РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015Справа №910/4655/15-г
За позовом Публічного акціонерного товариства «БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ»

До Приватного підприємства «Альянс»,

Про звернення стягнення 2 169 663,90 грн.

Суддя Прокопенко Л.В.

Представники:

від позивача: - Антоненко Н.А. (довіреність від 14.01.2015 року)

від відповідача: - не з'явились

У судовому засідання 26.05.2014 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі відповідно до положень ч. 2 ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - ПАТ «БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ» звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного підприємства «Альянс» про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 1 493 000,00 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 466 040,61грн., простроченої заборгованості по сплаті щоквартальної комісійної винагороди за послуги по супроводженню кредиту у розмірі 25 149,48 грн., пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 21 762,90 грн. , пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 112 086,31 грн., 3% річних нарахованих на прострочену суми кредиту у розмірі 43 801,93 грн., 3% річних нарахованих на суму несплачених процентів у розмірі 7 822,67 грн., судового збору у розмірі 43 393,28 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене нерухоме майно - комплекс будівель та споруд загальною площею 2 538,8 кв.м, що знаходиться по за адресою м. Житомир, вул. Заводська,4 та має наступний опис: літ. «Г» - будівля столярного цеху площею 2387,8 кв.м, літ. «Т» будівля компресорної площею 104,4 кв.м, літ. «Ф» - трансформаторна підстанція площею 46,6 кв.м. Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Бліц-Інвест Київ» зобов'язань за Кредитним договором №169/11-К та додатковими угодами № 1 від 14.03.2011 року, № 2 від 29.04.2011 року, № 3 від 12.10.2011 року, № 4 від 17.01.2012 року в частині своєчасного повернення кредитних коштів, сплати процентів за їх використання та комісійної винагороди банку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.03.2015 порушено провадження у справі № 910/4655/15-г та призначено розгляд справи на 01.04.2015.

Представник відповідача у судове засідання 01.04.2015 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань станом на дату розгляду справи не подавали.

Ухвалою Господарського суду від 01.04.2015 розгляд справи відкладено та призначено розгляд справи на 26.05.2015.

Представник відповідача у судове засідання 01.04.2015 не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань станом на дату розгляду справи не подавали.

Відповідно до абзацу 3 п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у разі, якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони повідомлені про час та місце судового розгляду належним чином.

Оскільки про час та місце судового засідання сторони були належним чином повідомлені, на підставі статті 75 Господарського процесуального кодексу України справа може бути розглянута за наявними в ній матеріалами.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/4655/15-г.

Відповідно до статті 85 ГПК України в судовому засіданні 26.05.2015 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2011 року між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Бліц-Інвест Київ» укладено Кредитний договір № 169/11-К та відповідні додаткові угоди № 1 від 14.03.2011 року, № 2 від 29.04.2011 року, № 3 від 12.10.2011 року, № 4 від 17.01.2012 року, згідно з яким Кредитор надав Позичальнику кредит у загальній сумі 1 500 000,00 на поповнення обігових коштів до 12.12.2012 року під 26,00 відсотків річних.

В забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, між Позивачем та Відповідачем укладено договір іпотеки № 169/11 від 11 березня 2011 року та додаткові угоду №1, 2 до нього, які посвідчені приватниим нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвінчуком І.А. та Юдіною І.Г. Згідно з вказаним договором предметом іпотеки є нерухоме майно: комплекс будівель та споруд загальною площею 2538,8 кв.м, що знаходиться по за адресою м.Житомир, вул. Заводська,4 в місті Києві, яке має наступний опис: літ. «Г» - будівля столярного цеху площею 2387,8 кв.м, літ. «Т» будівля компресорної площею 104,4 кв.м., літ. «Ф» - трансформаторна підстанція площею 46,6 кв.м, що належать Відповідачу на праві приватної власності та розташоване на земельній ділянці, кадастровий номер :05:08:009, загальною площею 2,5545 га, яка знаходиться в оренді у Відповідача на підставі Договору оренди земельної ділянки від 07.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Катюхою О.В. за реєстровим № 6533.

Пунктом 1.2. Договору Іпотеки встановлено, що договір забезпечує вимогу Іпотекодержателя за Кредитним договором № 169/11-К від 11.03. 2011 та Додаткової угоди № 4 від 16.01.2012 року до нього. Згідно п. 4.1.3. Договору іпотеки Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки у разі, коли зобов'язання Позичальника за Кредитним договором не буде виконано повністю у встановлений строк, чи в необхідній сумі, а також достроково звернути стягнення у разі ліквідації чи реорганізації Позичальника при відсутності можливості останнього виконати зобов'язання за Кредитним договором. Пунктом 4.1.7. Договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель має право за рахунок Предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за Основним договором в повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-яке збільшення цієї суми у відповідності до Основного договору.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2014 по справі № 910/23902/13 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бліц-Інвест Київ» на користь Позивача стягнуто прострочену заборгованість за Кредитним договором № 169/11-К від 11.03.2011 в розмірі 1493000,00 грн., нараховані проценти за користування кредитом в розмірі 466 040,61 грн., прострочену заборгованість по сплаті щоквартальної комісійної винагороди за послуги по супроводженню кредиту у розмірі 25 149,48 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 21 762 ,90 грн., пеню за прострочення сплати кредиту у розмірі 112 086,31 грн., 3% річних нарахованих на прострочену суми кредиту у розмірі 43 801,93 грн. 93 коп., 3% річних нарахованих на суму несплачених процентів у розмірі 7 822,67 грн., судовий збір в розмірі 43 393,28 грн.

28.02.2014 Господарським судом міста Києва видано наказ про примусове виконання рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2014 року у справі № 910/23902/13.

20.03.2014 Позивач в порядку виконання вимог ст.35 Закону України «Про іпотеку» направив на юридичну адресу Іпотекодавця та Позичальника письмову вимогу про усунення порушення, однак реакції від сторін не отрима.

21.03.2014 Постановою головного державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Лебедєвою Л.Ю. відкрито виконавче провадження (ВП № 42584428) з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/23902/13 від 28.02.2014 року.

15.10.2014 Постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві Стаценко М.А. від повернуто виконавчий документ стягувачу (Позивачу) у зв'язку з відсутністю майна, на яке може бути звернено стягнення.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно зі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1. ст. 590 ЦК України).

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 6 статті 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

У відповідності до частини 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Статтею 11 вищевказаного закону, встановлено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно зі ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж 30-ти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою зазначеною статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки.

У відповідності до ст. 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.З ст.35 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Виходячи з викладеного, суд вважає підтвердженим належними доказами суму заборгованості позичальника за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача, як майнового поручителя, за рахунок предмета іпотеки шляхом звернення стягнення на нього.

За таких обставин, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 33, 34, 49, 82-85 Г України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Альянс» (юридична адреса: 03067, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 6, ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ» (юридична адреса: 03067, м.Київ, бул.Івана Лепсе,4, ) прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 1 493 000, 00 грн., нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 466 040,61 коп, прострочену заборгованість по сплаті щоквартальної комісійної винагороди за послуги по супроводженню кредиту в сумі 25 149,48 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів в розмірі 21 762,90 грн., пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 112 086, 31 грн., 3% річних нарахованих на прострочену суму кредиту в розмірі 43 801,93 грн., 3% рісних нарахованих на суму несплачених процентів в розмірі 7 822,67 грн., судовий збір у розмірі 43 393,28 грн. шляхом звернення стягнення на заставлене майно - комплекс будівель та споруд загальною площею 2538,8 кв.м., що знаходиться по за адресою м. Житомир, вул. Заводська,4 в місті Києві та має наступний опис: літ. «Г» - будівля столярного цеху площею 2387,8 кв.м, літ. «Т» будівля компресорної площею 104,4 кв.м, літ. «Ф» - трансформаторна підстанція площею 46,6 кв.м.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Альянс» (юридична адреса: 03067, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 6, ) на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК НАРОДНИЙ КАПІТАЛ» (юридична адреса: 03067, м. Київ, бул. Івана Лепсе, 4, ) судовий збір в сумі 43 393,28 (сорок три тисячі триста дев'яносто три гривні 28 копійок) грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата складання повного тексту рішення 29.05.2015.

Суддя Л.В. Прокопенко