ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2015 року Справа № 925/34/15

Вищий господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого суддіЄвсікова О.О.,
суддівКролевець О.А.,
Попікової О.В.,
розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ"
на ухвалуКиївського апеляційного господарського суду від 09.04.2015р. (головуючий суддя Шевченко Е.О., судді Ткаченко Б.О., Синиця О.Ф.)
у справі№ 925/34/15 Господарського суду Черкаської області
за позовомПублічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "ББФ"
простягнення 11.970,72 грн.,

за участю представників:
позивачане з'явились,
відповідачаІліка Н.В.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 03.03.2015 р. позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" задоволено повністю. З відповідача на користь позивача стягнуто 10 352,48 грн. заборгованості за кредитом, 772,99 грн. заборгованості з процентів за користування кредитом, 465,77 грн заборгованості з комісії, 379,48 грн. пені, 1 827,00 грн. судових витрат.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач звернувся до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. у даній справі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ" повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 81 ГПК України у зв'язку з поданням апеляційної скарги з пропуском строку на оскарження без клопотання про відновлення такого.

Не погоджуючись з ухвалою апеляційного господарського суду, скаржник звернувся до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить ухвалу апеляційного суду скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що апеляційним господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для прийняття апеляційної скарги до розгляду, чим порушено норми процесуального права, зокрема п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Касаційна скарга мотивована тим, що строк на оскарження рішення місцевого суду скаржником обчислювався з дати отримання копії рішення поштою. Заявник зазначає про відсутність представника в судовому засіданні при прийнятті рішення судом, додає до касаційної скарги копію відповіді поштового відділення на запит про дату вручення листа. Крім того заявник вказує, що у зв'язку з несвоєчасним отриманням повного тексту рішення місцевого суду у нього не було можливості вчасно підготувати та подати належно оформлену та мотивовану апеляційну скаргу.

Усіх учасників судового процесу відповідно до статті 111-4 ГПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду касаційної скарги, проте в судове засідання представники позивача не з'явились. Зважаючи на те, що явку представників сторін не було визнано обов'язковою, а також на достатність матеріалів справи для прийняття рішення, колегія суддів, беручи до уваги встановлені ст. 111-8 ГПК України строки розгляду касаційних скарг, дійшла висновку про можливість розглянути справу за відсутності представників позивача.

Колегія суддів, обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представника відповідача (скаржника), перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування апеляційним господарським судом норм процесуального права при вирішенні питання про прийняття апеляційної скарги до провадження, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 93 ГПК України апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення місцевого господарського суду прийняте 03.03.2015 р., повний текст рішення складено 06.03.2015 р., отже останнім днем строку на подання апеляційної скарги є 16.03.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник лише 30.03.2015р. направив апеляційну скаргу від цієї ж дати на адресу Господарського суду міста Києва, що підтверджується відмітками поштового штемпеля на копії конверта, в якому надійшла скарга, та на описі вкладення у цінний лист, тобто заявник звернувся вже після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Згідно з п. 4 ст. 97 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається апеляційним господарським судом якщо скаргу подано після закінчення строку, встановленого для її подання, без клопотання про поновлення цього строку або таке клопотання відхилено.

Як зазначено апеляційним господарським судом, в апеляційній скарзі не заявлялось клопотання про відновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, не зазначено про надання такого клопотання і в додатках до скарги.

За таких обставин, з огляду на відсутність клопотання заявника про відновлення пропущеного строку на оскарження ухвали суду, недостатніми є лише посилання в тексті апеляційної скарги на несвоєчасність отримання тексту рішення суду. Тобто, для перевірки викладених доводів необхідно було насамперед звернутися до апеляційного суду з відповідним вмотивованим клопотанням. При цьому помилковими є доводи скаржника про обчислення строку на апеляційне оскарження з дати отримання копії рішення поштою, оскільки саме ч. 1 ст. 93 ГПК України встановлює строк подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, що обчислюється з дня оголошення/ підписання рішення.

Таким чином, навіть факт невчасного отримання примірника процесуального документа не звільняє заявника від необхідності подавати клопотання про відновлення строку на оскарження,у разі його фактичного пропуску, яке повинно містити обґрунтування поважності причин. Лише за наявності обгрунтованих доводів відповідного клопотання суд робить висновок про наявність підстав для відновлення пропущеного строку.

Так, зважаючи на ненадання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апеляційна скарга не могла бути прийнята до розгляду та правомірно підлягала поверненню апеляційним судом скаржнику на підставі п. 4 ч. 1 ст. 97 ГПК України.

Згідно зі ст. 111-13 ГПК України касаційні скарги на ухвали місцевого або апеляційного господарських судів розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення місцевого господарського суду, постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 111-9 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

На думку колегії суддів, висновок апеляційного суду про наявність підстав для повернення апеляційної скарги без розгляду є законним, обґрунтованим, відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування постановленої у справі ухвали суду апеляційної інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 85, 111-5, 111-7, 111-9, 111-11, 111-13 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ББФ" залишити без задоволення, а ухвалу Київського апеляційного господарського суду від 09.04.2015 р. у справі № 925/34/15 - без змін.

Головуючий суддя О.О. Євсіков
суддіО.А. Кролевець
О.В. Попікова