РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015Справа №910/6114/15-г

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім"
доДержавного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні
відповідача Виробнича філія Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль"
провизнання додаткових угод до договору недійсними
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:не з'явився;
від відповідача:Луцюк С.С. - представник за довіреністю;
від третьої особи:Качан А.А. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" звернулось до господарського суду м. Києва з позовом до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" про визнання недійсними Додаткових угод: №1 від 09.09.2014 р. та №2 від 17.10.2014 р. до Договору про надання послуг №278 від 09.09.2014 р. (надалі - Договір).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач стверджує, що оспорюванні угоди є недійсними з моменту їх підписання, оскільки вони: не відповідають внутрішній волі позивача; не направлені на настання реального правового наслідку (відсутність отримання прибутку, внаслідок зменшення вартості послуг), який був обумовлений Договором; підписані під впливом тяжких обставин; суперечать оголошенню про результати проведення процедури закупівлі та суперечать повідомленню про акцепт пропозиції Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім". При цьому, як зазначає Товариство, Калуською ТЕЦ було повідомлено позивача, що у разі не підписання Додаткових угод, Договір буде розірвано.

Відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що в момент укладення спірних Додаткових угод до Договору сторонами були недодержані вимоги, які встановлені ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), тобто не доведено підстав, в силу яких оспорювані Додаткові угоди можуть бути визнані недійсними.

Третя особа проти задоволення позовних вимог також заперечила, оскільки, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім", на думку вказаного учасника судового процесу, є необґрунтованими та безпідставними.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/6114/15-г та призначено її до розгляду на 15.04.2015 р.

Враховуючи неявку представника позивача в судове засідання 15.04.2015 р., а також заявлене Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" клопотання про відкладення розгляду справи, ухвалою суду від 15.04.2015 р. відкладено розгляд справи на 13.05.2015 р.

Ухвалою суду від 13.05.2015 р. продовжено строк розгляду спору до 28.05.2015 р. та відкладено розгляд справи на 26.05.2015 р.

В судове засідання призначене на 26.05.2015 р. представник позивача не з'явився, хоча про дату та час його проведення повідомлений належним чином. При цьому, господарський суд виходить з наступного.

У пункті 3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" №18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК України), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони (іншого учасника судового процесу) про час і місце наступного судового засідання.

Таким чином, враховуючи присутність повноважного представника позивача у судовому засіданні 13.05.2015 р., що відображене в протоколі судового засідання від цієї дати, за висновками суду, вказаний учасник судового процесу був належним чином повідомлений про дату та час проведення наступного судового засідання, а саме 26.05.2015 р.

В ході проведення судового засідання 26.05.2015 р. представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечили, з підстав зазначених вище.

В судовому засіданні 26.05.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

09.09.2014 р. між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" (Виконавець) укладено Договір, відповідно до п. 1.1 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором Виконавець зобов'язується своїми силами і засобами за завданням Замовника протягом визначеного в договорі строку, надати за плату наступні послуги, а саме: перевезення вантажів залізничним транспортом (послуги з перевезення залізничним транспортом, одержання вагонів, цистерн) - послуги з перевезення вантажів залізничним транспортом в межах під'їзних залізничних колій від/до станції Калуш до/від ВФ "Калуська ТЕЦ" (послуги), а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити надані послуги.

У розділі 5 та 6 Договору контрагенти визначили вартість послуг та порядок їх сплати.

Так, п. 5.1 Договору передбачає, що вартість фактично наданих послуг Виконавцем становить:

а) за організацію подачі та забирання вагонів - 5,76 грн. та 1 т/кВ з ПДВ;

б) за організацію маневрової роботи - 700 грн. з ПДВ за 1 годину роботи локомотива.

Відповідно до п. 6.1 Договору підписаний сторонами акт приймання-передачі наданих послуг є підставою для проведення оплати вартості наданих послуг згідно даного договору, окрім плати за користування вагонами, що проводиться по номерному способу.

Оплата вартості обумовлених цим договором послуг проводиться Замовником на поточний рахунок Виконавця, зазначений у розд. 13 цього договору, протягом 10 робочих днів з дати підписання сторонами акта приймання-передачі наданих послуг. До двостороннього підписаного акта приймання-передачі наданих послуг Виконавцем надається рахунок на оплату (п. 6.2 Договору).

Згідно з п. 8.1 вказаного правочину, останній набуває чинності з дня двостороннього підписання та діє до 31 грудня 2014 року, однак в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором.

Умови цього Договору можуть бути змінені або доповнені за взаємною письмовою згодою сторін, що оформляться відповідною додатковою угодою, підписаною сторонами та скріпленою печатками (п. 11.1 Договору).

09.09.2014 р. між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" (Виконавець) укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін та доповнень до Договору, якою контрагенти на підставі п. 1.8 Договору, п.п. 5 п. 5 ст. 40 (узгодженої ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг)) Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014 р. вирішили, зокрема, п. 5.1 Договору викласти в наступній редакції: ціна фактично наданих послуг Виконавцем становить:

а) за організацію подачі та забирання вагонів - 3,744 грн. за 1 т/км без ПДВ, 0,7488 грн. ПДВ, разом - 4,4928 грн. за 1 т/км з ПДВ;

б) за організацію маневрової роботи - 583,33 грн. за 1 годину роботи локомотива без ПДВ, 116,67 грн. ПДВ, разом - 700,00 грн. за 1 годину роботи локомотива.

В подальшому, 17.10.2014 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін та доповнень до Договору, якою Замовник та Виконавець на підставі п. 1.8 Договору, п. 5 ст. 40 (узгодженої ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг)) Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014 р. вирішили, зокрема, п. 5.1 Договору викласти в наступній редакції: вартість фактично наданих послуг Виконавцем становить:

а) за організацію подачі та забирання вагонів - 3,30 грн. за 1 т/км без ПДВ, 0,66 грн. ПДВ, разом - 3,96 грн. за 1 т/км з ПДВ;

б) за організацію маневрової роботи - 583,33 грн. за 1 годину роботи локомотива без ПДВ, 116,67 грн. ПДВ, разом - 700,00 грн. за 1 годину роботи локомотива.

Таким чином, за твердженнями Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" Додаткова угода №1 від 09.09.2014 р. та Додаткова угода №2 від 17.10.2014 р. не відповідають вимогам ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України, а тому, з підстав, визначених ст. 215 ЦК України мають бути визнані недійсними.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. При цьому, ст. 12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

За приписом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов'язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

Пунктом 2.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" №11 від 29.05.2013 р. визначено, що вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

Відповідно до статей 215 та 216 ЦК України суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

За приписами ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

За змістом постанови пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 р. відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно зі ст. ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що зазначено в ч. 1 ст. 627 ЦК України.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб'єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що Договір та Додаткові угоди до нього укладені за результатами проведеної комітетом конкурсних торгів Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" Калуська ТЕЦ закупівлі по предмету "Перевезення вантажів залізничним транспортом (послуги з перевезення залізничним транспортом, одержання вагонів, цистерн)" (Код предмета закупівлі на основі Державного класифікатору ДК 016-2010 за показниками п'ятого знаку - 49.20.1) шляхом застосування процедури відкритих торгів на підставі норм Закону України "Про здійснення державних закупівель", норм Господарського та Цивільного кодексів України.

У відповідності до протоколу переговорів від 29.08.2014 р. представник позивача, директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" Гринів В.В., зазначив що детально ознайомившись на місцевості з умовами перевезення, станом залізничного полотна, умовами здійснення маневрової роботи, враховуючи значні обсяги послуг ТОВ "Карпатенергохім" готове запропонувати зменшення вартості перевезення вантажів залізничним транспортом від/до станції Калуш до/від ТЕЦ за 1 т/км до 4,49 грн. з ПДВ та гарантує при підписані Договору оформлення Додаткової угоди на вищенаведених умовах.

Як зазначалось вище, 09.09.2014 р. між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" в особі Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" (Виконавець) укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін та доповнень до Договору, якою контрагенти на підставі п. 1.8 Договору, п.п. 5 п. 5 ст. 40 (узгодженої ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг)) Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014 р. вирішили, зокрема, п. 5.1 Договору викласти в наступній редакції: ціна фактично наданих послуг Виконавцем становить:

а) за організацію подачі та забирання вагонів - 3,744 грн. за 1 т/км без ПДВ, 0,7488 грн. ПДВ, разом - 4,4928 грн. за 1 т/км з ПДВ;

б) за організацію маневрової роботи - 583,33 грн. за 1 годину роботи локомотива без ПДВ, 116,67 грн. ПДВ, разом - 700,00 грн. за 1 годину роботи локомотива.

17.10.2014 р. між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін та доповнень до Договору, якою Замовник та Виконавець на підставі п. 1.8 Договору, п. 5 ст. 40 (узгодженої ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг)) Закону України "Про здійснення державних закупівель" від 10.04.2014 р. вирішили, зокрема, п. 5.1 Договору викласти в наступній редакції: вартість фактично наданих послуг Виконавцем становить:

а) за організацію подачі та забирання вагонів - 3,30 грн. за 1 т/км без ПДВ, 0,66 грн. ПДВ, разом - 3,96 грн. за 1 т/км з ПДВ;

б) за організацію маневрової роботи - 583,33 грн. за 1 годину роботи локомотива без ПДВ, 116,67 грн. ПДВ, разом - 700,00 грн. за 1 годину роботи локомотива.

За висновками суду, факт укладення Договору та Додаткових угод до нього відповідно до ст. 180 ГК України, ст. 626 ЦК України свідчить про досягнення між сторонами домовленостей, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Твердження позивача проте, що Додаткова угода №1 від 09.09.2014 р. та №2 від 17.10.2014 р. не направлені на настання реального правового наслідку (відсутність отримання прибутку, внаслідок зменшення вартості послуг), який був обумовлений Договором, не відповідають дійсності, оскільки при підписанні Договору та Додаткових угод до нього позивачем надавалися калькуляції з перевезення вантажів залізничним транспортом в межах під'їзних залізничних колій від/до станції Калуш до/від ТЕЦ у яких закріплено розмір рентабельності товариства в межах 12%, тобто, що при вартості перевезення 1 т/км вантажів залізничним транспортом в розмірі 5,76 грн. з ПДВ, 4,49 грн. з ПДВ та 3,96 грн. з ПДВ Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" отримувало прибуток в розмірі 12%.

Договір був укладений за результатами проведеної процедури, Додаткові угоди до нього сторонами оформлено в письмовій формі, про що свідчать підписи та печатки обох сторін, а відтак, волевиявлення сторін Договору, як під час його підписання, так і під час підписання Додаткових угод, було вільним і відповідало їх внутрішній волі, а сама угода була спрямована на реальне настання правових наслідків, що обумовлені нею.

Твердження позивача проте, що укладення додаткових угод відбулось під впливом тяжких обставини і на вкрай невигідних умовах є такими, що не відповідають дійсності, оскільки для застосування статті 233 ЦК України необхідно встановити наступні обставини:

- укладення договору під впливом дійсно важкої обставини.

- укладення договору на вкрай невигідних умовах.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжких обставин правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Позивач у позовній заяві зазначив, що тяжкими обставинами є його важке фінансове становище та відсутність замовлень від інших контрагентів.

Проте, товариством не надано жодного документу на підтвердження факту його важкого фінансового становища.

При цьому, виходячи з припису пункту 23 постанови пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", де визначено, що тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Тобто, відсутність замовлень від інших контрагентів Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" не є тяжкою обставиною, в розумінні ст. 233 ЦК України, а є фінансовим ризиком позивача, як і будь-якої іншої юридичної особи, діяльність якої направлена на отримання прибутку.

Між тим, доказів укладення оспорюваних Додаткових угод на вкрай невигідних умовах позивачем до матеріалів справи не представлено, а калькуляції з перевезення вантажів залізничним транспортом в межах під'їзних залізничних колій від/до станції Калуш до/від ТЕЦ, свідчать про рентабельність умов відповідних договірних правовідносин для позивача.

Інші твердження позивача про те, що умови оспорюваних Додаткових угод суперечать оголошенню про результати проведення процедури закупівлі також є хибними. При цьому, господарський суд зазначає наступне.

У відповідності до п. 16 ст. 1 Закону України "Про здійснення державних закупівель" оголошенням про результати процедури закупівлі є оголошення про результати проведення торгів.

Необхідність оприлюднення на веб-порталі Уповноваженого органу повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів та інформації про закупівлю, а саме оголошення про результати процедури закупівлі випливає із положень ст. 10 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів або цінової пропозиції (пропозиції за результатами застосування переговорної процедури закупівлі) оприлюднюється протягом трьох робочих днів з дня прийняття рішення про визначення переможця процедури закупівлі (ч. 1 ст. 10 вказаного вище нормативно-правового акта).

Повідомлення про акцепт пропозиції конкурсних торгів було розміщено комітетом конкурсних торгів Виробничої філії Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" "Калуська теплоелектроцентраль" на веб-порталі Уповноваженого органу 28.08.2014 р.

За змістом ч. 1 ст. 10 Закону України "Про здійснення державних закупівель" оголошення про результати процедури закупівлі оприлюднюється не пізніш як через сім днів з дня укладення договору про закупівлю або прийняття рішення про відміну торгів чи визнання їх такими, що не відбулися.

З представлених суду документів слідує, що відповідачем були оприлюдненні оголошення про результати торгів на веб-порталі Уповноваженого органу 09.09.2014 р., тобто в день укладення Договору.

Відтак, суд приходить до висновку, що оспорювані Додаткові угоди було укладено на підставі положень п. 5 ст. 40 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

Пояснення позивача, з приводу того, що Калуська ТЕЦ начебто повідомляла Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім", що у разі не підписання останнім додаткових угод, Договір буде розірвано є такими, що не відповідають дійсності, оскільки не підтвердженні належними доказами.

За таких обставин, господарський суд дійшов висновку, що умови Додаткової угоди №1 від 09.09.2014 р. та №2 від 17.10.2014 р. не суперечать приписам чинного законодавства України, а відтак не свідчать про наявність підстав для визнання останніх недійсними, в розумінні ст. 203, 215 ЦК України та ст. 207 ГК України. Одночасно, інших обставин, які б вказували на недійсність умов вказаних вище Додаткових угод позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи, що позивачем не було доведено наявності підстав для визнання недійсними Додаткової угоди №1 від 09.09.2014 р. та №2 від 17.10.2014 р., суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" до Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

На підставі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатенергохім" відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення підписано - 02.06.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко