ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015 р. Справа№ 914/857/15

За позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний ринок», м. Львів;
до відповідача:Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, с. Липники, Пустомитівський р-н;
про:стягнення заборгованості за угодою НОМЕР_2 про надання в користування торгових місць від 01.11.2011р., зобов'язання звільнити об'єкт оренди
Суддя - Крупник Р.В. Секретар - Фартушок Н.Б.
Представники сторін:
від позивача: Магировський Ю.А. - представник (довіреність б/н від 18.03.2015р.);
від відповідача: не з'явився.

Представникам сторін роз'яснено права та обов'язки, передбачені ст.ст. 20, 22 ГПК України. Заяв про відвід судді та здійснення технічної фіксації судового засідання не надходило.

СУТЬ СПОРУ:

17.03.2015р. на розгляд господарського суду Львівської області поступила позовна заява ТОВ «Привокзальний ринок» (надалі - Позивач) до ФОП ОСОБА_1 (надалі - Віповідач) про стягнення заборгованості за угодою НОМЕР_2 про надання в користування торгових місць від 01.11.2011р., зобов'язання звільнити об'єкт оренди.

Ухвалою суду від 19.03.2015р. порушено провадження у справі, її розгляд призначено на 06.04.2015р. Розгляд справи відкладався на 27.04.2015р., 18.05.2015р., 28.05.2015р. та 05.06.2015р. з підстав, викладених у відповідних ухвалах суду.

Ухвалою суду від 18.05.2015р. строк розгляду справи було продовжено на 15 днів.

Представник позивача в судове засідання 05.06.2015р. з'явився, позовні вимоги підтримав, та подав заяву про уточнення позовних вимог.

Вказану заяву суд розцінює як заяву про зменшення розміру позовних вимог та приймає її до розгляду.

В судовому засіданні представник позивача зазначив, що між позивачем та відповідачем була укладена Угода НОМЕР_2 про надання в користування торгових місць, відповідно котрої позивач надав відповідачу в користування торгову площу: кіоск НОМЕР_3 площею 4,3 м2 на відкритій частині ринку для здійснення підприємницької діяльності. За користуванням вказаним кіоском відповідач зобов'язався сплачувати витрати на утримання торгової площі та витрати за спожиту електроенергію. Однак, своїх зобов'язання щодо оплати відповідач здійснював не в повному обсязі. Так, станом на день розгляду справи судом заборгованість відповідача з платежів на отримання торгової площі становить 936,73 грн., а заборгованість з відшкодування витрат за спожиту електроенергію - 1504,43 грн. Вказану заборгованість, з урахуванням пені, збитків внаслідок інфляції та трьох відсотків річних представник просить стягнути з відповідача. Крім цього, у зв'язку з неналежним виконанням умов договору, позивач скористався своїм правом на відмову від договору, про що повідомив відповідача. За умовами Угоди вона вважається розірваною через 5 днів з моменту отримання такого повідомлення відповідачем і останній зобов'язаний негайно звільнити торгове місце. Однак вказаного він не здійснив, а тому позивач просить зобов'язати відповідача звільнити торгове місце.

Представник відповідача в судове засідання 05.06.2015р. не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про нього.

У запереченнях на позовну заяву просить відмовити в позові повністю, оскільки позивач не наводить жодних істотних порушень умов договору. Крім цього, відповідно до укладеної між позивачем та відповідачем угоди, позивач брав на себе зобов'язання належним чином та в повному обсязі надавати відповідачу послуги по утриманню торгового місця. Проте вказаних обов'язків він не виконав. Так, ним несвоєчасно надавалися послуги по вивозу сміття, послуги з прибирання ринку та його охорони та послуги по забезпеченню електропостачання території ринку.

Заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2011р. між позивачем та відповідачем укладено Угоду НОМЕР_2 про надання в користування торгових місць (далі по тексту - Угода), відповідно до п.1 котрої позивач надає, а відповідач приймає в користування торгову площу: кіоск НОМЕР_3 площею 4,3 м2 на відкритій частині ринку для здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно до п.2 Угоди відповідач зобов'язався, зокрема, відшкодовувати позивачеві витрати на утримання торгової площі із розрахунку 129,58 грн. за 1 м2 (п.п.2.1) та витрати за спожиту електроенергію електрообладнанням (відшкодовуються щомісячно згідно виставленого позивачем рахунку. У випадку наявності приладів обліку електроенергії відповідач відшкодовує витрати за спожиту електроенергію згідно показів лічильника, а також реактивну електроенергію, пропорційно спожитому обсягу) (п.п.2.2).

Згідно п.4 Угоди сплату платежів відповідач проводить внесенням готівки в касу позивача або в безготівкову порядку щомісячно в термін до 5-го числа.

На виконання умов Угоди позивач передав, а відповідач прийняв нежитлове приміщення - кіоск НОМЕР_3, площею 4,3м2, що не заперечувалося представником відповідача в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, зокрема квитанціями про оплату за утримання торгової площі.

Згідно п.18 Угоди дана Угода може бути розірвана, зокрема, в односторонньому порядку з ініціативи позивача із письмовим повідомленням відповідача за 5 днів у випадку невиконання відповідачем зобов'язань, чи при несплаті (неповній оплаті) або несвоєчасній сплаті платежів, передбачених цією Угодою.

Відповідно п. 19 та п. 20 Угоди термін дії Угоди встановлюється з дати її укладення по 30.02.2012р. включно, по закінченню терміну дії і при відсутності заперечень у жодної зі сторін дана Угода продовжується.

Як зазначається позивачем, у зв'язку з відсутність будь-яких заперечень жодної із сторін, строк дії Угоди поновлювався на новий термін.

01.01.2012р. між позивачем та відповідачем укладено Додаток до Угоди, згідно якого сторони погодили збільшити розмір плати за утримання торгової площі до 148,46 грн. за 1 кв.м.

01.05.2014р. між позивачем та відповідачем знову укладено Додаток до Угоди, згідно якого сторони погоди встановити витрати на утримання торгової площі із розрахунку 142,47 грн. за 1 кв.м. Загальна сума платежу по угоді (без урахування оплати витрат за спожиту електроенергію, в т.ч. реактивну) становить 612,62 грн./міс.

Як зазначає позивач, відповідач свої обов'язки за договором щодо сплати витрат на утримання торгової площі та за спожиту електроенергію виконав неналежним чином. Так, за період з серпня 2014р. по лютий 2015р. позивач недоплатив витрат на утримання торгової площі у розмірі 936,78 грн. Водночас заборгованість відповідача з оплати витрат за спожиту електроенергію за період березень - липень 2014 року становить 1504,43 грн.

Протягом розгляду справи відповідачем належних доказів сплати вказаної заборгованості суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з наявністю заборгованості, позивач, керуючись п.18 Угоди, направив відповідачу Повідомлення №27 від 10.03.2015р. про розірвання Угоди НОМЕР_2 від 01.11.2011р. Як вбачається з відмітки на вказаному повідомленні, відповідач його отримав 11.03.2015р. наручно. Крім цього факт отримання відповідачем вказаного повідомлення визнано його представником в поясненнях від 18.05.2015р.

Встановивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Згідно ст.11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно ст.174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав з відповідачем Угоду про надання в користування торгової площі у відповідності до Правил торгівлі на ринках, затверджених Наказом Міністерство економіки та з питань європейської інтеграції України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Державного комітету стандартизації, метрології та сертифікації України від 26.02.2002р. №57/188/84/105 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 22.03.2002р. за №288/6576 (далі по тексту - Правила торгівлі на ринках). Ця угода містить усі істотні для договорів оренди (найму) умови.

Ст. 761 ЦК України передбачено право передання майна у найм власника речі або особи, якій належать майнові права, та особи, уповноваженої на укладення договору найму.

Відповідно до ч.1 ст. 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

За користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч.1 ст.762 ЦК України).

Положеннями ст.193 ГК України встановлено загальні умови виконання господарських зобов'язань: суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідно до п.4 Угоди відповідач здійснює сплату платежів (в котрі згідно п.2 цієї Угоди входять витрати на утримання торгової площі та витрати за спожиту електроенергію) щомісячно в термін до 5-го числа в безготівковому порядку або шляхом внесення готівки в касу позивача.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем прострочено сплату витрат на утримання торгової площі за період з серпня 2014р. по лютий 2015р. у розмірі 936,78 грн. та прострочено сплату витрат за спожиту електроенергію за період березень - липень 2014 року у розмірі 1504,43 грн. А тому вказані кошти підлягають до стягнення в судовому порядку. При цьому суд наголошує на тому, що факт понесення позивачем витрат на електроенергію підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що відповідно до укладеної між позивачем та відповідачем угоди, позивач брав на себе зобов'язання належним чином та в повному обсязі надавати відповідачу послуги по утриманню торгового місця. Проте вказаних обов'язків він не виконав. Так, ним несвоєчасно надавалися послуги по вивозу сміття, послуги з прибирання ринку та його охорони та послуги по забезпеченню електропостачання території ринку в період з 30.07.2014р. по 02.01.2015р.

З таким твердженням відповідача суд не погоджується з наступних причин.

Так, як вбачається з змісту Угоди НОМЕР_2 в ній не закріплено обов'язків позивача надавати послуги про котрі зазначає відповідач. Більше того, належних доказів, в розумінні ст.34 ГПК України, ненадання позивачем послуг по утриманню торгового місця представником відповідача не представлено.

З приводу відсутності електропостачання на торговому місці, то суд зазначає, що позивачем стягуються витрати на електропостачання за період коли електропостачання постачалося ПАТ «Львівобленерго». За період відсутності електропостачання позивач жодних витрат не стягує.

Твердження представника відповідача, що ненадання електроенергії перешкоджало належному використанню торгового місця спростовується матеріалами справи, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідачем за період відсутності електроенергії щомісячно сплачувалися (не в повному обсязі) витрати на отримання торгового місця. Вказане підтверджує факт використання відповідачем торгового місця і необхідність здійснення повної його оплати.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Крім цього, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно пп. д) п.7 Угоди відповідач зобов'язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати передбачені цією Угодою платежі; у випадку несвоєчасної або неповної сплати платежів, передбачених цією Угодою, позивач вправі вимагати виплати відповідачем неустойки в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення.

З позовної заяви вбачається, що окрім стягнення витрат на утримання торгового місця та відшкодування електроенергії, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 6,69 грн., пеню в розмірі 69,20 грн. та втрати від інфляції у розмірі 42,55 грн. нарахованих внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань по сплаті щомісячних платежів, а також 3% річних в розмірі 37,46 грн., пеню в розмірі 308,23 грн. та втрати від інфляції у розмірі 270,34 грн. нарахованих внаслідок порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань по відшкодуванню витрат за спожиту електроенергію.

Здійснивши перерахунок пені, інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає, що вони розраховані вірно та підлягають стягненню з відповідача повністю.

Крім цього, як було зазначено вище, у зв'язку із невиконанням відповідачем взятих на себе обов'язків, позивач, листом №27 від 10.03.2015р. повідомив відповідача про розірвання Угоди з 16.03.2015р. Відповідач отримав цей лист 11.03.2015р., проте, торгове місце не звільнив.

Обов'язок відповідача у разі припинення угоди звільнити торгову площу, вказану в п. 1 Угоди, встановлено пп. к) п. 8 Угоди та ч.1 ст. 785 ЦК України

Згідно з ч. 2 ст. 782 ЦК України, у разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

З огляду на викладені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про зобов'язання відповідача звільнити торгове місце є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-3, 12, 33, 34, 43, 49, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Зменшені позовні вимоги задоволити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент. код: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Привокзальний» ринок (79018, м.Львів, вул. А.Горської, 2; ) 936,78 грн. витрат на утримання торгової площі, 1504,43 грн. витрат за спожиту електроенергію, 377,43 грн. пені, 44,15 грн. 3% річних, 312,89 грн. втрат від інфляції, 3045,00 грн. судового збору.

3. Зобов'язати фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідент. код: НОМЕР_1) звільнити нежитлове приміщення - кіоск НОМЕР_3, площею 4,3 кв.м. в будівлі під літерою «Е1-1», що знаходиться по АДРЕСА_2 та передати майно власнику - Товариству з обмеженою відповідальністю «Привокзальний» ринок (79018, м.Львів, вул. А.Горської, 2; ).

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст. 116 ГПК України.

5. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 85 ГПК України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені ст.ст. 91-93 ГПК України.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 09.06.2015 р.

Суддя Крупник Р.В.