КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. Справа№ 910/25997/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зеленіна В.О.

суддів: Синиці О.Ф.

Рудченка С.Г.

при секретарі: Волуйко Т.В.

Представники сторін:

позивача:Дашкевич О.І., за довіреністю;

відповідача:Жигало О.С., за довіреністю;

розглянувши апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2015

у справі № 910/25997/14 (головуючий суддя: Підченко Ю.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГофроПак"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця"

про стягнення 110 112,45 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 16.01.2015 у справі №910/25997/14 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-західна залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГофроПак" основну заборгованість у розмірі 100 000 грн. 00 коп., пеню у розмірі 4 121 грн. 81 коп., 3% річних у розмірі 488 грн. 54 коп., інфляційні втрати у розмірі 2 567 грн. 26 коп. та судовий збір у розмірі 2 143 грн. 54 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно - Західна залізниця" звернулось з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просило скасувати рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2015 у справі №910/25997/14 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" по справі №910/25997/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Мартюк А.І. суддів: Зубець Л.П., Новікова М.М.

Розпорядженням секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015 № 910/25997/14 у справі № 910/25997/14 в зв'язку з перебуванням судді Новікова М.М. на лікарняному сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Мартюк А.І. суддів: Зубець Л.П., Самсін Р.І.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.02.2015р. колегією у зазначеному складі справу № 910/25997/14 прийнято до провадження та розгляд справи призначено на 23.03.2015р.

23.03.2015 в судовому засіданні оголошено перерву до 06.04.2015.

Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду від 06.04.2015 р., в зв'язку з перебуванням головуючого судді по справі Мартюк А.І. на лікарняному, призначено повторний авторозподіл справи № 910/25997/14.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" по справі №910/25997/14 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Зеленіна В.О. суддів: Шевченко Е.О., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2015 у справі №910/25997/14 прийнято до провадження. Розгляд справи призначено на 27.04.2015.

Розпорядженням Заступника Голови Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 № 910/25997/14 у справі № 910/25997/14 сформовано для розгляду апеляційної скарги колегію суддів у складі: головуючий суддя: Зеленін В.О., судді: Синиця О.Ф., Рудченко С.Г.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 колегією суддів у зазначеному складі апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно - Західна залізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2015 у справі №910/25997/14 прийнято до провадження.

27.04.2015 відповідач в судове засідання не з'явився, повноважного представника в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги належним чином відповідно до вимог ст. 64, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015 розгляд справи відкладено на 28.05.2015.

28.05.2015 представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і просив суд її задовольнити.

28.05.2015 представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив суд рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2015 у справі №910/25997/14 залишити без змін.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.

27.06.2014 р. між ТОВ "ГофроПак" (підрядник) та ДТГО "Південно-західна залізниця" (замовник) було укладено Договір №ПЗ/Л-141523/НЮ (надалі - договір), за умовами якого підрядник у відповідності з цим договором зобов'язується здійснити монтаж металевої огорожі (влаштування огородження клумб та лавок на вокзалі станції Вінниця). Замовник зобов'язується прийняти та оплатити роботу, виконану підрядником відповідно до договору і в разі виявлення допущених у роботі відступів від договору або інших недоліків заявити про них підряднику (п. 1.2 Договору).

За своєю правовою природою договір є договором підряду.

Відповідно до п. п. 1,2 ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

В п. 2.1 договору сторони погодили, що вартість робіт за цим договором визначається відповідно до договірної ціни (додаток №1), яка є невід'ємною частиною договору і складає 128 070,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 21 345,00 грн.

Термін виконання робіт по даному договору - 30 робочих днів з дня підписання договору обома сторонами (п. 3.1 договору). Закінчення робіт - це дата підписання актів приймання всіх виконаних робіт по договору (п. 3.2 договору).

Умовами п. 3.3 договору визначено, що термін виконання робіт може бути змінений за погодженням обох сторін, при виникненні обставин щодо неможливості проведення робіт.

Відповідно п.п. 4.1, 4.2 договору розрахунки за виконані роботи по даному договору здійснюються у безготівковій формі. Замовник здійснює оплату протягом 10 банківських днів з дня підписання актів приймання виконаних робіт.

Сторони визначили, що термін дії договору з моменту його підписання до 31.12.2014 р., але в будь-якому випадку, до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п. 1.1.11.2 договору).

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (форма №КБ-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3), що у вересні 2014 році позивачем на виконання умов договору, було виконано підрядні роботи (монтаж металевої огорожі (влаштування огородження клумб та лавок на вокзалі станції Вінниця)) на загальну суму 106 969,01 грн.

Однак, свої зобов'язання з оплати за виконані позивачем роботи відповідач здійснив частково на суму 6 969,01 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням №1169 від 29.10.2014 р. та банківською випискою з особового рахунку позивача, в зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 100 000,00 грн.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача з позовом у даній справі.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог відповідач визнає наявну у нього заборгованість на підставі договору №ПЗ/Л-141523/НЮ від 27.06.2014 проте, стверджує, що оскільки Державне територіально-галузеве об'єднання "Південно-західна залізниця" знаходиться у процедурі реорганізації, а тому відповідно до приписів ч. 8 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", то кредиторська заборгованість не може бути стягнута з відповідача в примусовому порядку.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги є такими, що спростовуються матеріалами справи, а тому не дають підстав для скасування прийнятого у справі судового рішення з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч. 4 ст. 202 Цивільного кодексу України).

Отже, двостороннім правочинами притаманна наявність взаємоузгодженого волевиявлення двох осіб, спрямованого на виникнення єдиного правового результату, покликаного забезпечити реалізацію обопільної чи самостійної мети кожної з цих осіб.

Згідно зі ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як передбачено ст. 6 Цивільного кодексу України, сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Оскільки між сторонами по справі склались господарські правовідносини, то за змістом ст.ст. 173, 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 Цивільного кодексу України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином.

Згідно зі ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Постановою №200 від 25.06.2014 р. Кабінетом Міністрів України прийнято рішення про утворення Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" де визначено, що до підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, на базі яких утворюється Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", також віднесено ДТГО "Південно-західна залізниця".

В той же час, колегія суддів відзначає, що у преамбулі Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" (на який посилається скаржник) визначено, що останній визначає правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 відсотків акцій якого належать державі, управління і розпорядження його майном та спрямований на забезпечення економічної безпеки і захисту інтересів держави.

Частиною 8 ст. 2 Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" передбачено, що під час утворення товариства, формування його статутного капіталу та припинення Державної адміністрації залізничного транспорту України і підприємств залізничного транспорту, у тому числі, під час відступлення права вимоги, переведення боргу, проведення реорганізації, не застосовуються положення законодавства щодо: необхідності одержання згоди кредиторів стосовно заміни боржника у зобов'язанні (переведення боргу), якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; права кредиторів вимагати у зв'язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов'язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків; неможливості завершення реорганізації до задоволення вимог, заявлених кредиторами; проведення аудиторської перевірки фінансової звітності підприємств залізничного транспорту; проведення екологічного аудиту підприємств залізничного транспорту.

Таким чином, відповідач стверджує про неможливість застосування до нього норм чинного законодавства стосовно права кредиторів вимагати у зв'язку з проведенням реорганізації забезпечення виконання зобов'язань, їх дострокового припинення або виконання та відшкодування збитків; неможливості завершення реорганізації до задоволення вимог, заявлених кредиторами.

Проте, з аналізу зазначеної норми випливає, що її положення не застосовуються до спірних правовідносин, так-як фактично вимоги позивача ґрунтуються на тому, що строк виконання ДТГО "Південно-західна залізниця" своїх зобов'язань за Договором №ПЗ/Л-141523/НЮ від 27.06.2014 р. настав і при цьому положеннями Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" ніяким чином не нівелюється обов'язок замовника виконувати свої договірні зобов'язання в строки, передбачені умовами укладеного між контрагентами договору.

Тому, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що саме наведені обставини і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним спором, тоді як вказаною відповідачем нормою визначено, що підставою виникнення кредиторських вимог, до яких не застосовуються приписи чинного законодавства, є саме реорганізація підприємства.

Статтею 843 Цивільного кодексу України визначено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Згідно з ст. 844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до п. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 1 ст. 530 передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

З аналізу викладених норм вбачається, що договір підряду є оплатним, і обов'язок підрядника виконати роботу відповідає обов'язку замовника цю роботу прийняти та оплатити.

Оскільки договір підряду є оплатним, то обов'язок відповідача за договором оплатити виконану роботу виникає згідно з положеннями Закону.

Оскільки наявні в матеріалах справи первинні документи містять всі обов'язкові реквізити, що фіксують факт виконання роботи та факт встановлення договірних відносин, а тому є всі підстави для покладення на відповідача обов'язку по проведенню розрахунків за виконану роботу, а часткова оплата скаржником за виконану роботу свідчить, про його схвалення договору та визнання заборгованості.

Отже, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості, визнаються судом обґрунтованими та такими, що правомірно були задоволені судом першої інстанції.

Крім того, позивачем було заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 121,81 грн., інфляційних втрат у розмірі 5 502,10 грн. та 3% річних у розмірі 488,54 грн.

Стаття 610 Цивільного кодексу України визначає, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як передбачено ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовані Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", положеннями якого встановлено, що за прострочку платежу, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін (ст. 1 Закону). Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В п. 6.2 договору сторони погодили, що при незабезпеченні замовником своєчасної оплати за фактично виконані роботи він сплачує підряднику пеню в розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день затримки платежу, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період заборгованості.

Таким чином в силу наведених положень законодавства, пеня може бути стягнута саме в разі, якщо таке передбачено договором (встановлено за згодою сторін).

Врахувавши зазначене, місцевим господарським судом обґрунтовано задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 121,81 грн.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та процентів річних не є штрафними санкціями, а є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначену позицію також підтримує і Верховний Суд України (постанова Верховного суду України від 23.01.2012р. у справі №37/64).

Врахувавши зазначене, місцевим господарським судом обґрунтовано задоволено вимогу позивача про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 488,54 грн.

З оскаржуваного рішення вбачається, що місцевий господарський суд здійснив власні перерахунки інфляційних втрат та дійшов висновку, що до стягнення підлягає 2567,26 грн.

Проаналізувавши власні перерахунки інфляційних втрат суду першої інстанції колегія суддів вважає їх обґрунтованими та правильними, а тому суд першої інстанції правомірно задовольнив вимоги позивача лише частково, а саме в розмірі 2567,26 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.

Суд відзначає, що в розумінні ст. 33, 36 Господарського процесуального кодексу України скаржник не надав ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції докази які б підтверджували його вимоги та заперечення.

При доведеності під час розгляду справи факту порушень відповідачем прав позивача відповідно до визначених позивачем підстав заявленого позову, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог є обґрунтованими.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2015 у справі №910/25997/14 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного територіально-галузевого об'єднання

„Південно - Західна залізниця" залишити без задоволення, а рішення господарського суду міста Києва від 16.01.2015 у справі №910/25997/14 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/25997/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя В.О. Зеленін

Судді О.Ф. Синиця

С.Г. Рудченко