ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа № 909/1413/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді М.І. Хабіб

суддів В.М.Гриців

О.В.Зварич

при секретарі судового засідання Мазепа Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі, вих. № 4162/06 від 19.03.2015

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2015

у справі № 909/1413/14

за позовом: Управління Пенсійного Фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області, м. Коломия Івано-Франківської області

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ», м. Коломия Івано-Франківської області

про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії у розмірі 11529 грн. 22 коп.

за участю представників :

від позивача - не з'явився ( повідомлений належним чином);

від відповідача -Дяків Д.І. -представник (довіреність в матеріалах справи)

Апеляційну скаргу прийнято до розгляду колегією суддів у складі: судді - доповідача М.І.Хабіб, суддів О.В.Зварич, Я.Ю. Юрченка.

Розпорядженням голови суду від 08.05.15 у склад колегії суддів замість судді Я.О.Юрченка введено суддю В.М. Гриців у зв'язку з перебуванням судді Я.О.Юрченка у відпустці.

При зміні складу колегії суддів розгляд справи розпочинався заново.

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області звернулося до Господарського суду Івано- Франківської області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» про стягнення надмірно виплаченої суми пенсії у розмірі 11529,22грн

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі довідки про особливий харакрер роботи або умови праці , небхідні для призначення пільгової пенсії, виданої 15.05.2003 ВАТ «Коломийський ДОЗ»( правонаступником якого є відповідач) працівнику Романчуку М.І, йому була призначена з 16.05.2003 пенсія за віком на пільгових умовах. З 04.12.2006 Романчуку М.І встанорвлена І -ша група інвалідності і з цього часу він отримав право на призначення пернсії по інвалідності. В березні 2013 року за результатами перевірки пенсійної справи виявилося, що пільгова довідка видана безпідставно, оскільки Списками 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, які дають право напризначення пенсії за віком на пільгових умовах, посада пресовщика 2 шк.р. в деревообробному цеху не передбачена . Таким чином позивач стверджує, що за період з 16.05.2003 по 03.12.2006 пенсія виплачувалася Романчуку М.І. безпідставно, переплата становить 11 529,22грн. Заявлену претензію відповідач відхилив.

Посилаючись на ст. 50 ЗУ « Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», ч.2 ст. 101 ЗУ « Про пенсійне забезчення», позивач просив задоволити позов.

Відповідач проти позову заперечив та подав 27.02.2015 суду першої інстанції заяву про застосування строку позовної давності.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2015 у справі № 909/1413/14 ( суддя Неверовська Л.М.) у задоволені позову відмовлено з тих підстав, що статтею 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлений спеціальний порядок повернення надміру сплаченої пенсії , а саме - повернення безпосередньо пенсіонером добровільно, на підставі рішення територіальних органів Пенсійного фонду, або в судовому порядку. На думку суду, саме в такому порядку позивач має захищати своє право і лише у випадку недосягнення своє мети вправі звернутися з позовом до ТДВ «Коломийський ДОЗ» про стягнення збитків, довівши їх спричинення наданням недостовірних відомостей. Оскільки позивач не довів реалізацію визначеного законом способу повернення надмірно виплаченої суми пенсії, суд дійшов висновку про відсутність порушеного права чи інтересу позивача та відмову в позові, відтак відсутність підстав для засотосування строків позовної давності.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку. Скаржник зазначає в апеляційній скарзі, що пенсіонер не погодився добровільно відшкодувати надмірно виплачену суму пенсії, також відсутні підстави для винесення територіальним органом Пенсійного фонду рішення про визнання надмірно виплаченої суми пенсії безнадійною заборгованістю. Посилаючись на ч.2 ст. 101 ЗУ « Про пенсійне забезчення» скаржник зазначає, що матеріалальну відповідальність за шкоду, заподіяну видачею недостовірної довідки, несе відповідач. Відтак просить рішення суду першої інстанції скасувати , прийняти нове , яким позов задоволити.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу ( вх.№ 01-04/2878/15 від 08.05.2015) заперечує проти доводів скаржника та стверджує, що згідно із ст. 50 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» шкода стягується з пенсіонера , а не із страхувальника. Вказує на те, що позивач не довів вини відповідача та вважає, що пенсія надміру виплачена з вини посадових осіб позивача, які халатно віднеслися до своїх обов'язків, не перевірили достовірності поданих для призначення пенсії документів.

Позивач (скаржник) явку повноважного представника в судове засідання 02.06.2015 не забезпечив, подав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Представник відповідача підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, Львівський апеляційний господарський суд встановив наступне.

ВАТ «Коломийський ДОЗ», правонаступником якого є відповідач, видав Романчуку М.І довідку № 39 від 15.05.2003 про особливий харакрер роботи або умови праці , небхідні для призначення пільгової пенсії, згідно з якою з 23.06.1972 по 30.11.1987 він працював в деревообробному виробництві в якості пресовщика, на шкідливій роботі, що передбачено списком 2, розділом ХХІІІ. На підставі названої довідки Романчуку М.І була призначена пенсія за віком на пільгових умовах. За період з листопада 2003року по грудень 2006 Романчуку Р.І. нараховано та виплачено 11 529,22грн пенсії. З 04.12.2006 Романчуку М.І , 1948року народження, встанорвлена І -ша група інвалідності безтерміново , що підтверджено витягом із акту огляду у МСЕК до довідки сер. МСЕ № 196875.

Як стверджує позивач, в березні 2013 року за результатами перевірки пенсійної справи виявилося, що пільгова довідка видана безпідставно, оскільки Списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16 січня 2003 р. N 36 ( далі - Список № 2), посада пресовщика 2 шк.р. в деревообробному цеху не передбачена.

Таким чином позивач стверджує, що з вини відповідача пенсія виплачувалася Романчуку М.І. безпідставно.

Дослідивши обставини справи, доводи скаржника, заслухавши пояснення представника відповідача, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав

Згідно із ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991р. №1788-ХІІ органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обгрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

В силу ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Визначена у вказаній нормі Цивільного Кодексу України відповідальність є деліктною і застосування такого виду відповідальності можливе лише при наявності певних, передбачених законом умов, а саме: наявність складу правопорушення, тобто - наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди - відповідача; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вини відповідача - заподіювача шкоди.

Матеріалами справи підтверджено, що на підставі підставі довідки про особливий харакрер роботи або умови праці, небхідні для призначення пільгової пенсії, виданої ВАТ «Коломийський ДОЗ»( правонаступником якого є відповідач), Романчуку М.І. була призначена в 2003році пенсія за віком на пільгових умовах, в той час як відповідно до Списку №2 робота пресовщика в деревообробному виробництві не належала до тих робіт чи умов праці, що дають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідач не заперечує факту неправомірності та безпідставності видачі ним довідки, не заперечує завданої позивачу шкоди, проте стверджує про вину працівників позивача, які не перевірили документів, поданих для призначення пенсії, а також стверджує, що шкода стягується з пенсіонера, а не із страхувальника.

Апеляційний суд вважає доводи відповідача необгрунтованими, оскільки позивачу завдана шкода внаслідок видачі відповідачем недостовірних документів, а не внаслідок зловживань з боку пенсіонера чи позивача.

Статтею 50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» надано право органам Пенсійного фонду, які надміру виплатили суми пенсії внаслідок, зокрема, подання страхувальником недостовірних даних, повернути їх в судовому порядку. При цьому згідно із ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за шкоду, заподіяну видачею недостовірних документів, матеріальну відповідальність несуть ті підприємства та організації, які їх видали.

З огляду на викладене колегія суддів погоджується з доводами скаржника та вважає помилковим висновком суду першої інстанції про недотримання позивачем спеціального порядку повернення надміру сплаченої пенсії та про відмову в позові.

Колегія суддів відхиляє заяву відповідача про застосування позовної давності з огляду на наступне.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у 3 роки ( ст. 257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Спеціальними витягами з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців (далі - ЄДР) підтверджено, що станом на момент призначення та виплати пенсії позивача -Управління Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської, ідент. код 37904176, не існувало, в ЄДР позивач не значився. Позивач зареєстрований в ЄДР 02.11.2011. Поряд з тим в ЄДР було зареєстроване 30.04.2002 Управління Пенсійного фонду України в Коломийському районі, ідент. код 20551021, яке на даний час виключене з ЄДР. З матеріалів справи вбачається, що пенсійна справа Романчука М.І була передана позивачу, після перевірки якої в березні 2013 року було виявлено недостовірність довідки та суму надмірно сплаченої пенсії.

Таким чином колегія суддів апеляційного суду вважає, що станом на момент призначення та виплати пенсії позивач не знав і не міг знати про недостовірну довідку та про безпідставне призначення і виплату пенсії. Про порушене право позивач дізнався в березні 2013року, а тому подана Управлінням Пенсійного фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі позовна заява є поданою в межах строку позовної давності та підлягає до задоволення.

Крім того колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позов заявлено до Товариства з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» , в той час як суд першої інстанції розглянув спір за позовом Управління Пенсійного Фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до відповідача - Відкритого акціонерного товариства «Коломийський деревообробний завод» та згідно з резолютивною частиною рішення відмовив у задоволенні позову Управління Пенсійного Фонду України в м. Коломиї та Коломийському районі Івано-Франківської області до Відкритого акціонерного товариства «Коломийський деревообробний завод».

Водночас, наявним в матеріалах справи Витягом з ЄДР , виданим станом 22.11.2014, підтверджено, що 31.05.2011 ВАТ «Коломийський ДОЗ», ідент. код 02500238, було припинене за рішенням засновників, про що до ЄДР внесено відповідний запис. Його правонаступником є Товариство з додатковою відповідальністю «Коломийський ДОЗ» , ідент. код 02500238.

Отже, суд першої інстанції розглянув спір та постановив рішення щодо неіснуючого відповідача, до якого позов не був пред'явлений.

Статтею 32 ГПК України встановлено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

В силу вимог ст.ст. 33,34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з ч.2 ст.101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Відповідно до ст. 104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що внаслідок неповного дослідження обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відтак рішення суду першої інстанції належить скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Згідно із ст. 5 ЗУ « Про судовий збір» Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору. На підставі ч.3 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на відповідача, шляхом його стягнення з відповідача в дохід Державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 91, 99, 101, 103, 104, 105 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу задоволити.

Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 27.02.2015 у справі №909/1413/14 скасувати, прийняти нове, яким позов задоволити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ", ідентифікаційний код 02500238, місцезнаходження: 78200, Івано-Франківська область, м.Коломия, вул. Василя Симоненка,2Б, на користь Управління Пенсійного фонду України в м.Коломиї та Коломийському районі, ідентифікаційний код 37904176, місцезнаходження: 78200, м. Коломия Івано-Франківської області, вул. Валова,47а -11529,22грн надміру виплаченої пенсії.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ", ідентифікаційний код 02500238, місцезнаходження: 78200, Івано-Франківська область, м.Коломия, вул. В.Симоненка,2Б в дохід Державного бюджету України 1827,00 грн. судового збору.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Коломийський ДОЗ",

ідентифікаційний код 02500238, місцезнаходження: 78200, Івано-Франківська область,

м.Коломия, вул. В. Симоненка,2Б в дохід Державного бюджету України 913,50 грн.

судового збору за розгляд апеляційної скарги.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в

касаційному порядку.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Постанова підписана 05.06.2015

Головуюча-суддя М.І. Хабіб

судді В.М.Гриців

О.В. Зварич