РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/11895/15

за позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», м.Київ,

до відповідача: Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА», м.Київ,

про стягнення 12 022,82 грн.

Суддя Любченко М.О.

Представники сторін:

від позивача: Майструк Є.С. - по дов.

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА страхування», м.Київ звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до відповідача, Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 022,82 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на виплату Гаврилюку Олегу Валерійовичу страхового відшкодування на підставі договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р. добровільного страхування наземного транспорту, внаслідок чого до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» перейшло право вимоги до відповідача.

Відповідач у відзиві №08-03-12 від 26.05.2015р. проти задоволення позовних вимог надав заперечення з огляду на те, що у відповідності до приписів ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує лише належним чином оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілої особи.

Одночасно, вказаний учасник судового процесу просив здійснювати розгляд справи без участі представника Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА».

У судове засідання 27.05.2015р. відповідач не з'явився, представника не направив, правами, що передбачені Господарським процесуальним кодексом України, не скористався.

Проте, за висновками суду, Відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» було належним чином повідомлене про час та місце розгляду справ, що підтверджується поштовим повідомленням №310.

З приводу неявки відповідача в судове засідання 27.05.2015р. господарський суд зазначає наступне.

Стаття 22 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що прийняття участі у судовому засіданні є правом сторони. При цьому, норми вказаної статті зобов'язують сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Статтею 77 вказаного Кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно із п.3.9.2 Постанови №18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

У п.3 Постанови №11 від 17.10.2014р. Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення» розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010р., «Смірнова проти України» від 08.11.2005р., «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006р., «Літоселітіс Проти Греції» від 05.02.2004р.)

Одночасно, застосовуючи відповідно до ч.1 ст.4 Господарського процесуального кодексу України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справи ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов'язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі «Смірнова проти України»).

Наразі, господарським судом прийнято до уваги, що відповідачем вже було висловлено свою правову позицію по суті спору.

Судом також враховано, що ухвалою від 12.05.2015р. явка сторін у судове засідання обов'язковою не визнавалась та відповідачем клопотання про відкладення розгляду справи не заявлялось.

За висновками суду, незважаючи на те, що відповідач не з'явився у судове засідання 27.05.2015р., справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до вимог ст.75 Господарського процесуального кодексу України, а неявка вказаного учасника судового спору не перешкоджає вирішенню справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши представлені до матеріалів справи документи, господарський суд встановив:

Згідно із ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Як свідчать матеріали справи, 15.10.2013р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА страхування» (страховик) та Гаврилюком Олегом Валерійовичем (страхувальник) було укладено договір №270933Га/13лц добровільного страхування наземного транспорту, предметом якого відповідно до п.4 є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом з наступними характеристиками:

марка/модель: Mitsubishi Lancer,

реєстраційний номер: АС 9849 АО,

номер шасі: JMBSNCY2F84016310,

рік випуску: 2008р.

За змістом п.9.2 договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р. страховим випадком є збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

У пункті 10.2 договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р. встановлено франшизу в розмірі 500 грн. у разі настання вказаного вище страхового випадку.

Договір діє з 21.10.2013р. по 20.10.2014р. (п.п.18.1, 18.2 договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р.).

За умовами вказаного договору страхування вигодонабувачем є Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк».

Територією страхування є територія країн, що входять до міжнародної системи автострахування «Зелена картка», а також європейська частина країн колишнього СРСР (п.19 договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р.).

Виходячи зі змісту довідки №9446336 про дорожньо-транспортну пригоду, 06.10.2014р. о 19 год. 50 хвил. у м.Луцьку Волинської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів 1.Daewoo Lanos, державний номер АС 4995 АР, що належав Чміль Юрію Володимировичу, керування яким здійснював Чміль Віталій Юрійович, 2. Mitsubishi Lancer, державний номер АС 9849 АО, який належав Гаврилюку Олегу Валерійовичу, що і здійснював керування транспортним засобом.

Частиною 2 ст.1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 990 вказаного нормативно-правового акту встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Страхове відшкодування сплачується страховиком згідно з договором на підставі письмової заяви страхувальника і страхового акту, який складається страховиком (п.28.1 договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р.).

За умовами п.28.10 договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р. при пошкодженні транспортного засобу розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу, в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків визначається на підставі рахунків станції технічного обслуговування.

Згідно умов вказаного договору розмір збитків визначається на базі станції технічного обслуговування за вибором страховика (п.14.2 договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р.).

Як свідчать матеріали справи, 17.10.2014р. Гаврилюк Олег Валерійович звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та з заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. У вказаному повідомленні страхувальник просив перерахувати страхове відшкодування на рахунок станції технічного обслуговування, Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Захід».

23.10.2014р. представниками позивача було проведено огляд транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номер АС 9849 АО, під час якого встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06.10.2014р., вказаному автомобілю було завдано наступні пошкодження: бампер задній, освітлювач заднього бампера, тощо. За наслідками огляду колісного транспортного засобу складено протокол №1004/14 від 23.10.2014р.

Згідно звіту №1004/14 від 23.10.2014р., складеного на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Mitsubishi Lancer, державний номер АС 9849 АО становить 13 246,19 грн.

23.10.2014р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Захід» (станція технічного обслуговування) виставлено рахунок-фактуру №СФ-0000541, відповідно до змісту якого вартість відновлювального ремонту автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номер АС 9849 АО складає 13 212,59 грн.

05.11.2014р. представниками Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» було складено страховий акт №1.001.14.162000/VESKO31122, згідно якого страховиком прийнято рішення про виплату Гаврилюку Олегу Валерійовичу страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 06.10.2014р., в сумі 12 532,82 грн. шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Захід».

З наявного в матеріалах справи платіжного доручення №139913 від 06.11.2014р. вбачається, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА страхування» було виплачено страхове відшкодування страхувальнику шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Захід». Вказане платіжне доручення скріплене печаткою банку про проведення фінансової операції.

При цьому, господарським судом враховано, що у листі №КНО-33/469 від 04.11.2014р. вигодонабувач, Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк», проти виплати страхового відшкодування за договором №270933Га/13лц від 15.10.2013р. згідно з вимогами заяви Гаврилюка Олега Валерійовича не заперечував.

За таких обставин, господарським судом встановлено, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА страхування» було належним чином виконано свій обов'язок з виплати страхового відшкодування за договором №270933Га/13лц від 15.10.2013р.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 Цивільного кодексу України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частинами 1, 2 ст.1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

За цими нормами страхувальник, який отримав майнову шкоду в деліктному правовідношенні, набуває право вимоги відшкодування до заподіювача, але у зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика переходить право вимоги.

Таким чином, на підставі наведених норм цивільного законодавства та встановлених судом обставин, господарський суд дійшов висновку, що у Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» виникло право вимагати суму страхового відшкодування в особи, винної у настанні дорожньо-транспортної пригоди.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи постанови від 31.10.2014р. Луцького міськрайонного суду Волинської області по справі №161/16646/14-п, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 06.10.2014р. о 19 год. 50 хвил. у м.Луцьку Волинської області за участю транспортних засобів 1.Daewoo Lanos, державний номер АС 4995 АР, 2. Mitsubishi Lancer, державний номер АС 9849 АО, визнано Чміля Віталія Юрійовича.

Доказів оскарження та скасування у передбаченому чинним законодавством України порядку наведеного судового акту матеріали справи не містять.

За приписами ст.21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідним підрозділом Міністерства внутрішніх справ України при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

З довідки №9446336 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер АС 4995 АР застраховано Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» за полісом АС7742102.

Статтею ст.11 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик подає інформацію про укладені та достроково припинені договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності до централізованої бази даних у порядку, встановленому у положенні про централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, яке затверджується Уповноваженим органом за поданням МТСБУ.

Відповідно до п.1.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, база даних Моторного транспортного страхового бюро України - це єдина централізована база даних Моторного транспортного страхового бюро України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з п.5.3 Положення про єдину централізовану базу даних щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, затвердженого Розпорядженням №566 від 09.07.2010р. Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, інформація, отримана з бази даних Моторного транспортного страхового бюро України, використовується з метою отримання відомостей про наявність чи відсутність договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на дату скоєння дорожньо-транспортної пригоди та отримання відомостей про страховика, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземного транспортного засобу на дату ДТП або на дату укладення договору обов'язкового страхування.

Отже, з наведеного вище вбачається, що відомості бази даних Моторного транспортного страхового бюро України є публічними та можуть бути використані судом з метою визначення наявності полісу обов'язкового страхування в особи, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, в межах провадження по справі №910/11895/15. Аналогічну позицію наведено у постанові від 05.08.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-4/5903-2012-10/519-2012.

Наразі, відповідно до довідки №7/2-28/14257 від 19.05.2015р. Моторного транспортного страхового бюро України цивільно-правову відповідальність власника транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер АС 4995 АР застраховано Відкритим акціонерним товариством Національною акціонерною страховою компанією «ОРАНТА» за полісом АС7742102. Наведеним полісом встановлено франшизу в розмірі 510 грн.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, господарський суд дійшов висновку, що наявна в матеріалах справи довідка №7/2-28/14257 від 19.05.2015р. Моторного транспортного страхового бюро України та повідомлення №9446336 про дорожньо-транспортну пригоду є належними доказами страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу Daewoo Lanos, державний номер АС 4995 АР на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди 06.10.2014р. саме відповідачем.

Таким чином, за висновками суду, звернення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» до відповідача Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» є обґрунтованим.

Як свідчать матеріали справи, 25.03.2015р. позивач звернувся до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» з заявою №ЛВ7072 від 18.03.2015р. про виплату страхового відшкодування. Факт отримання відповідачем наведеної претензії підтверджується поштовим повідомленням №639.

Проте, за твердженнями представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», які з боку відповідача не заперечувались, вимогу позивача задоволено не було, страхове відшкодування не виплачено.

Наразі, твердження Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» про те, що заявником у відповідності до приписів ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не надано доказів належної оцінки завданої транспортному засобу шкоди, судом не приймаються як необґрунтовані з огляду на наступне.

Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну третьої особи.

У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України (ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Наразі, суд зазначає, що з системного аналізу наведених норм вбачається, що під належним чином оціненою шкодою у Законі України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розуміється шкода, оцінена насамперед страховою кампанією. Аналогічну правову позицію наведено у постанові від 17.02.2015р. Вищого господарського суду України по справі №922/3853/14.

Як було встановлено судом вище, керуючись умовами договору №270933Га/13лц від 15.10.2013р., Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АХА страхування» було визначено розмір завданої страхувальнику шкоди на підставі рахунку-фактури №СФ-0000541 від 23.10.2014р., виставленого станцією технічного обслуговування, а саме Товариством з обмеженою відповідальністю «Автоальянс-Захід», що в повному обсязі відповідає умовам п.п.14.2, 28.11 вказаного вище договору страхування.

Слід також зазначити, що звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням виплати суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення. Тотожна правова позиція вбачається у постанові від 21.01.2014р. Вищого господарського суду України по справі №910/11450/13.

За таких обставин, твердження відповідача про наявність в останнього обов'язку відшкодувати належним чином оцінену саме суб'єктом оціночної діяльності шкоду судом до уваги не приймаються як необґрунтовані та безпідставні.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене вище, з огляду на те, що позов повністю доведений заявником та обґрунтований наявними в матеріалах справи документами, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 022,82 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір згідно із ст.49 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.43, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування», м.Київ до Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА», м.Київ про стягнення страхового відшкодування в сумі 12 022,82 грн.

Стягнути з Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» (02081, м.Київ, Дарницький район, вул.Здолбунівська, буд.7-Д, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА страхування» (04070, м.Київ, Подільський район, вул.Іллінська, буд.8, ) страхове відшкодування в сумі 12 022,82 грн. та судовий збір в розмірі 1827 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

У судовому засіданні 27.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складено 29.05.2015р.

Суддя М.О. Любченко