ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.15р. Справа № 904/3237/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХІМФОРМАЦІЯ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ТІП-5"

про стягнення 43 391,13 грн. за договором поставки

Суддя Юзіков С.Г.

Представники:

Позивача - Гулеватий В.А., довіреність №692 від 29.05.15р.

Відповідача - не з'явився (про час і місце засідання суду сповіщений належно)

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить стягнути з Відповідача 43 391,13 грн. за договором поставки, з яких: 34 676,40 грн. - основного боргу, 5 413,45 грн. - пені, 694,24 грн. - 3 % річних, 2 607,04 грн. - збитків від інфляції, мотивуючи порушенням Відповідачем договірних зобов'язань у частині оплати.

Розгляд справи відкладався.

Відповідач явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив, відзив на позов, документи витребувані судом чи докази відсутності боргу на час розгляду справи господарському суду не надав. Відповідач повідомлений належним чином про слухання справи, про що свідчать наявні у матеріалах справи рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 49 8, 49 0.

Стаття 22 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки явка у судове засідання представників сторін - це право, а не обов'язок, справа може розглядатись без їх участі, якщо нез'явлення цих представників не перешкоджає вирішенню спору.

Справа, згідно зі ст. 75 ГПК України, розглядається за наявними у ній матеріалами.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника Позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

29.07.14р. сторонами укладено Договір поставки товарів №29/07/14-1(далі Договір), за п. 1.1 якого, Позивач передає у власність Відповідача товар, а Відповідач зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах даного Договору.

Згідно з п. 3.3 Договору, датою поставки є дата його передачі Продавцем Покупцю.

Відповідно до п. 5.1 Договору Покупцем здійснюється оплата товару шляхом перерахунку коштів на розрахунковий рахунок Продавця за реквізитами, вказаними в п.13, не пізніше чим через 45 (календарних) днів з моменту отримання товару.

Пунктом 8.7 Договору сторони обумовили, що у випадку недотримання терміну оплати партії Товару, вказаного в п. 5.1, Покупець зобов'язується виплатити Продавцеві пеню у розмірі 0,1 % від суми заборгованості за кожен день користування ним грошовими коштами, які належать до сплати Продавцеві, але не більше подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, що діяла у період, за який сплачується пеня. За прострочення виконання грошового зобов'язання Покупець несе відповідальність у випадку сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 3% річних від простроченої суми. Максимальний термін нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань - один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

На виконання умов Договору Позивачем передано у власність Відповідача товар на загальну суму 94 676,40 грн., що підтверджується видатковою накладною №РН-0000299 від 30.07.14р. та довіреністю №297 від 30.07.14р.

Відповідач частково оплатив поставлений товар:

- платіжне доручення №235 від 18 серпня 2014 року на суму 30 000,00 грн.;

- платіжне доручення №514 від 17 жовтня 2014 року на суму 10 000,00 грн.;

- платіжне доручення №538 від 23 жовтня 2014 року на суму 5 000,00 грн.;

- платіжне доручення №590 від 31 жовтня 2014 року на суму 5 000,00 грн.;

- платіжне доручення №619 від 07 листопада 2014 року на суму 5 000,00 грн.;

- платіжне доручення №665 від 14 листопада 2014 року на суму 5 000,00 грн.

Таким чином, у Відповідача утворився борг у сумі 34 676,40 грн.

На прострочений борг Відповідача 34 676,40 грн., за період з 13.09.14р. по 25.02.15р. Позивачем нарахована пеня - 5 413,45 грн., збитки від інфляції - 2 607,04 грн. та 3 % річних - 694,24 грн.

Наведені обставини стали причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містить ст. 712 ЦК України.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач не надав суду доказів відсутності боргу чи контррозрахунку стягуваної суми.

Перевіривши розрахунки Позивача, господарським судом встановлено, що розрахунок збитків від інфляції проведено всупереч порядку, викладеному в листі Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ", щодо періодів нарахування, оскільки розрахунки проведено не за місяці прострочення, а за дні прострочення, однак розрахунок збитків від інфляції з простроченої суми, у порядку викладеному в Рекомендаціях Верховного Суду України, проведений судом, не виходить за межі розрахунків Позивача, тому суд визнає їх обґрунтованими, інші розрахунки Позивача суд також визнає обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Згідно зі ст. 49 ГПК України господарські витрати у справі слід покласти на Відповідача.

Керуючись ст. 33, 34, 44, 49, 75, 82-84, 115-117 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІС ТІП-5" (49000, м.Дніпропетровськ, вул. Прикордонна, 44, оф. 15; код 355 578 61) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРХІМФОРМАЦІЯ" (02095, м.Київ, вул. Княжий Затон, 21, оф. 550; код 344 136 17) 34 676,40 грн. - основного боргу, 5 413,45 грн. - пені, 694,24 грн. - 3 % річних, 2 607,04 грн. - збитків від інфляції, 1 827,00 грн. - судового збору.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання його повного тексту.

Суддя С.Г. Юзіков

Рішення підписане__________________