КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/23060/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Отрюха Б.В.

Михальської Ю.Б.

За участю представників сторін:

від позивача: Кущ О.В. - представник;

від відповідача: не з'явився;

від третьої особи: не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП"

на рішення

Господарського суду міста Києва

від 24.12.2014

у справі № 910/23060/14 (головуючий суддя: Літвінова М.Є.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП"

про стягнення 10 522 103,77 грн

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" заборгованості у розмірі 10 522 103,77 грн. на підставі кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012, що складається: 10 183 160,89 грн. заборгованість за кредитом, 327 803,09 грн. заборгованість по прострочених процентах, 11 139,79 грн. пені на суму простроченої заборгованості по процентах.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.12.14р. у справі № 910/23060/14 позовні вимоги задоволено повністю, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС КАПІТАЛ" на користь Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" заборгованість за кредитом у розмірі 10 183160 грн. 89 коп., заборгованість по прострочених процентах у розмірі 327 803 грн. 09 коп., пеню на суму простроченої заборгованості по процентах у розмірі 11 139 грн. 79 коп. та судовий збір у розмірі 73 080 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП" звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить рішення Господарського суду м. Києва скасувати та прийняти нове рішення.

В обгрунтування апляційної скарги, апеллянт звертає увагу суду на те що, представник ТОВ «ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП» був відсутній в судовому засіданні у зв'язку з тим, що про місце та час розгляду справи не був повідомлений та жодних даних в інтернет-сервісі Єдиний державний реєстр судових рішень про це судове рішення не міститься до теперішнього часу.

Прийняте рішення суду по справі № 910/23060/14 за позовом ПАТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «БІЗНЕС " КАПІТАЛ» про стягнення за кредитним договором фактично вплине на права і обов'язки ТОВ «ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП».

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.03.2015 року у складі судової колегії Головуючий суддя Зеленіна В.О., судді: Шевченко Е.О., Ткаченко Б.О. апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальності "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП" була прийнята до провадження, розгляд справи призначено в судовому засіданні за участю представників сторін на 03.04.2015р.

Розпорядженням керівника апарату від 02.04.2015р. № 09-52/394/15 у зв'язку з перебуванням на лікарняному головуючого судді Зеленіна В.О. справу № 910/23060/14 передано на автоматичний розподіл.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальності "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП" у справі № 910/23060/14 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Тищенко А.І., суддів: Михальської Ю.Б., Отрюха Б.В.

Ухвалою від 02.04.2015 року вищезазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження, розгляд справи призначено на 30.04.2015 рік.

Ухвалою від 30.04.2015 року розгляд справи відкладено на підставі ст. 77 ГПК України.

02.06.2015 року в судове засідання представники відповідача та третьої особи в судове засідання втретє не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлені належним чином.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 77 ГПК України у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Застосовуючи згідно з частиною 1 статті 4 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи частину 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989).

Вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, колегія приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності представників відповідача та третьої особи.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши наявні матеріали справи, колегія встановила наступне:

14.06.2012 між ПАТ "ТАСКОМБАНК" (банк) та ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" (позичальник) було укладено кредитний договір № Т23.08.20114 К 280.

Відповідно до п.1.1 договору банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді відкличної кредитної лінії, що не поновлюється, у розмірі, на строк та на умовах, передбачених цим договором, а позичальник зобов'язується повернути кошти, одержані в рахунок кредитної лінії, сплатити проценти за користування кредитною лінією та виконати свої зобов'язання у повному обсязі та у строки, передбачені договором.

27.07.2012 між банком та позичальником укладено договір №1 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

21.09.2012 між банком та позичальником укладено договір №2 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

18.01.2013 між банком та позичальником укладено договір №3 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

28.02.2013 між банком та позичальником укладено договір №4 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

20.06.2013 між банком та позичальником укладено договір №5 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

17.12.2013 між банком та позичальником укладено договір №6 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

Відповідно до п.1.2 договору №6 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012, ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" був виданий кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 19 000 000,00 грн. Розмір ліміту кредитної лінії змінюється відповідно до графіку зміни розміру ліміту кредитної лінії.

Пунктом 1.4. договору №5 передбачено, що плата за користування кредитною лінією у вигляді процентів становить 7% річних.

Згідно п.1.5 кредитного договору кредитна лінія надається для поповнення обігових коштів.

Строк користування кредитною лінією: з 14 червня 2012 року по 31 грудня 2014 року включно, з урахуванням графіку зміни розміру ліміту кредитної лінії (п.1.3 договору №6).

Відповідно до п.5.1.2 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника сплатити, у тому числі достроково, заборгованість за кредитною лінією, нараховані проценти, суму неустойки, передбачені цим договором, у випадках, коли позивальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредитної лінії, сплаті відсотків або у інших випадках, передбачених умовами цього договору.

У п.5.1.3 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов'язується своєчасно виконувати зобов'язання, передбачені цим договором, та/або будь-яким іншим договором між банком та позичальником, в тому числі, але не виключно, здійснювати погашення заборгованості за кредитною лінією до закінчення строку, зазначеного в п.1.3 цього договору, сплату по нарахованим процентам та комісіям в строки, передбачені цим договором.

Пунктом 6.1 кредитного договору сторони домовились, що при невиконанні зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитною лінією та/або сплаті процентів у строки, передбачені кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми невчасно виконаного (невиконаного) платежу за кожний день прострочення, при цьому пеня нараховується щоденно.

Позивач стверджує, що ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" порушило умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним.

Відповідно до ст.509 ЦК України, ст.173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За приписами ст.ст.11, 509 ЦК України зобов'язання виникають, зокрема, з договору.

Згідно зі ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В силу норм ч.2 ст.1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.345 ГК України встановлено, що у кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Аналізуючи вищезазначене за змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є кредитним договором, який підпадає під правове регулювання норм статей 1054-10571 ЦК України, а в частині, що не суперечить вказаним нормам та умовам договору, регулюється ст.1046-1053 ЦК України.

Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель зобов'язується перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Сторонами у договорі №4 погоджено перелік забезпечення, що надається в рахунок забезпечення виконання позичальником боргових зобов'язань перед банком. Відповідно до наведеного додатку зобов'язання за спірним кредитним договором забезпечено, зокрема, порукою Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП".

Відповідно до приписів ст.543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Наведені норми свідчать про наявність у позивача права самостійно обирати боржника та поручителя, до якого слід звернути вимогу.

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з вимогами саме до боржника, судом, враховуючи приписи чинного законодавства розглядаються саме вимоги до останнього.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як вказувалось вище, умовами кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012 передбачено, що кредит надається у вигляді відкличної кредитної лінії.

Сторонами було погоджено ліміт кредитної лінії у розмірі 19 000 000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "ТАСКОМБАНК" було надано ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" грошові кошти в межах графіку зміни розміру ліміту, передбаченого у додатку №1 від 17.12.2013 до договору №6 про внесення змін та доповнень до кредитного договору № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012, зокрема: з 14.06.2012 по 25.12.2013 - 19 000 000,00 грн., з 26.12.2013 по 25.01.2014 - 18 882 000,00 грн., з 26.01.2014 по 25.02.2014 - 18 764 000,00 грн., з 26.02.2014 по 25.03.2014 - 18 646 000,00 грн., з 26.03.2014 по 25.04.2014 - 18 528 000,00 грн., з 26.04.2014 по 25.05.2014 - 18 410 000,00 грн., з 26.05.2014 по 25.06.2014 - 18 292 000,00 грн., з 26.06.2014 по 25.07.2014 - 18 174 000,00 грн., з 26.07.2014 по 25.08.2014 - 18 056 000,00 грн., з 26.08.2014 по 25.09.2014 - 17 938 000,00 грн., з 26.09.2014 по 25.10.2014 - 17 820 000,00 грн., з 26.10.2014 по 25.11.2014 - 17 702 000,00 грн., з 26.11.2014 по 25.12.2014 - 17 584 000,00 грн. Надання позивачем грошових коштів у визначеному розмірі підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з рахунку відповідача.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах справи документи, враховуючи відсутність у відповідача заперечень з приводу отримання від позивача кредитних коштів розмірі 19 000 000,00 грн., суд дійшов висновку, що ПАТ "ТАСКОМБАНК" належним чином виконало свої грошові зобов'язання за кредитним договором № Т23.08.20114 К 280 від 14.06.2012.

Статтею 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 1.4. договору №5 сторони погодили, що плата за користування кредитною лінією у вигляді процентів становить 7% річних.

Відповідно до п.3.2 кредитного договору проценти за користування кредитною лінією нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення кредитної лінії (в тому числі і за період прострочення погашення кредитної лінії). При цьому враховується перший день та не враховується останній день користування кредитною лінією. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитною лінією, на суму щоденного залишку заборгованості за кредитною лінією. Проценти за користування кредитними коштами нараховуються банком щоденно за фактичну кількість днів користування грошовими коштами, виходячи з фактичної кількості днів у році (п.3.3. кредитного договору).

Сторони у п. 3.4 кредитного договору погодили, що проценти за користування кредитною лінією сплачуються щомісячно з 1 по 16 число (включно) за попередній місяць і на дату повернення кредитної лінії; проценти нараховані на останній період користування кредитною лінією, сплачуються одночасно з погашенням кредитної лінії.

Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем станом на 10.09.2014 за користування кредитною лінією було нараховано проценти за кожний прострочений період на загальну суму 327 803,09 грн., а саме: з 01.04.2014 по 30.04.2014 - 64 947,43 грн., з 01.05.2014 по 31.05.2014 - 65 609,56 грн., з 01.06.2014 по 30.06.2014 - 58 587,96 грн., з 01.07.2014 по 31.07.2014 - 60 540,87 грн., з 01.08.2014 по 10.09.2014 - 78 117,27 грн.

Отже, в результаті порушення позичальником умов кредитного договору щодо строків та розміру процентів, що підлягають сплаті за користування кредитною лінією, у останнього утворилась заборгованість в сумі 327 803,09 грн.

Твердження відповідача щодо того, що сума боргу у вимозі від 09.09.2014 і у розрахунку заборгованості не співпадає, судом визнані необґрунтовані та безпідставні, враховуючи, що дати, станом на які існувала заборгованість, є різними.

За змістом ст.193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У ч.1 ст.530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.ст.525, 615 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Як вказувалось вище, у п.1.3 договору №6 сторони визначили строк користування кредитною лінією з 14.06.2012 по 31.12.2014.

Відповідно до ч.3 п.3.7 кредитного договору зобов'язання позичальника щодо повернення суми коштів, наданих в рахунок кредитної лінії, сплати процентів за користування нею та інших платежів (штрафи, пені) за цим договором вважаються виконаними тільки після проведення банком відповідних бухгалтерських проводок.

Пунктом 2.2 кредитного договору передбачено, що кредитна лінія надається у безготівковій формі шляхом оплати з позичкового рахунку розрахункових документів позичальника за реквізитами контрактів або шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника для подальшого використання за цільовим призначенням, тобто на поповнення обігових коштів, на підставі наданих позичальником документів.

Одночасно, за умовами до п.5.1.2 кредитного договору банк має право вимагати від позивальника сплатити у тому числі достроково, заборгованість за кредитною лінією, нараховані проценти, суму неустойки, передбачені цим договором, у випадках, коли позивальник не виконав у строк свої зобов'язання по поверненню кредитної лінії, сплаті відсотків або у інших випадках, передбачених умовами цього договору.

Сторони домовились, що при настанні обставин, визначених у п. 5.1.3. кредитного договору (щодо порушення своєчасного виконання зобов'язань по сплаті заборгованості), банк має право відмовити позичальнику у подальшому кредитуванні по цьому договору без укладення будь-якого договору про внесення змін та доповнень до нього.

У п.5.1.4 кредитного договору зазначено, що у випадку настання такої відмови банк направляє позичальнику відповідне повідомлення. При цьому строк виконання позичальником своїх зобов'язань (повернення кредитної лінії, сплати процентів за користування нею та інших платежів, передбачених договором) за взаємною згодою сторін, вважається таким, що настав, а банк вважається таким, що відмовився від подальшого кредитування на 10 календарний день з дня направлення позичальнику повідомлення. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, вважається дата, зазначена у квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення на адресу позичальника, зазначену в реквізитах цього договору.

Як свідчать матеріали справи, позивач звертався до відповідача з вимогою №1459 від 09.09.2014 погасити заборгованість, яка станом на 08.09.2014 становила 10 516 967,14 грн., з яких: 10 183 160,89 грн. сума боргу за кредитом, 323 897,23 грн. сума боргу за процентами, в тому числі прострочена, 9 909,02 грн. - пеня.

Відповідач у суді першої інстанціїї пояснив, що зазначена вимога на адресу ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" не надходила, що спростовується фіскальним чеком №5006 від 24.09.2014 та реєстром рекомендованої кореспонденції, які долучені до матеріалів справи.

Отже, з вказаного вбачається, що фактично кредитором було реалізовано право на дострокове повернення кредитних коштів шляхом направлення відповідної вимоги на адресу боржника.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги зміст вимоги №1459 від 09.09.2014 стосовно визначення конкретного строку виконання позичальником своїх боргових зобов'язань, суд дійшов висновку, що термін повернення грошових коштів, що були отримані за кредитною лінією за кредитним договором, настав.

Проте, всупереч повідомлення про дострокове повернення кредитної лінії, позичальником грошові кошти, які було отримано за спірним кредитним договором, у строк до 31.12.2014, повернуто не було. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

За таких обставин, враховуючи наведене вище, приймаючи до уваги всі наявні в матеріалах справи документи, судом встановлено, що у ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ", як позичальника за кредитним договором, укладеним з ПАТ "ТАСКОМБАНК", наявна заборгованість перед банком по тілу кредиту в розмірі 10 183 160,89 грн. та по процентам за користування кредитними коштами в сумі 327 803,09 грн., що є підставою для задоволення позовних вимог повністю в цій частині.

Колегія погоджується з висновками суду першої інстанціїї стосовно задоволення вимог позивача про стягнення пені на суму заборгованості по процентам в розмірі 11 139,79 грн.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст.610 ЦК України кваліфікує, як порушення зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України).

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов'язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною 4 ст. 231 ГК України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Разом з тим, згідно зі ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Сторони домовились, що при невиконанні зобов'язань по погашенню заборгованості за кредитною лінією та/або сплаті процентів у строки, передбачені кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми невчасно виконаного (невиконаного) платежу за кожний день прострочення, при цьому пеня нараховується щоденно (п.6.1. кредитного договору).

Керуючись умовами кредитного договору та враховуючи порушення позичальником строків повернення процентів за користування кредитною лінією, позивачем було нараховано пеню на загальну суму 11 139,79 грн.

Враховуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є документально обгрутованими та не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищеперелічене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" підлягають задоволенню.

Таким чином з ТОВ "БІЗНЕС КАПІТАЛ" підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 10 183 160,89 грн., заборгованість по прострочених процентах у розмірі 327 803,09 грн. та пеню на суму простроченої заборгованості по процентах у розмірі 11 139,79 грн.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не підтверджені відповідними доказами, не спростовують правильності висновків місцевого суду та не можуть бути підставами для скасування рішення суду.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі, а саме стосовно розгляду справи у відсутності апелянта, оскільки в матеріалах справи (т. 3, арк. спр. 6) міститься зворотне повідомлення про вручення, яке було надіслано Господарським судом м. Києва на адресу ТОВ "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП": вул. Боричів Тік, 35-В, м. Київ, 04070 (№ 32424205 від 15.012.2014 яке було отримане повноважним представником Осташенко)

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати необхідних заходів до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Відтак, про час, дату та місце судового розгляду даної справи апелянт був повідомлений своєчасно та належним чином.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки вони спростовуються матеріалами справи.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 80, 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОР ЕНЕРГОГРУП" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 у справі № 910/23060/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 24.12.2014 у справі № 910/23060/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/23060/14 повернути до Господарського суду м.Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Б.В. Отрюх

Ю.Б. Михальська