 р., "Правилами технічної експлуатації систем водопостачання і водовідведення", затвердженими наказом Держжитлокомунгоспу України від 05.07.1995 р. №30, Законами України "Про житлово-комунальні послуги" та "Про здійснення державних закупівель", існуючими ДСТУ, технічними умовами та іншим нормативними актами, прийнятими в установленому законом порядку.

Згідно до п.1.1 "Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України", що затверджені Наказом Мінжитлокомунгоспу 27.06.2008 року № 190, зазначені правила визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Правила № 190 є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб -підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

10.09.2014 року позивачем проведено обстеження системи водопостачання та водовідведення гуртожитку № 2, який належить ОНАЗ ім. О.С. Попова, за адресою: м. Одеса, вул. Старопортофранківська, 71а, за результатами якого було складено акт від 10.09.2014 року № 6446 (а.с.12), яким встановлено відсутність лічильника у зв'язку з передачею його на державну повірку строком до 15 діб відповідно до акту демонтажу від 24.07.2014 року № 8059 (а.с.13).

Згідно до п.п. 6.1.3. договору № 97/14в від 28.03.2014 року споживач зобов'язується утримувати в належному технічному справному стані водо-каналізаційні мережі, прилади і пристрої, устаткування і спорудження, що знаходяться у нього на балансі. Здійснювати державну повірку приладів обліку води та строків в термін встановлений УКРСПОЖИВСТАНДАРТОМ УКРАЇНИ згідно з вимогами Закону «Про метрологію та метрологічну діяльність», уповноваженим представником в Одеському регіоні.

Проте відповідач не провів повірку, що призвело до порушення п. 5.14 Правил №190, згідно до яких усі засоби обліку в обумовлені законодавством строком підлягають періодичній повірці. Задовільні результати повірки підтверджуються свідоцтвом про повірку або записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційної документації. Засоби обліку опломбовуються з нанесенням відбитка повірочного тавра в місцях, що передбачені експлуатаційною документацією. У випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п 3.3. цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

У зв'язку з вищенаведеним 18.09.2014 року відбулось засідання технічної комісії, оформлене протоколом № 37 (виписка а.с.10), на якому вирішено, що за несвоєчасне встановлення водолічника після проведення робіт за його державною повіркою, за порушення п. 5.14 Правил необхідно провести розрахунки за п.п. 3.3, 3.4 Правил.

Відповідно до п. п. 3.3, 3.4 Правил у разі, якщо споживач самостійно користується системами комунального водопостачання та водовідведення, таке водокористування вважається безобліковим. У разі безоблікового водокористування виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху води в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 годин за добу. Розрахунковий період при безобліковому водокористуванні встановлюється з дня початку такого користування.

Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

У даному випадку дата безоблікового водокористування починається через 30 днів з моменту складання акту демонтажу від 24.07.2014 року, як це передбачено п. 5.14 Правил, де у випадку тривалості повірки понад місяць об'єм води визначається відповідно до п 3.3 цих Правил до дня установки повіреного засобу обліку.

На підставі вищевикладеного позивачем розраховано заборгованість згідно до п.п. 3.3, 3.4 Правил на суму 140939,38 гривень, про яку повідомлено відповідача листом від 24.09.2014 року № 9204, що підтверджується надписом про передачу керівництву та підписом чергової Малеєвої Г.І. від 25.09.2014 року (а.с.11).

Проте, заборгованість відповідачем не погашена.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а відповідно до ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Згідно до п. 3.2 Правил № 190 водопостачання вважається безобліковим, якщо споживач самовільно приєднався до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення або самовільно користувався ними.

Згідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 цієї статті встановлено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього ж Кодексу.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ст. 610, ч.2 ст. 615 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Апеляційний господарський суд приходить до висновку, що наведені відповідачем в апеляційній скарзі посилання на неправомірність нарахування позивачем заборгованості спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 32, 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Скаржником в супереч зазначеним нормам законодавства не було надано доказів, які б спростовували позовні вимоги та свідчили про належне виконання скаржником своїх обов'язків.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова, та скасування оскаржуваного рішення місцевого господарського суду.

При апеляційному перегляді справи сторони узгодили умови мирової угоди які будуть використанні при виконанні рішення, оскільки апеляційний суд не вправі затверджувати мирову угоду, а сторони за обоюдною згодою це можуть.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 20 лютого 2015 року у справі №916/4891/14 залишити без змін, а апеляційну скаргу Одеської національної академії зв'язку ім. О.С. Попова - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Головуючий суддя: Мацюра П.Ф.

Судді: Лисенко В.А.

Ліпчанська Н.В.