ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року Справа № 922/2661/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дунаєвської Н.Г. - головуючого,

Владимиренко С.В.,

Мележик Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року у справі № 922/2661/14 Господарського суду Харківської області за скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків, про стягнення коштів,

за участю представників сторін:

позивача - Прокоф'єва Л.В. (дов. № 14-4 від 13.01.15);

відповідача - не з'явився;

ДВС - не з'явився,

в с т а н о в и в:

У лютому 2015 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся до господарського суду зі скаргою на дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України.

Вказував, що 22.01.15 Відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, на підставі п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області № 922/2661/14 від 14.11.14 про стягнення з КП "Харківські теплові мережі" на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України" 144 102 476,85 грн. боргу, 9 304 662,69 грн. пені, 4 298 173,56 грн. 3 % річних, 17 279 538,40 грн. інфляційних втрат та 73 080 грн. судового збору, у зв'язку з включенням КП "Харківські теплові мережі" до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості на строк дії процедури погашення заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу".

Посилаючись на винесення виконавчою службою зазначеної постанови з порушенням вимог абз. 6 п. 3.7 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" та ст. 1, ч.ч. 1, 2 ст. 11, п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження", скаржник просив визнати незаконними дії Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 22.01.15 про зупинення виконавчого провадження з виконання наказу Господарського суду Харківської області № 922/2661/14 від 14.11.14 та скасувати дану постанову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 року (суддя Светлічний Ю.В.) в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвала мотивована посиланнями на відповідність дій Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України з винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 22.01.15 вимогам п. 15 ч. 1 ст. 37 Закону України "Про виконавче провадження".

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Харківської області від 10 березня 2015 року у даній справі ПАТ "НАК "Нафтогаз України" звернувся з апеляційною скаргою до Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року (колегія суддів у складі: Шепітько І.І. - головуючого, Бондаренко В.П., Медуниця О.Є.) апеляційну скаргу повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвала мотивована посиланнями на невиконання заявником вимог ч. 3 ст. 94 ГПК України щодо подання доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі.

У касаційній скарзі ПАТ "НАК "Нафтогаз України", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції приписів ч. 3 ст. 97 ГПК України, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження, а також покласти на КП "Харківські теплові мережі" судові витрати зі сплати судового збору за розгляд касаційної скарги.

Перевіривши доводи касаційної скарги і правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, судова колегія Вищого господарського суду України дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 ГПК України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Недотримання цих вимог відповідно до ч. 1 п. 3 ст. 97 ГПК України є підставою для повернення апеляційної скарги без розгляду.

01.11.11 набрав чинності Закон України № 3674-VI від 08.07.11 "Про судовий збір" (далі - Закон), який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати, відстрочення, розстрочення сплати та повернення судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду судовий збір становить 0,5 розміру мінімальної заробітної плати (ч. 2 ст. 4 Закону).

Згідно положень вказаного Закону при зверненні ПАТ "НАК "Нафтогаз України" до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою сплаті підлягав судовий збір у розмірі 609 грн.

Апеляційним судом встановлено, що звертаючись з апеляційною скаргою скаржником в якості доказу сплати судового збору додано платіжне доручення № 3002238 від 11.03.15 про сплату судового збору за апеляційний перегляд справи в розмірі 609 грн.

Вважаючи зазначене платіжне доручення неналежним доказом сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі, суд апеляційної інстанції виходив з того, що дане платіжне доручення не відповідає вимогам п. 14 Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита, затвердженої наказом Головної державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.93 та Додатку 8 до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою НБУ N 22 від 21.01.04, оскільки не містить печатки фінансової установи, а також відомостей про зарахування коштів до Державного бюджету України.

Разом з тим, як зазначає скаржник в касаційній скарзі та вбачається з доданого до касаційної скарги оригіналу платіжного доручення № 3002238 від 11.03.15 про сплату судового збору за апеляційний перегляд справи, останнє містить печатку фінансової установи, а саме: ПАТ АБ "Укргазбанк", тому посилання апеляційного суду на зазначені обставини є безпідставними.

Інструкція про порядок обчислення та справляння державного мита, затверджена наказом Головної державної податкової інспекції України № 15 від 22.04.93, на яку посилався суд апеляційної інстанції повертаючи апеляційну скаргу без розгляду, відповідно до Наказу Міністерства фінансів України № 811 від 07.07.12 "Про затвердження Інструкції про порядок обчислення та справляння державного мита", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.09.12 за № 1623/21935, втратила чинність.

Крім того, згідно п. 4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 17.05.11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ Господарського процесуального кодексу України" суду апеляційної інстанції не слід допускати повернення апеляційних скарг у разі виникнення у нього сумнівів щодо надходження й зарахування сум судового збору до Державного бюджету України. У таких випадках суд може і повинен згідно з п. 4 ст. 65 ГПК витребувати від особи, яка подала апеляційну скаргу, відповідне підтвердження територіального органу Державного казначейства України.

За таких обставин, висновки суду апеляційної інстанції про ненадання скаржником належних доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку і розмірі, що стало підставою для повернення апеляційної скарги без розгляду, є необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам ч. 1 п. 3 ст. 97 ГПК України.

Враховуючи викладене, ухвала суду апеляційної інстанції як така, що винесена з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для здійснення апеляційного провадження.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117,1119, 11110 - 11113 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задовольнити.

2. Ухвалу Харківського апеляційного господарського суду від 25 березня 2015 року у справі № 922/2661/14 скасувати.

3. Справу № 922/2661/14 передати до Харківського апеляційного господарського суду для здійснення апеляційного провадження.

4. Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 609 грн. за перегляд справи судом касаційної інстанції.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду Харківської області.

Головуючий суддя: Н.Г. Дунаєвська

Судді: С.В. Владимиренко

Н.І. Мележик