ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 916/273/15-г
Одеській апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Мирошниченко М.А. та суддів: Воронюка О.Л. і Лашина В.В.,

(Склад колегії суддів сформовано на підставі протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями)

при секретарі судового засідання - Кияшко Р.О.

за участю представників :

Заступника прокурора Одеської області - Коломійчук І.О.,

Білгород-Дністровської міської ради - не з'явився,

Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області - Іванченко О.В. (на підстав доручення),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області на рішення господарського суду Одеської області від 17.04.2015 р. по справі № 916/273/15-г за позовом Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, до Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області про стягнення збитків в розмірі 120 684,90 гривень

ВСТАНОВИВ:

22.01.2015 р. Заступник Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора (далі прокурор) в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради (далі позивач) звернувся до господарського суду Одеської області з позовом до Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області (далі відповідач) про стягнення збитків, завданих внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, у розмірі 120 684,90 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог прокурор послався приписи норм чинного законодавства України, а також зазначив, що п. 1.5 рішення Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2010 № 1057 Білгород-Дністровському районному споживчому товариству Одеської області затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3392 га за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Московська, 27 в оренду терміном на 49 років для обслуговування комплексу будівель.

Водночас, станом на сьогоднішній день договір оренди Білгород-Дністровським районним споживчим товариством Одеської області з Білгород-Дністровською міською радою не укладено , хоча відповідач фактично користується цією земельною ділянкою, однак не сплачує кошти за її користування, чим наніс позивачу збитки пов'язані з неотриманням плати за землю. (а.с. 3-9)

Ухвалою господарського суду Одеської області від 26.01.2015 р. за вказаним позовом порушено провадження у справі № 916/273/15-г. (а.с.1)

09.02.2015р.Позивач звернувся до місцевого суду з клопотанням в якому підтримав заявлені в його інтересах позовні вимоги прокурора. (а.с.36-37)

13.02.2015 р. відповідач до господарського суду надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що проти позову заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що на виконання рішення Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2010 № 1057-V «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та надання юридичним особам, суб'єктам підприємницької діяльності в оренду та в постійне користування земельних ділянок на території м. Білгород-Дністровського» приймалися всі необхідні заходи з метою укладення договору оренди земельної ділянки, але процес погодження технічної документації затягувався через ряд обставин, що від нього не залежали. 25.12.2014 року договір оренди земельної ділянки було укладено. (а.с. 50-57)

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.02.2015 р. справу № 916/273/15-г призначено до колегіального розгляду у складі трьох суддів. (а.с. 116)

Згідно довідки від 27.02.2015 р. про автоматичний розподіл справ між суддями (повторний розподіл) справу розподілено на розгляд колегії суддів: головуючого судді - Волкова Р.В., суддів - Панченко О.Л., Гут С.Ф. (а.с. 118)

Ухвалою господарського суду Одеської області від 27.02.2015 р. справу № 916/273/15-г прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді - Волкова Р.В., суддів - Панченко О.Л., Гут С.Ф.. (а.с. 119)

Рішенням господарського суду Одеської області від 17.04.2015 р. (повний текст якого складено та підписано колегією суддів у складі: головуючого судді - Волкова Р.В., суддів - Панченко О.Л. та Гут С.Ф. 22.04.2015 р.) в задоволенні позовних вимог відмовлено та стягнуто з позивача на користь Державного бюджету України витрати по сплаті судового збору в розмірі 2413 (дві тисячі чотириста тринадцять) гривень 70 копійок. (а.с. 128-132)

Рішення господарського суду прийнято з посиланням на приписи норм чинного законодавства України, з урахуванням позиції Вищого господарського суду викладеної у Постановах Пленуму, суд дійшов висновку, що позивачем не вживались заходи щодо своєчасного виявлення факту використання відповідачем земельної ділянки, наданої йому в оренду за рішенням міської ради від 08.07.2010 року.

Про це свідчить той факт, що перевірка дотримання відповідачем вимог земельного законодавства не проводилась, що є порушенням п. 7 рішення позивача № 1057 від 08.07.2010 року, яким контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію з питань містобудування, землекористування та охорони навколишнього середовища. Рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 446 від 11.09.2014 року, яким затверджено акт № 1 про визначення та відшкодування збитків від 20.08.2014 року, прийнято більш ніж через чотири роки після ухвалення рішення про надання земельної ділянки в оренду.

Також суд прийняв до уваги наявні в матеріалах справи докази та прийшов до висновку про те, що відповідачем вживалися заходи, спрямовані на уникнення збитків, шляхом намагання оформити право користування спірною земельною ділянкою починаючи з 2010 року, які мають значення для вирішення спору про відшкодування збитків, оскільки свідчать про відсутність в діях відповідача такого елементу складу цивільного правопорушення, як вина, що виключає застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів та, як наслідок, тягне за собою відмову в задоволенні позову. Таким чином, суд не вбачає причинного зв'язку між не укладенням договору оренди земельної ділянки (в період з 20.02.2012 року по 20.08.2014 року, про який зазначено в акті № 1 від 20.08.2014 року) та шкодою, спричиненою внаслідок його не укладення. (а.с. 128-132)

Не погоджуючись з цим судовим рішенням Заступник прокурора Одеської області звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у який просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування вимог викладених в апеляційній скарзі скаржник послався на те, що судове рішення винесено у порушення вимог ст. ст. 152, 156 Земельного кодексу України, згідно з якими власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, зокрема і заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Також, скаржник зазначив, що господарським судом у порушення ст. 43 ГПК України безпідставно не прийнято до уваги акт Комісії від 20.08.2014 № 1 про визначення розміру збитків, затверджений рішенням виконкому Білгород-Дністровської міської ради від 11.09.2014 № 446.

Факт неприйняття судом цього акту у якості належного доказу жодним чином не обґрунтовано, отже, з оскаржуваного рішення суду не зрозуміло яким вимогам законодавства цей акт суперечить або не відповідає. При цьому, рішення виконкому Білгород-Дністровської міської ради та акт в судовому порядку ніким не оскаржено та вони є чинними.

Крім того скаржник, зазначив, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги, що використання земельної ділянки відповідачем без правових підстав, позбавило міську раду, як власника землі, права отримувати від цієї земельної ділянки доход в розмірі орендної плати, що і стало підставою для подання цього позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 18.02.2015 № 904/4338/14, від 04.02.2014 у справі № 922/1628/13, від 18.03.2014 у справі № 904/5361/13, від 24.03.2014 у справі № 922/2153/13, від 26.03.2015 у справі № 916/3565/14.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суд від 07.05.2015 р. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду на 02.06.2015 р. о 10:00 год., про що сторони, згідно приписів ст. 98 ГПК України, були належним чином повідомлені.

У письмовому відзиві на скаргу відповідач просив суд залишити її без задоволення, а рішення місцевого суду - без змін.

Фіксація судового процесу здійснювалась за допомогою технічних засобів.

Представник Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з'явився і колегія суддів прийняла рішення про розгляд справи за його відсутністю.

Представник скаржника (прокурора) підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі, просив рішення місцевого господарського суду скасувати, а позов задовольнити.

Представник Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області просив суд залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошувались лише вступна та резолютивна частини судової постанови.

Переглядаючи відповідно до вимог ст. 101 ГПК України справу повторно, заслухавши пояснення учасників процесу, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, відзиві на неї, дослідивши обставини справи та наявні у ній докази, а також перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи та встановлено місцевим судом, відповідачу на підставі свідоцтва про право власності від 29.03.1999 року належать 118/125 частин комплексу будівель, розташованих за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Московська, 27. (а.с. 70)

Рішенням Білгород-Дністровської міської ради від 08.07.2010 року № 1057-V затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано відповідачеві в оренду із земель міста терміном на 49 років земельну ділянку площею 0,3392 га за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Московська, 27, для обслуговування комплексу будівель. Зазначеним рішенням зобов'язано відповідача у 120денний термін замовити технічну документацію по складанню договору оренди, укласти договір оренди та зареєструвати його Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства.

Контроль по виконання рішення покладено на постійну комісію з питань містобудування, землекористування та охорони навколишнього середовища. Рішенням також передбачено що уразі не виконання відповідачем вищевказаних дій у встановлений строк це рішення втрачає чинність. (а.с. 45-46).

Змістовний аналіз вищевказаного рішення надає можливість суду апеляційної інстанції зробити висновок, що саме на відповідача покладено обов'язком по здійсненню певних дій для укладання договору оренди (замовити технічну документацію по складанню договору оренди, укласти договір оренди та зареєструвати його у Білгород-Дністровському районному відділі Державного підприємства), чітко визначено строки виконання цих дій (до 08.11.2010 р.) та наслідки їх нездійснення (втрата чинності рішення).

Матеріали справи свідчать та це також встановлено місцевим судом, що позивач своїм рішенням від 03.10.2014 року № 1057-V продовжив термін дії п.1.5 свого рішення від 08.07.2010 року № 1057-V (яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідача) і що договір оренди між позивачем та відповідачем вказаної земельної ділянки на виконання вищезазначених рішень від 08.07.2010 року № 1057-V та від 03.10.2014 року № 1057-V було укладено лише 25.12.2014 р.

З матеріалів справи вбачається, що ще до винесення позивачем рішення від 03.10.2014 року № 1057-V та укладання з відповідачем 25.12.2014 р. договору оренди земельної ділянки, рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 264 від 16.05.2014 року було створено комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам та затверджено Положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. (а.с. 20-21)

Матеріали справи свідчать, що виконком Білгород-Дністровської міської ради у відповідності до приписів вищевказаного Положення про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам повідомив відповідача, що оскільки він (відповідач) не уклав договір оренди земельної ділянки у порушення рішення від 08.07.2010 року № 1057-V, то він викликається на 20.08.2014р. для участі в засіданні комісії комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. (а.с.27.-28)

20.08.2014 року на засіданні комісії було визначено, що відповідно до розрахунку відповідачем нанесено територіальній громаді м. Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради збитки у вигляді неодержаного доходу у розмірі 120684,90 гривень, про що було складено акт № 1 з визначення розміру та відшкодування збитків від 20.08.2014 року. (а.с. 23-24)

Слід зазначити, вказане засідання комісії та складання нею вищевказаного акту відбулось без участі відповідача, який, як зазначалось вище був повідомлений про це засідання, можливість чого передбачена Положенням про комісію з визначення розміру та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам.

З матеріалів справи вбачається рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 446 від 11.09.2014 року затверджено акт № 1 з визначення розміру та відшкодування збитків від 20.08.2014 року (далі АКТ). (а.с. 22)

Матеріали справи свідчать, що про складання вищевказаного АКТУ, затвердження його рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 446 від 11.09.2014 року та про необхідність сплатити збитки у вигляді неодержаного доходу у розмірі 120684,90 гр. відповідач був повідомлений претензією від 16.09.2014 р. (а.с. 25, 26)

Слід зазначити, що відповідач не оскаржив вищезазначений АКТ та/або рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 446 від 11.09.2014 року у встановленому порядку, а відтак ці документи є чинними та обов'язковими до виконання.

Відмовляючи в задоволенні позову прокурора місцевий суд виходив з наступного.

Позивачем не вживались заходи щодо своєчасного виявлення факту використання відповідачем земельної ділянки, наданої йому в оренду за рішенням міської ради від 08.07.2010 рок., про це свідчить той факт, що перевірка дотримання відповідачем вимог земельного законодавства не проводилась, що є порушенням п. 7 рішення позивача № 1057 від 08.07.2010 року, яким контроль за виконанням цього рішення покладено на постійну комісію з питань містобудування, землекористування та охорони навколишнього середовища а рішення виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 446 від 11.09.2014 року, яким затверджено акт № 1 про визначення та відшкодування збитків від 20.08.2014 року, прийнято більш ніж через чотири роки після ухвалення рішення про надання земельної ділянки в оренду.

Також місцевий суд прийняв до уваги наявні в матеріалах справи докази та прийшов до висновку про те, що відповідачем вживалися заходи, спрямовані на уникнення збитків, шляхом намагання оформити право користування спірною земельною ділянкою починаючи з 2010 року, які мають значення для вирішення спору про відшкодування збитків, оскільки свідчать про відсутність в діях відповідача такого елементу складу цивільного правопорушення, як вина, що виключає застосування такого заходу відповідальності, як відшкодування збитків у вигляді неодержаних доходів та, як наслідок, тягне за собою відмову в задоволенні позову.

З огляду на вказані обставини місцевий суд не вбачив причинного зв'язку між не укладенням договору оренди земельної ділянки (в період з 20.02.2012 року по 20.08.2014 року, про який зазначено в акті № 1 від 20.08.2014 року) та шкодою, спричиненою внаслідок його не укладення.

Проте з такою позицією суду першої інстанції погодитись не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, що знаходяться на території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Суб'єктами права на землі комунальної власності, згідно ст. 80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності та право постійного користування на земельну ділянку посвідчується відповідним державним актом. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

За приписами ст. 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Як зазначалось вище факт фактичного використання відповідачем без правовстановлюючих документів, а саме без договору оренди, земельної ділянки площею 0,3392 га розташованою за адресою: м. Білгород-Дністровський, вул. Московська, 27, на який знаходиться належний відповідачу комплекс будівель, в період зазначений в Акті (з 20.02.2012 р. по 20.08.2014 р.) підтверджується матеріалами справи та визнається відповідачем.

Згідно з ст. 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на загальні положення статей 22, 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

На позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. В свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Колегія суддів зазначає, що ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Відповідності до ст. 152 ЗК України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відшкодування заподіяних збитків.

За приписами ст. 156 ЗК України землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, зокрема, внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 157 ЗК України здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з п. 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 284 від 19.04.93 року (далі Порядок) власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні вилученням (викупом) та тимчасовим зайняттям земельних ділянок, встановленням обмежень щодо їх використання, погіршенням якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей земельних ділянок або приведенням їх у непридатний для використання стан та неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок.

Відшкодуванню, згідно з п. 3 Порядку підлягають, зокрема, збитки власників землі і землекористувачів, у тому числі орендарів, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаним доходом є дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у т.ч. неодержані доходи землекористувачів згідно п. 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Відповідно до п. 5 Порядку збитки відшкодовуються власникам землі і землекористувачам, у тому числі орендарям, підприємствами, установами, організаціями та громадянами, що їх заподіяли, за рахунок власних коштів не пізніше одного місяця після затвердження актів комісій, а при вилученні (викупі) земельних ділянок - після прийняття відповідною радою рішення про вилучення (викуп) земельних ділянок у період до видачі документа, що посвідчує право на земельну ділянку підприємства, установи, організації або громадянина.

Аналізуючи зміст положень Порядку можна дійти висновку, що розмір збитків при використанні земель без оформлення правовстановлюючого документа, що посвідчує право оренди (користування) земельної ділянки, дорівнює сумі, яка могла б надійти до місцевого бюджету у разі, якщо б зазначений договір був укладений між орендарем та орендодавцем, або у разі, якщо був би здійснений розрахунок земельного податку. Розмір збитків нараховується на підставі даних нормативної грошової оцінки земельної ділянки

Згідно з АКТу від 20.08.2014 року, затвердженим рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради № 446 від 11.09.2014 року, відповідачем нанесено територіальній громаді м. Білгород-Дністровського в особі Білгород-Дністровської міської ради збитки у вигляді неодержаного доходу у розмірі 120684,90грн.

Зазначене рішення, як зазначалось вище не оскаржено, не скасовано та є чинними.

Перевіривши арифметично вказаний розрахунок суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що його зроблено правильно у відповідності до формули визначеної Порядком, з урахуванням конкретної нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а також часткового здійснення відповідачем оплати за землю.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки відповідачем не виконано рішення міської ради, що й потягло за собою збитки для позивача у вигляді неодержаного прибутку (втрачена вигода), тому є правові підстави для задоволення позову.

Доводи відповідача ,з якими погодився місцевий суд, про те, що процес укладання договору оренди затягнувся не з вини відповідача і відповідачем вживалися заходи, спрямовані на уникнення збитків, шляхом намагання оформити право користування спірною земельною ділянкою починаючи з 2010 року, а відтак відсутні підстави для стягнення з нього збитків, оскільки відсутня така складова ознака як наявність вини, на переконання суду апеляційної інстанції є хибними такими що не відповідають фактичним обставинам справи та не можуть прийматись до уваги з огляду на таке.

Дійсно з матеріалів справи вбачається, що процес оформлення відповідачем право користування (оренди) земельною ділянкою затягувався, однак відповідач у порушення приписів ст. 1166 ЦК України та ст. 33 ГПК України не довів належними та достатніми доказами того, що несвоєчасне укладання ним договору оренди виникло не з його вини і що він прийняв всі передбачені чинним законодавством міри та заходи для прискорення цього процесу, в т.ч. оскаржував дії та/або бездіяльність органів державної влади та місцевого самоврядування, зокрема позивача, щодо цього процесу, а наявні у матеріалах справи звернення відповідача до відповідних органів датовані 2014 -2015 роками, що свідчить про несвоєчасність таких звернень.

З викладеного вбачається що не укладання договору оренди у визначений строк і неотримання відповідно позивачем орендної плати у встановленому законодавством розмірі тобто виникнення в нього збитків, виникло у зв'язку з бездіяльністю відповідача який був зобов'язаний виконати певні дії, тобто наявна його вина у правопорушенні.

Та обставина, що позивач своїм рішенням від 03.10.2014 року № 1057-V продовжив термін дії п. 1.5 свого рішення від 08.07.2010 року № 1057-V (яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідача) не свідчить, що прострочення строку оформлення договору оренди земельної ділянки виникло з вини позивача і не доводить, як то вважає відповідач, відсутності вини відповідача у несвоєчасному укладанні цього договору.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що для застосування до відповідача такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків) наявні усі елементи складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, збитки, причинені у зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вина), а відтак у місцевого суду були відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позову прокурора.

З огляду на викладене апеляційна скарга Прокурора підлягає задоволенню, рішення місцевого осуду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову прокурора з покладенням на відповідача судових витрат.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 99, 101-105 ГПК України Одеський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Заступника прокурора Одеської області -задовольнити.

2. Рішення господарського суду Одеської області від 17.04.2015 р. по справі № 916/273/15-г скасувати.

3. Позов Заступника Білгород-Дністровського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Білгород-Дністровської міської ради, до Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області - задовольнити.

Стягнути з Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області на користь Білгород-Дністровської міської ради збитки в розмірі 120 684 (сто двадцять тисяч шістсот вісімдесят чотири ) гривень 90 копійок.

Стягнути з Білгород-Дністровського районного споживчого товариства Одеської області до Державного бюджету України:

- 2413 (дві тисячі чотириста тринадцять) гривень 70 копійок - судового збору за розгляд позову в суді першої інстанції, від сплати якого прокурора звільнено при поданні позову

- 1206 (одна тисяча двісті шість) гривень 85 копійок судового збору за розгляд апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції, від сплати якого прокурора звільнено при поданні скарги.

4. Зобовязати господарський суд Одеської області видати накази відповідно до резолютивної частини цієї постанови зі зазначенням у них всіх необхідних реквізитів сторін.

Постанова, згідно ст. 105 ГПК України, набуває законної сили з дня її оголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено і підписано 02.06.2015 р.

Суддя - доповідач: М.А. Мирошниченко

Судді О.Л. Воронюк

В.В. Лашин