номер провадження справи 35/50/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015 Справа № 908/2434/15-г

Суддя господарського суду Запорізької області Топчій О.А.

при секретарі Коцар А.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Цацуліна Т.О., довіреність №181114-4/63 від 18.11.2014р.

від відповідача: не з'явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго", м. Горлівка, Донецька область

до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу", м. Маріуполь, Донецька область

про стягнення 9 244, 76 грн.

ВСТАНОВИВ:

09.04.2015р. до господарського суду Запорізької області з позовною заявою звернулось Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго"до Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" про стягнення 9 244, 76 грн.

Позивач обґрунтовуючи свій позов посилається на те, що відповідно до договору, укладено сторонами 20.03.2003 року, постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач користується електроенергією та оплачує постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього договору та додатків до договору. Позивач (постачальник) належним чином виконував свої зобов'язання з постачання відповідачу електричної енергії, проте відповідач не в повному обсязі виконав свої зобов'язання зі сплати вартості електричної енергії у зв'язку з чим у нього утворилась заборгованість за активну електроенергію, спожиту у листопаді 2014р. у розмірі 7 930, 91 грн. Крім того, споживач несвоєчасно сплачував вартість активної електроенергії, спожитої у квітні-серпні, листопаді-грудні 2014р., в зв'язку з чим позивачем нараховано 3% річних, інфляційні витрати та пеню. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 7 930, 91 грн., суму 3% річних у розмірі 107,83 грн., суму інфляційних - у розмірі 257, 10 грн., суму пені у розмірі 948, 92 грн. та судові витрати.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та ст. ст. 1, 3 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції", якщо місцевий господарський суд знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, то заява подається до господарського суду за територіальною підсудністю судових справ

Відповідно до розпорядження голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014р. № 28-р розгляд господарських справ Донецької області, здійснюється господарським судом Запорізької області.

09.04.2015р. автоматизованою системою документообігу господарського суду здійснено розподіл справ між суддями та визначено позовну заяву до розгляду судді Топчій О.А.

Ухвалою від 10.04.2015р. судом порушено провадження у справі № 908/2434/15-г та присвоєно вищевказаній справі номер провадження 35/50/15. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті. Розгляд справи призначено на 19.05.2015р.

19.05.2015р. представник позивача надав через канцелярію господарського суду копію двостороннього акту звірки заборгованості, яку просить суд долучити до матеріалів справи.

19.05.2015р. у судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд задовольнити позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву до суду не надав, вимоги ухвали суду від 10.04.2015р. не виконав, про причини неможливості з'явитись в судове засідання суд не повідомив.

Ухвалою суду 19.05.2015р. розгляд справи відкладено на 03.06.2015р.

В судовому засіданні 03.06.2015р. представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача 9244,76 грн., з яких 7930,91 грн. заборгованість за листопад 2014р., 3% річних у розмірі 107,83 грн., суму інфляційних - у розмірі 257,10 грн., суму пені у розмірі 948,92 грн. та 1827 грн. судового збору.

Представник відповідача вдруге в судове засідання не з'явився, ухвали суду від 10.04.2015р. та 19.05.2015р. не виконав, відзив та витребувані документи не надіслав.

Згідно з п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Ухвала про порушення провадження у справі від 10.04.2015р. та ухвала про відкладення розгляду справи від 19.05.2015р., були відправлені на адресу відповідача, якою, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців є 87547 Донецька область м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177а та, станом на день розгляду справи, до суду не поверталися.

Таким чином, суд вважає, що про дату, час та місце розгляду справи № 908/2434/15-г відповідач повідомлявся належним чином, тобто судом були вжиті заходи для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи.

В п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. зазначено, що у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення справи по суті, суд вважає, що справа може бути розглянута в порядку ст. 75 ГПК України, за наявними в ній матеріалами.

Справа розглянута за заявою представника позивача - без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

В судовому засіданні 03.06.2015 р., на підставі ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, судом встановлено наступне.

20 березня 2003 року між Відкритим акціонерним товариством "Донецькобленерго" (далі - постачальник) та Часівоярським районним управлінням Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню "Укрпромводчермет" Державного комітету промислової політики України (далі - споживач) укладено договір про постачання електричної енергії №820в (далі - договір).

У зв'язку з перетворенням Державного виробничого підприємства по зовнішньому централізованому водопостачанню "Укрпромводчормет" на комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу", що є його правонаступником, та відповідним перейменуванням Часів- Ярського районного управління ДВП "Укрпромводчермет" в Часововоярське регіональне виробниче управління КП "Компанія "Вода Донбасу", що є його правонаступником, угодою від 13.09.2007 р. змінено найменування споживача з Часовоярського районного управління ДВП "Укрпромводчермет" Державного комітету промислової політики України на Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу".

27.03.2012р. у відповідності до рішення загальних зборів акціонерів Публічне акціонерне товариство «Донецькобленерго» перейменовано у Публічне акціонерне товариство «ДТЕК Донецькобленерго». Відбулася державна реєстрація статуту ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в новій редакції. 30.03.2012р. внесенні зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій та видана Довідка з ЄДРПОУ. Інші реквізити підприємства залишилися без змін.

Згідно зі ст. 714 ЦК України та ст. 275 ГК України за договором постачання електричними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Статтею 26 Закону України "Про електроенергетику", п. 1.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 р. № 28 (в редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005р. № 910) передбачено, що договір про поставку електричної енергії є основним документом, який регламентує відношення між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем, і визначає смисл правових відносин, прав і обов'язків сторін.

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником, споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, а також несе відповідальність за порушення умов договору та правил користування електричною енергією.

Як вже зазначалося раніше, 20.03.2003р. між сторонами укладено договір № 850в про постачання електричної енергії.

Пунктом 1.1 договору встановлено, що постачальник електричної енергії постачає електричну енергію споживачу, а споживач користується електроенергією та оплачує постачальнику електричної енергії її вартість згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємними частинами. Згідно розділу 2 договору, під час виконання умов цього договору, а також при вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією, затверджених в установленому порядку.

Відповідно до п. 2.2.2 договору споживач зобов'язується оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 5 "Порядок розрахунків за електроенергію" Пунктом 2.1.3 договору сторони обумовили, що постачальник зобов'язується надавати споживачу платіжні документи для оплати спожитої електроенергії згідно з вимогами додатку № 5 "Порядок розрахунків за електроенергію".

Пунктами 1 - 3, 9 Додатку № 5 до договору «Порядок розрахунків» передбачено, що розрахунковим вважається період з 0-00 годин 1 числа попереднього місяця до 24-00 годин 30/31 числа поточного місяця.

Розрахунки за активну електроенергію за розрахунковий період мають здійснюватись за роздрібними тарифами відповідного класу напруги, які у встановленому порядку затверджуються НКРЕ України.

За підсумками розрахункового періоду постачальник електричної енергії виписує споживачу рахунок для остаточного розрахунку. Період між датами початку та закінчення

розрахункового періоду прирівнюється до періоду дії тарифу (календарного місяця) та сума

платежу при остаточному розрахунку визначається, виходячи з тарифів на активну електроенергію, що діяли на кінець розрахункового періоду та фактичного обсягу спожитої електричної енергії, згідно даних оформленого між Постачальником та Споживачем "Акта прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії) " (додаток №10 до Договору) та/або інших умов Договору.

Обсяги спожитої електроенергії визначаються за фактичними показами засобів обліку згідно порядку, обумовленого у додатку № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» до договору та/або розрахунковим шляхом у випадках, передбачених договором і ПКЕЕ.

У разі, якщо за підсумками розрахункового періоду вартість спожитої електроенергії менше ніж сума оплати, що надійшла за такий календарний місяць, залишок коштів зараховується як попередня оплата споживача на наступні розрахункові періоди. Зазначений пункт діє виключно за умови відсутності заборгованості споживача за попередні розрахункові періоди. Положення зазначеного пункту також поширюються на порядок здійснення та зарахування оплат за перетікання реактивної електроенергії.

Остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, а також за інші платежі, передбачені цим договором та ПКЕЕ здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка грошовими коштами на рахунки постачальника електричної енергії, які вказані в розділі 10 договору, у терміни, що не перевищують 10 операційних днів від дня отримання рахунку.

Для проведення остаточного розрахунку споживач не пізніше наступного дня з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі за місцем надання звіту про обсяги спожитої електроенергії рахунок на оплату електричної енергії та інших платежів, що передбачені договором. У разі неявки споживача (уповноваженого представника споживача) для отримання рахунку постачальник направляє рахунок споживачу рекомендованим листом на адресу (юридичну або поштову), що вказана в договорі. У такому разі рахунок вважається отриманим споживачем з дня його відправлення. Позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором та надав відповідачу електричну енергію за період квітень-серпень 2014р., листопад-грудень 2014р., що підтверджується виставленими рахунками за електричну енергію та підписаними між сторонами Актами прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії), які містяться в матеріалах справи.

Відповідач частково оплатив надану йому електричну енергію.

Станом на 03.06.2015р. основний борг відповідача складає 7930,91 грн., який позивач просить стягнути.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно зі ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В матеріалах справи міститься копія акту звірки заборгованості за договором № 820в від 20.03.2003р. на суму 7930,91 грн. основного боргу, 3% річних у розмірі 107,83 грн., суму інфляційних -у розмірі 257, 10 грн., суму пені у розмірі 948, 92 грн., а всього заборгованість КП "Компанія "Вода Донбасу" перед ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» складає 9244,76 грн. Вказаний акт підписаний представниками обох сторін без заперечень та зауважень та скріплений печатками підприємств. Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач свої зобов'язання за договором, щодо повної та своєчасної оплати за отриману електроенергіюз, виконав не в повному обсязі, що вже було встановлено судом, вимоги позивача щодо стягнення несплаченої суми основної заборгованості в розмірі 7930,91 грн. є законними, обґрунтованими, документально підтвердженими та підлягають задоволенню.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.2.1. договору, з урахуванням протоколу розбіжностей від 02.04.2003р., передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.2, 2.2.3. цього договору, з порушенням термінів, визначених у додатку № 5 "Порядок розрахунків" до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,5 % за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. За порушення строків оплати послуг за електроенергію спожиту у квітні - серпні 2014р., листопаді - грудні 2014р. позивачем нарахована пеня по кожному рахунку окремо, з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, в сумі 948,92 грн. Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», судом встановлено, що розрахунок зроблений вірно, а тому вимоги щодо стягнення пені в сумі 948,92 грн. задовольняється судом в повному обсязі.

На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст. 625 ЦК України було нараховано 3% річних в сумі 107,83 грн., а також 257,10 грн. інфляційних витрат.

Судом, за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство», перевірено правильність розрахунку позивача в частині трьох відсотків річних та інфляційних витрат та встановлено, що розрахунки зроблені вірно, а тому підлягають задоволенню в заявленому обсязі.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач своєчасно не виконав свої зобов'язання щодо оплати за спожиту за договором № 820 в від 20.03.2003р. у квітні - серпні 2014р., листопаді - грудні 2014р. електроенергію, своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався та не заперечив щодо позовних вимог, то, враховуючи вищевикладене, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі: основний борг в розмірі 7930,91 грн., пеня в сумі 948,92 грн., 3 % річних в сумі 107,83 грн. та 257,10 грн. інфляційних збитків. В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 49 ГПК України судовий збір стягується з відповідача на користь позивача, в розмірі 1827 грн.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 177 - а, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11, ) основний борг в розмірі 7930 (сім тисяч дев'ятсот тридцять) грн. 91 коп., пеню в сумі 948 (дев'ятсот сорок вісім) грн. 92 коп., 3 % річних в сумі 107 (сто сім) грн. 83 коп., 257 (двісті п'ятдесят сім) грн. 10 коп. інфляційних витрат та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. витрат на судовий збір. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для подання апеляційної скарги з моменту оформлення та підписання повного тексту рішення.

Повне рішення оформлено і підписано, згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 08.06.2015р.

Суддя О.А. Топчій