ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Справа № 915/640/15

за позовом: Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій /вул. Кобилянського, 223 А, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50002/

до відповідача: Товариства з додатковою відповідальністю "Первомайський спеціалізований кар'єр" /вул. Гранітна, 21, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська обл., 55223/

про стягнення 11292,40 грн.

Суддя Бездоля Д.О.

Представники:

від позивача: Караман Ю.М. (довіреність від 18.12.2014 № 01/3-1652)

від відповідача: не з'явився

CУТЬ СПОРУ: позивач звернувся до господарського суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього 10825,37 грн. основного боргу, 154,62 грн. інфляційних нарахувань, 25,49 грн. 3 % річних та 286,92 грн. пені.

Заявлений позов позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем з оплати аварійно - рятувального обслуговування об'єктів за договором на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій від 14.11.2013 № 254/01, укладеним між сторонами.

Ухвалою суду від 20.04.2015 провадження у справі було порушено, позовна заява прийнята до розгляду, розгляд справи призначений на 21.05.2015 о 12 год. 30 хв.

Ухвалою суду від 21.05.2015 розгляд справи був відкладений на 04.06.2015 об 11 год. 30 хв. у зв'язку з неподанням сторонами усіх витребуваних судом доказів по справі.

04.06.2015 позивач подав до суду заяву проти продовження строку розгляду спору на 15 днів, в якій просить розглядати справу по суті.

Відповідач свого представника в судове засідання 04.06.2015 знову не направив, вимоги ухвал суду від 20.04.2015 та від 21.05.2015 не виконав, відзиву на позов не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому, згідно з ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення присутнього представника позивача, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.11.2013 між сторонами був укладений договір на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій № 254/01 (далі - договір).

За договором позивач зобов'язався організовувати цілодобове функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникнення, забезпечити роботи та заходи, спрямовані на запобігання та профілактику виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За договором відповідач зобов'язався оплачувати дані послуги з обслуговування шляхом щомісячного перерахування коштів в термін до 10 числа місяця, що слідує за звітним, згідно з наданими позивачем рахунками та підписаними сторонами актами виконання умов договору (п.п. 4.1., 4.3. договору).

Згідно з п. 5.3. договору за порушення терміну оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до п. 6.1. договору договір вступає в дію з 01.01.2014 та укладається на невизначений термін відповідно до вимог наказу МНС України від 17.11.2003 № 440 "Про порядок обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами".

Сторони вносили зміни у п. 4.1. договору та угодою від 29.10.2014 № 01/242/01 визначили, що з 01.01.2015 вартість функціонування структурних підрозділів позивача у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення у кількості 0,0396-х оперативних одиниць складає помісячно по 5837,49 грн.

На виконання умов договору позивач у грудні 2014 року та у січні 2015 року здійснив аварійно-рятувальне обслуговування об'єктів відповідача вартістю 10825,37 грн., що підтверджується актами від 31.12.2014 № 737-ф та від 06.02.2015 № 47-ф, рахунками від 31.12.2014 № 737-ф та від 06.02.2015 № 47-ф, поясненнями позивача та не заперечується відповідачем.

Відповідач свої зобов'язання з оплати вказаного обслуговування вартістю 10825,37 грн. не виконав, у зв'язку з чим і виник спір у даній справі, що підтверджується позивачем та не заперечується відповідачем.

Таким чином, станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за період грудень 2014 року - січень 2015 року становить 10825,37 грн.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд вважає, що позов позивача підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом станом на час вирішення даного спору сума основного боргу відповідача перед позивачем за період грудень 2014 року - січень 2015 року становить 10825,37 грн., а тому позов позивача в цій частині підлягає повному задоволенню господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Як встановлено судом у п. 5.3. договору сторони передбачили, що за порушення терміну оплати відповідач сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача пені, нарахованої за період з 11.01.2015 по 11.03.2015, в сумі 286,92 грн. також підлягає повному задоволенню судом.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За цих підстав, суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок, вважає, що позов позивача в частині стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих за період з 11.01.2015 по 11.03.2015, в сумі 25,49 грн. та інфляційних нарахувань, нарахованих за січень 2015 року, в сумі 154,62 грн. також підлягає повному задоволенню судом.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідач жодним чином не спростував обставини, доведені суду позивачем.

Згідно з ст. 49 ГПК України судові витрати підлягають покладенню на відповідача.

Керуючись ст. ст. 1, 4, 4-3, 22, 32, 33, 34, 43, 44, 49, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Первомайський спеціалізований кар'єр" (вул. Гранітна, 21, с. Мигія, Первомайський район, Миколаївська обл., 55223, код 03443655) на користь Державного воєнізованого гірничорятувального (аварійно-рятувального) загону Державної служби України з надзвичайних ситуацій (вул. Кобилянського, 223 А, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50002, код 33873405) 10825 (десять тисяч вісімсот двадцять п'ять) грн. 37 коп. основного боргу, 154 (сто п'ятдесят чотири) грн. 62 коп. інфляційних нарахувань, 25 (двадцять п'ять) грн. 49 коп. 3% річних, 286

(двісті вісімдесят шість) грн. 92 коп. пені та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 08.06.2015.

Суддя Д.О.Бездоля