КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2015 р. Справа№ 910/131/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Федорчука Р.В.

суддів: Лобаня О.І.

Майданевича А.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Кононова Ю.В. (довіреність від 12.11.2014 б/н);

від відповідача: не з'явилися,

розглядає апеляційну скаргу

приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства «ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА»

на рішення господарського суду міста Києва від 24.02.2015

у справі № 910/131/15-г (Сівакова В.В.)

за позовом приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства

«ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА»

до товариства з обмеженою відповідальністю «ЮЖТЕХСТРОЙ»

про стягнення 41154,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 24.02.2015 у справі № 910/131/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач подав до Київського апеляційного господарського суду скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 24.02.2015 у справі № 910/131/15-г та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 у справі № 910/131/15-г прийнято апеляційну скаргу позивача до провадження та призначено її до розгляду за участю уповноважених представників сторін на 06 травня 2015 року.

Судове засідання проводилося в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 06 травня 2015 року представником позивача надано колегії суддів апеляційної інстанції усні пояснення, згідно з якими підтримав доводи, викладені в скарзі, та просив апеляційну скаргу задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Відповідач про наявність поважних причин неявки його представника колегію суддів не повідомив.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач повідомлений про дату, час та місце судового засідання належним чином, а отже наявні підстави щодо можливості розгляду справи за відсутності його представника.

Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 16 листопада 2011 року між ТОВ «ЮЖТЕХСТРОЙ», як генпідрядником, та приватним спеціалізованим монтажно-налагоджувальним підприємством «ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА», як субпідрядником, укладено договір субпідряду № 534 (далі - Договір), за умовами якого генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує відповідно до кошторисної документації та умов договору реконструкцію котельної Бориславської ЦРБ в складі будівництва центральної районної лікарні в м. Берислав (1 етап).

Як вбачається з п. 3.1 Договору договірна ціна робіт визначена на основі кошторису, що є невід'ємною частиною Договору і складає 41 154 грн., в т.ч. ПДВ 20%.

З пункту 4.2 Договору вбачається, що приймання виконаних робіт здійснюється шляхом підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (форми КБ-2В та КБ-3).

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 ст. 837 ЦК України встановлено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і вразі допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Як свідчать матеріали справи, позивач на підставі Договору виконав, а відповідач прийняв роботи загальною вартістю 41 154,00 грн. Наведена обставина підтверджується, як вірно встановив суд першої інстанції, підписаними сторонами Договору і скріпленими відбитками їх печаток актом приймання виконаних будівельних робіт № 1/517/30 від 23.12.2011 р. за грудень 2011 року та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3) № 1/517/30 від 23.12.2011 р. Колегія суддів відзначає, що акт виконаних будівельних робіт підписаний з боку відповідача без жодних заперечень і зауважень.

Спір між сторонами даної справи виник у зв'язку з порушенням відповідачем його грошового зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт на суму 41 154,00 грн.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла до наступних висновків.

Згідно з ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

З аналізу наведеної норми вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов'язок підрядника виконати певну роботу відповідає обов'язку замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Пунктом 4.2 Договору встановлено, що розрахунки за виконані роботи будуть здійснюватися поетапно, шляхом перерахування фінансових коштів на розрахунковий рахунок субпідрядника, після підписання акту приймання-передачі виконаних робіт (форми КБ-2В та КБ-3) не пізніше трьох банківських днів з моменту оплати даних робіт замовником робіт (Бериславською районною державною адміністрацією) генпідряднику.

Згідно з. ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Так, сторони у договорі погодили, що строк виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати виконаних позивачем робіт залежить від оплати зазначених робіт замовником.

Подією є явище, яке виникає незалежно від волі сторін.

З огляду на наведене вище, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що положення договору щодо оплати виконаних робіт за умови надходження коштів від замовника не є подією, яка має неминуче настати, оскільки, укладаючи договір з такою умовою сторони припускали і розраховували саме на належне виконання свого обов'язку замовником, який не є стороною договору, та здійснення ним оплати підрядних робіт, однак така подія взагалі може не настати, оскільки її настання залежить від суб'єктивної поведінки замовника та його вольових дій, а відтак не носить неминучого характеру.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що конкретного строку виконання відповідачем зобов'язання щодо оплати виконаних робіт умови Договору не містять, а тому, відповідно до положень ст. 530 ЦК України, позивач має право вимагати його виконання у будь-який час шляхом пред'явлення вимоги.

При цьому, положеннями п. 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» встановлено, що оскільки згаданою статтею 530 ЦК України не визначена форма пред'явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо.

Подання ж кредитором позовної заяви, адресованої господарському суду (а не боржнику) і надіслання останньому як відповідачеві копії такої заяви є складовими судової процедури, а не цивільних правовідносин, і відповідні дії не можуть розглядатися як вимога у розумінні зазначеної норми ЦК України.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував факт звернення до відповідача з вимогою оплатити виконані за Договором роботи.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк виконання відповідачем обов'язку щодо оплати виконаних позивачем робіт не настав, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 41 154,00 грн.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення господарського суду міста Києва від 24.02.2015 р. у справі № 910/131/15-г відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню. У зв'язку з цим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судовою колегією встановлено відсутність належних доказів щодо обставин, передбачених ст. 104 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджували б наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

В той же час, доводи скаржника зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими судом першої інстанції обставинами, та переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду справи.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 99, 101, 103-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного спеціалізованого монтажно-налагоджувального підприємства «ГАЗКОТЛОСПЕЦМОНТАЖНАЛАДКА» на рішення господарського суду міста Києва від 24.02.2015 у справі № 910/131/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 24.02.2015 у справі № 910/131/15-г залишити без змін.

3. Справу № 910/131/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

4. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Р.В. Федорчук

Судді О.І. Лобань

А.Г. Майданевич