ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 922/2109/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

при секретарі судового засідання Гаврильєву О.В.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", м. Київ
до Приватного підприємства "Агрофірма "Довжанська", с. Довжанське
про стягнення 2303273,60 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Кожихова А.Ю., дов. № 93/15 від 23.03.2015 року

відповідача - не з*явився

ВСТАНОВИВ:

Розглядається позовна вимога про стягнення з відповідача 2136996,25 грн. заборгованості за кредитом, 152897,67 грн. заборгованості по процентам та 13379,68 грн. пені за кредитним договором №010/01-04-1/1004 від 28 березня 2013 року.

Повідомленням господарського суду Харківської області від 26 травня 2015 року у зв*язку з відпусткою судді Хотенець П.В. сторони були повідомлені про перенесення судового засіданні по справі № 922/2109/15, призначеного ухвалою суду від 14 травня 2015 року з 26 травня 2015 року на 02 червня 2015 року на 12 годин 10 хвилин.

Враховуючи, що заяв та клопотань представниками сторін не заявлено, суд починає розгляд справи по суті.

Представник позивача у судовому засіданні підтримує заявлені позовні вимоги і просить їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з*явився, витребувані ухвалою суду документи не надав.

Суд зазначає, що неодноразово відповідач повідомлявся, мав можливість дізнатись про слухання справи через офіційний сайт "http://hr.arbitr.gov.ua/", де була викладена інформація про розгляд справи з зазначенням сторін, датою та часом слухання та предметом спору. Зазначені докази підтверджуючі таке повідомлення знаходяться в матеріалах справи.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення повноважного представника позивача, судом встановлено наступне.

28 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" (позивачем, кредитором) та Приватним підприємством "Агрофірма "Довжанська" (відповідачем, позичальником) було укладено Генеральний договір на здійснення кредитних операцій №01/42-0-1/871 (Генеральний договір) про надання відповідачу кредитних коштів в порядку і на умовах, визначених в Генеральному договорі та кредитних договорах, укпадених в його рамках.

28 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Приватним підприємством "Агрофірма "Довжанська" було укладено додаткову угоду №1 до Генерального договору, за умовами якої сторони домовилися пункт 1.3. статті 1 "Предмет Генерального договору" та статтю 3 "Проценти та комісії" викласти в новій редакції.

28 листопада 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Приватним підприємством "Агрофірма "Довжанська" було укладено додаткову угоду № 2 до Генерального договору, за умовами якої сторони домовилися, пункт 1.3. статті 1 "Предмет Генерального договору" та пункт 9.1. статті 9 "Особливі умови (ковенанти)" викласти в новій редакції.

17 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Приватним підприємством "Агрофірма "Довжанська" було укладено додаткову угоду № 3 до Генерального договору, за умовами якої сторони домовилися внести зміни до статті 1 "Предмет Генерального договору" та статті 5 "Забезпечення виконання зобов'язань".

В рамках Генерального договору між Публічним акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та Приватним підприємством "Агрофірма "Довжанська" було укладено кредитний договір №010/01-04-1/1004 від 28 березня 2013 "Корпоративний Агро Кредит Відновлювальна Кредитна Лінія" (зі змінами), за умовами якого, позивач відкрив відповідачу кредитні лінію з лімітом кредитування 2200000,00 грн. строком до 22 березня 2014 року під 20,5 % річних, для фінансування витрат, пов'язаних з поточною діяльністю.

Додатковою угодою № 1 від 17 квітня 2014 року до кредитного договору №010/01-04-1/1004 внесені зміни: встановлено, що плата за користування кредитом розраховується на основі фіксованої процентної ставки у розмірі 21% річних, а також встановлено 17 березня 2015 року останнім днем строку дії ліміту кредитної операції.

Відповідно до пункту 2. кредитного договору №010/01-04-1/1004, на взаємовідносини сторін за договором поширюються положення Генерального договору та Умов. Сторони зобов'язуються дотримуватися умов Генерального договору та Умов проведення кредитних операцій, зокрема, тих положень Умов, що регламентують умови надання кредитів.

Згідно пункту 6.1 Генерального договору, позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання за цим Генеральним договором та кредитними договорами (в тому числі здійснити погашення основної заборгованості, сплатити проценти, комісії, пеню, штрафи та інші платежі) в порядку, визначеному цим Генеральним договором та кредитними договорами не пізніше останнього дня строку дії ліміту.

Відповідно до пункту 14.3. Генерального договору за кожен календарний день прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим Генеральним договором та договорами позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла за час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу. Розрахунок пені здійснюється починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання включно. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання.

Матеріали справи свідчать про те, що позивачем свої зобов'язання за кредитним договором №010/01-04-1/1004 виконано в повному обсязі, що підтверджується випискою щодо надання кредитних коштів згідно Кредитного договору.

Відповідач, в порушення умов укладеного договору №010/01-04-1/1004, починаючи з травня 2014 року не сплачує заборгованість за кредитним договором, з січня 2015 року не сплачує за процентами.

Станом на 13 лютого 2015 року заборгованість Приватного підприємства "Агрофірма "Довжанська" перед позивачем за кредитним договором №010/01-04-1/1004 від 28 березня 2013 року складає 2303273,60 грн., в тому числі: 2136996,25 грн. - заборгованість за кредитом; 152897,67 грн. - заборгованість за процентами та 13379,68 грн. - розрахована пеня.

Згідно статті 1 Господарського кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених ГПК України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до статті 173 Господарського кодексу України та статті 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно частини 7 статті 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, частиною 2 статті 20 Господарського кодексу України, одним із способів захисту права є примусове виконання обов'язку в натурі (присудження до виконання обов'язку в натурі)

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статтей 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до пункту 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України, передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно частини 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до статей 55 Конституції України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 32 Господарського процесуального кодексу України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у разі задоволення позовних вимог, покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 6, 8, 124, 129 Конституції України, статтями 15, 525, 526, 530, 553-559, 610, 612, 625, 629, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 173, 174, 179 Господарського кодексу України, статтями 1, 4, 4-3, 12, 22, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Агрофірма "Довжанська" (94865, Луганська область, Свердловський район, селище Довжанське, вул. Нова, буд. 7, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" (юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 9, поштова адреса: 61166, м. Харків, вул. Новгородська, 11, поточний рахунок 2 в ГУ НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 321024, код ЄДРПОУ 14305,25 грн. заборгованості за кредитом, 152897,67 грн. заборгованості по процентам, 13379,68 грн. пені за кредитним договором №010/01-04-1/1004 від 28 березня 2013 року та 46065,47 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя П.В. Хотенець