ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року Справа № 925/1268/14

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі Лавріненку С.І., за участю представників сторін: позивача - Сіндрякова О.В. за довіреністю, відповідача - Ганнисика О.Ю. за довіреністю, у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, розглянувши справу за позовом публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Канівського комунального підприємства теплових мереж про стягнення 6908195 грн.,

ВСТАНОВИВ:

24.07.2014 року позивач - публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» - звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до Канівського комунального підприємства теплових мереж (далі - відповідач) про стягнення, на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13/3181-ТЕ-36 від 28.12.2012 року (далі договір), 6026043 грн. 46 коп. боргу за отриманий протягом січня-квітня 2013 року та жовтня-грудня 2013 року природний газ, 356183 грн. 31 коп. пені, 68695 грн. 74 коп. інфляційних втрат, 130389 грн. 92 коп. 3% річних, що разом станом на 04.06.2014 року складали 6581312 грн. 43 коп., та відшкодування понесених судових витрат.

08.10.2014 року позивач подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій, враховуючи часткову оплату 01.04.2014 року в сумі 370964 грн. 62 коп., 26.05.2014 року в сумі 363680 грн., остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь 5291398 грн. 84 коп. основного боргу, 470247 грн. 69 коп. пені, 932316 грн. 61 коп. інфляційних втрат, 214231 грн. 86 коп. 3% річних за період прострочення, що разом станом на 07.10.2014 року складали 6908195 грн., та відшкодувати судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 73080 грн. (а.с. 100-101).

Рішенням господарського суду Черкаської області від 08.10.2014 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року, позов було задоволено повністю, стягнуто 5291398 грн. 84 коп. основного боргу, 470247 грн. 69 коп. пені, 932316 грн. 61 коп. інфляційних втрат, 214231 грн. 86 коп. 3% річних за період прострочення станом на 07.10.2014 року, та 73080 грн. судового збору (а.с. 111-118, 141-148).

Постановою Вищого господарського суду Черкаської області від 17.02.2015 року частково задоволено касаційну скаргу Канівського комунального підприємства теплових мереж, рішення господарського суду Черкаської області від 08.10.2014 року і постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.11.2014 року скасовані, справу направлено на новий розгляд до господарського суду Черкаської області в іншому складі суду (а.с. 171-176).

Ухвалою від 25.03.2014 року справу прийнято до свого провадження суддею Грачовим В.М.

В засіданні суду представник позивача підтвердив сплату відповідачем суми основного боргу, у зв'язку з чим позов з підстав і в розмірі, викладених в позовній заяві і заяві про збільшення розміру позовних вимог, підтримав частково і просив суд задовольнити позов в частині стягнення пені, інфляційних втрат, 3% річних і відшкодування судових витрат.

Відповідач подав письмові відзиви (заперечення) на позов (а.с. 61-62, 78-79, 181). Із відзиву і пояснень представника відповідача в засіданні суду вбачається, що відповідач позов не визнав, просив суд в задоволенні позову відмовити повністю з мотивів відсутності його вини у виникненні спірної заборгованості, добровільного виконання зобов'язання в частині сплати основного боргу та відсутності події прострочення відповідачем строку сплати основного боргу. В засіданні суду представник відповідача просив суд в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

28.12.2012 року сторонами було укладено договір № 13/3181-ТЕ-36 купівлі-продажу природного газу, за умовами п. 1.1. якого продавець (позивач) зобов'язався передати у власність покупцю (відповідачу) у 2013 році імпортований природний газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями та національними творчими спілками і їх регіональними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності), а покупець зобов'язався прийняти і оплатити цей природний газ в обсязі і на умовах даного договору.

Відповідно до п.п. 3.3., 5.2., 6.1., 7.2. вищевказаного договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу; ціна за 1000 куб. м газу всього з ПДВ становить 1309,20 грн.; оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу, остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки газу; у разі невиконання покупцем умов п. 6.1. даного договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

На виконання умов договору, сторонами підписані акти приймання-передачі природного газу від 22.01.2014 та 24.01.2014 року, згідно з якими позивач передав, а відповідач прийняв природний газ в загальному обсязі 5901,347 тис. м3 на загальну суму 7726043,46 грн. (а.с. 20-26).

За розрахунком позивача, згідно з даними його бухгалтерського обліку і інформацією обслуговуючого банку заборгованість відповідача по основному боргу станом на 28.02.2014 року складала за природний газ, поставлений у 2013 році, 6026043 грн. 46 коп. (а.с. 10-13, 27-29). Зазначена сума заборгованості визнана відповідачем і підтверджена актом звіряння розрахунків станом на 10.02.2014 року (а.с. 69).

10.02.2014 року ГУ Державної казначейської служби України у Черкаській області (сторона перша), Департамент фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (сторона друга), Фінансове управління виконавчого комітету Канівської міської ради (сторона третя), відповідач - Канівське комунальне підприємство теплових мереж (сторона четверта) та позивач - НАК «Нафтобаз України» (сторона остання) уклали договір № 41/30 про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. № 30. У договорі його сторони визначили Порядок проведення взаєморозрахунків, за умовами якого погодили перелік підприємства, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Згідно з визначеним Порядком проведення взаєморозрахунків, Казначейство перераховує кошти стороні першій, сторона перша - стороні другій, сторона друга - третій, сторона третя - четвертій, сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 370964, 62 грн. з ПДВ для погашення заборгованості за природний газ за 2013 рік згідно з договором від 28.12.2012 №13/3181-ТЕ-36. Згідно з п.п. 2 п. 10 даного договору, з метою його виконання, сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

На виконання договору № 41/30 від 10.02.2014 року платіжним дорученням № 204 від 01.04.2014 року відповідачем сплачено позивачу 370964,62 грн. заборгованості за газ, спожитий у 2013 році по договору від 28.12.2012 № 13/3181-ТЕ-36 (а.с. 71, 82-83).

15.05.2014 року ті ж сторони, що і в договорі № 41/30 від 10.02.2014 року, уклали спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1114, на умовах якої за рахунок коштів загального фонду державного бюджету були виділені відповідачу кошти в сумі 363680 грн. для перерахування позивача в якості оплати за природний газ, спожитий у 2013 році по договору від 28.12.2012 № 13/3181-ТЕ-36. На виконання спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання № 1114 від 15.05.2014 року платіжним дорученням № 357 від 26.05.2014 року відповідачем частково оплачено спірну заборгованість в сумі 363680 грн. за природний газ, поставлений у 2013 році по договору № 13/3181-ТЕ-36 від 28.12.2012 року (а.с. 70, 80-81).

29.09.2014 року ГУ Державної казначейської служби України у Черкаській області (сторона перша), Департамент фінансів Черкаської обласної державної адміністрації (сторона друга), Фінансове управління виконавчого комітету Канівської міської ради (сторона третя), відповідач - Канівське комунальне підприємство теплових мереж (сторона четверта) та позивач - НАК «Нафтобаз України» (сторона остання) уклали договір № 449/30 про організацію взаєморозрахунків, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. № 30. У договорі його сторони визначили Порядок проведення взаєморозрахунків, за умовами якого погодили перелік підприємства, установ та організацій, що беруть участь у проведенні взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору. Згідно з визначеним Порядком проведення взаєморозрахунків, Казначейство перераховує кошти стороні першій, сторона перша - стороні другій, сторона друга - третій, сторона третя - четвертій, сторона четверта перераховує на рахунок сторони останньої кошти у сумі 5291398,84 грн., утому числі податок на додану вартість 881899,81 грн. для погашення заборгованості за природний газ за 2013 рік по договору від 28.12.2012 №13/3181-ТЕ-36. Згідно з п.п. 2 п. 10 даного договору, з метою його виконання, сторони зобов'язались не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору (а.с. 90-92).

На виконання договору № 449/30 від 29.09.2014 року платіжним дорученням № 661 від 14.10.2014 року відповідачем сплачено позивачу 5291398,84 грн. залишку спірної заборгованості за газ, спожитий у 2013 році по договору від 28.12.2012 року № 13/3181-ТЕ-36 (а.с. 130).

Отже, спірні правовідносини сторін виникли із договору № 13/3181-ТЕ-36 купівлі-продажу природного газу від 28.12.2012 року, вимоги позивача і заперечення відповідача витікають із прав і обов'язків сторін за цим договором.

За змістом ст.ст. 173, 174, 193, 202 ГК, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 599 ЦК України, угода (договір) є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, припиняється на підставах, встановлених договором або законом, зокрема належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення заборгованості з оплати природного газу, поставленого, на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 13/3181-ТЕ-36 від 28.12.2012 року в 2013 році, штрафних санкцій у виді пені, передбаченої підпунктом 7.2. пункту 7 договору, та наслідків порушення грошового зобов'язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Частина спірної заборгованості у розмірі (370964,62 +363680) 734644 грн. 62 коп. відповідачем була сплачена 01.04. і 26.05.2014 року до подання позову, на зазначену суму позивачем зменшено розмір позовних вимог в цій частині, заява позивача судом прийнята до провадження.

Заборгованість зі сплати вартості поставленого природного газу у 2013 року у розмірі (6026043,46-734644,62) 5291398,84 грн., наявна на момент звернення до суду, підтверджена позивачем належними і допустимими доказами, відповідачем визнана і добровільно погашена після подачі позову до прийняття рішення у справі. Вищенаведене свідчить, що предмет спору в цій частині позову відсутній, продовження розгляду справи недоцільне. Відповідно п. 1-1 ч. 1 ст. 80 ГПК України господарський суд припиняє провадження у справі якщо відсутній предмет спору.

При вирішенні спору в частині стягнення 470247 грн. 69 коп. пені, 932316 грн. 61 коп. інфляційних втрат, 214231 грн. 86 коп. 3% річних за період прострочення станом на 07.10.2014 року суд керується приписами статей 549 - 552, 610-612, 614 ЦК України, статтями 216-218, 229 - 232, 234 ГК України, ст. 625 ч. 2 ЦК України, нормами Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», роз'ясненнями, викладеними в постановах Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» N 14 від 17.12.2013 року.

Зокрема, відповідно до ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно з частиною 1 ст. 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Водночас в ст. 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

З вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що окремою та обов'язковою підставою (умовою) застосування до учасника господарських відносин відповідальності за порушення зобов'язання є наявність вини, яка, у розумінні вищевказаної норми, полягає у невжитті особою всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

29.09.2014 року сторони договору № 449/30 про організацію взаєморозрахунків, уклавши його дійшли згоди, що заборгованість відповідача перед позивачем по договору купівлі-продажу природного газу № 13/3181-ТЕ-36 від 28.12.2012 року становить 5291398,84 грн. та підлягає погашенню за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню. Тобто, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до договору поставки природного газу.

Остаточний розрахунок за поставлений природний газ по договору купівлі-продажу природного газу № 13/3181-ТЕ-36 від 28.12.2012 року відбувся у порядку та строки, передбачені у договорі про організацію взаєморозрахунків № 449/30 від 29.09.2014 року.

Відтак, з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері купівлі-продажу газу виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійним організаціям та національними творчими спілками та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що провадять господарську діяльність в цій галузі, вбачається, що відповідач був позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків за придбаний природний газ, що свідчить про відсутність вини з боку відповідача, та що, в свою чергу, виключає застосування до нього штрафних санкцій у вигляді стягнення пені в силу статті 218 ГК України та статті 614 ЦК України, а також наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки оплата була здійснена в межах порядку і строків, встановлених договором про організацію взаєморозрахунків, а відповідно до пункту 10 якого сторони погодили не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору.

Відповідно до ст.ст. 33, 34, 43 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини справи повинні підтверджуватись лише належними і допустимими доказами, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Судом, відповідно до ст. 22 ГПК України, було запропоновано сторонам подати докази в обґрунтування позову і заперечень проти нього, брати участь в засіданнях суду, вони своїми правами скористались на свій розсуд, подали всі наявні у них докази і на їх підставі судом прийнято рішення у справі.

З урахуванням викладеного, відповідно до встановлених обставин справи та приписів законодавства суд надає перевагу запереченням відповідача, провадження в частині стягнення основного боргу припиняє за відсутністю предмета спору, а в частині стягнення пені, інфляційних втрат і 3% річних відмовляє за безпідставністю.

На підставі статті 49 ГПК України судові витрати покладаються на позивача, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - сплачений судовий збір за подачу апеляційної і касаційної скарг в розмірі (36540+36540) 73080 грн.

Керуючись ст.ст. 49, 80 ч. 1 п. 11, 86, 82-84 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі в частині вимог про стягнення 5291398 грн. 84 коп. основного боргу припинити.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення 470247 грн. 69 коп. пені, 932316 грн. 61 коп. інфляційних втрат, 214231 грн. 86 коп. 3% річних - відмовити.

Стягнути з публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 на користь Канівського комунального підприємства теплових мереж, , місцезнаходження: 19000, Черкаська область, м. Канів, вул. Енергетиків, 30 - 73080 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд Черкаської області протягом десяти днів з дня підписання.

Повний текст рішення підписано 02.06.2015 року.

Суддя В.М. Грачов