номер провадження справи 22/80/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 Справа № 908/2184/15-г

Господарський суд Запорізької області у складі судді Ярешко О.В., при секретарі Романовій К.І.

За участю представників сторін: від позивача - Петрова О.П., довіреність № 47/15 від 13.01.2015 р.; від відповідача - Топузов В.І., довіреність № 5 від 16.04.2015 р.

Розглянувши в судовому засіданні матеріали справи № 908/937/15-г

за позовом: 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 175, скорочено 3 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Донецькій області);

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Октябрь» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Артема, 81, скорочено ТОВ «Завод Октябрь»);

про стягнення 15792,19 грн.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

01.04.2015 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява 3 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області до ТОВ «Завод Октябрь» про стягнення з останнього основного боргу в сумі 13464 грн., інфляційних витрат в сумі 2158,57 грн., 3% річних в сумі 169,62 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.04.2015 р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2184/15-г, якій присвоєно номер провадження 22/80/15, справу до розгляду в засіданні господарського суду призначено на 23.04.2015 р.

Ухвалою від 23.04.2015 р. розгляд справи відкладено на 26.05.2015 р. у зв'язку із неявкою представників сторін.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач належним чином не виконав зобов'язання щодо своєчасної оплати послуг з організації та здійснення аварійно-рятувального обслуговування потенційно-небезпечних об'єктів ТОВ «Завод Октябрь» з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об'єкті надзвичайної ситуації, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об'єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об'єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій, наданих на підставі Договору № 230 від 27.12.2013 р., у зв'язку з чим за ТОВ «Завод Октябрь» утворилась заборгованість у сумі 13464 грн., що є, на думку позивача, також підставою для стягнення з відповідача 3% річних та втрат від інфляції. Обґрунтовуючи позовні вимоги, 3 державний пожежно-рятувальний загін ГУ ДСНС України у Донецькій області посилається на ст. ст. 193, 202 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 252, 509, 526, 530, 599, 610, 612, 625, 626 Цивільного кодексу України та ст. ст. 1, 2, 22, 33, 34, 44, 54, 82, 83, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України.

ТОВ «Завод Октябрь», відповідач у справі, у відзиві № 33 від 17.04.2015 р. на позовну заяву проти позову заперечує та зазначає, що фактично по договору № 280 від 28.12.2013 р. роботи позивачем не виконувались та ніяких витрат останній не поніс. В актах здавання-приймання робіт, які надсилались позивачем відповідачеві, вказувався інший договір - № 230 від 27.12.2013 р., за травень 2014 року відповідний акт взагалі не надсилався. За твердженням відповідача, позивач не надав жодних доказів на підтвердження виконання ним робіт по договору. Крім того, відповідач зазначає, що ТОВ «Завод Октябрь» та його потужності взагалі не підпадають під Перелік об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 р. № 1214.

За клопотанням представників сторін розгляд справи здійснювався без застосування засобів фіксації судового процесу.

Представник позивача у судовому засіданні 26.05.2015 р. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.05.2015 р. проти позову заперечив, просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2013 р. 3 державним пожежно-рятувального загоном ГУ ДСНС України у Донецькій області (Аварійно-рятувальна служба, позивач у справі) та ТОВ «Завод Октябрь» (Об'єкт, відповідач у справі) укладено договір № 230 на постійне та обов'язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об'єктів та окремих територій (далі - Договір), предметом якого у відповідності до статті 20, 24, 133 Кодексу цивільного захисту України та постанови Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 р. № 1214 «Про затвердження переліку об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами» є організація та здійснення аварійно-рятувального обслуговування потенційно-небезпечних об'єктів (Додаток 1) Об'єкту з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на Об'єкті надзвичайної ситуації, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об'єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості Об'єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій.

Обслуговування Об'єкту здійснюється на підставі наказу МНС України від 17.11.2003 № 440 «Про Порядок обслуговування об'єктів та окремих територій Державними аварійно-рятувальними службами», що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.12.2003 за № 1125/8446, та Галузевого стандарту (ГСТУ МНС 1-2001) «Аварійно-рятувальні служби. Правила постійного та обов'язкового обслуговування аварійно-рятувальними службами (формуваннями) об'єктів та окремих територій» який затверджений наказом МНС України від 20.12.2001 № 301 (розділ 1 Договору).

Відповідно до розділу 2 Договору, для виконання покладених завдань Аварійно-рятувальна служба зобов'язана:

2.1. Здійснювати добір основного особового складу Аварійно-рятувальної служби відповідного кваліфікаційного рівня та стану здоров'я, придатного до роботи в екстремальних умовах. Постійно підтримувати необхідний фізичний, психологічний рівень підготовки рятувальників та високий рівень професіоналізму для проведення аварійно-рятувальних робіт.

2.2. Забезпечувати функціонування структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення згідно з нормативом виїзду на Об'єкт, що регламентується планами реагування на надзвичайні ситуації (планами ліквідації аварій, планами локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій).

2.3. Створювати та підтримувати у належному стані відповідні матеріально-технічні резерви для проведення аварійно-рятувальних робіт.

2.4. Організовувати ремонт та технічне обслуговування аварійно-рятувальних засобів.

2.5. Разом з Об'єктом визначати Регламент профілактичної роботи із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характерів, які необхідно здійснити Аварійно-рятувальною службою на Об'єкті, відповідно до вимог діючих нормативних документів (Додаток № 2).

2.6. Здійснювати силами основного особового складу Аварійно-рятувальної служби профілактичну роботу із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

2.7. Під час ліквідування надзвичайних ситуацій забезпечувати:

виконання заходів, передбачених планами реагування на надзвичайні ситуації (планами ліквідації аварій, планами локалізації та ліквідації аварійних ситуацій і аварій);

оперативне визначення обстановки, що склалася внаслідок надзвичайної ситуації, і основних напрямків дій, пов'язаних з ліквідацією надзвичайної ситуації;

вжиття термінових заходів для пошуку і рятування людей у зоні надзвичайної ситуації і надання невідкладної медичної та іншої допомоги потерпілим;

визначення небезпечних факторів та додержання основним особовим складом вимог правил безпеки під час проведення аварійно-рятувальних робіт;

створення необхідних умов для підтримання працездатності основного особового

складу;

зосередження в зоні надзвичайної ситуації необхідних сил, засобів, матеріально-технічних резервів та своєчасне введення їх у дію за призначенням;

оперативне усунення ускладнень, що виникають під час ліквідації надзвичайних ситуацій;

координацію дій підрозділів, які залучені до ліквідації надзвичайної ситуації на Об'єкті.

2.8. Зберігати інформацію про державну та комерційну таємницю, яка стала відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків.

2.9. За угодою сторін може здійснювати додаткові платні послуги, передбачені чинним законодавством України.

Згідно пункту 4.1, ціна Договору складає 1224,00 грн. (одна тисяча двісті двадцять чотири грн. 00 коп.) на місяць з ПДВ, сума ПДВ на місяць 204,00 грн. (двісті чотири грн. 00 коп.). Загальна сума 14 688,00 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.) за договором з ПДВ, загальна сума ПДВ 2 448,00 грн. (дві тисячі чотириста сорок вісім грн. 00 коп.). Ця вартість встановлена сторонами на основі калькуляції, яка додається до цього Договору (Додаток №3) і виконана згідно з вимогами Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого спільним наказом МНС України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15 грудня 2003 року № 495/369, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2003 р. за № 1222/8543.

Вартість обслуговування згідно з Договором може змінюватись шляхом внесення змін і доповнень до Договору.

Відповідно до пункту 4.2 Договору, плата за обслуговування Об'єкта Аварійно-рятувальною службою здійснюється щомісячним перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок Аварійно-рятувальної служби у триденний строк з дня отримання рахунку, але не пізніше 25 числа поточного місяця.

Договір діє з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року (п. 6.1 Договору).

Згідно пункту 6.2 Договору здавання-приймання робіт згідно умов цього Договору оформляється актом здавання-приймання робіт та виконання умов договору, який підписується Сторонами не пізніше 25 числа поточного місяця.

Дія Договору може бути припинена у разі виключення об'єкта з переліку, об'єктів, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, а також зникнення причин, які зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (п. 6.3 Договору).

Відповідно до пункту 6.4 Договору при відмові від послуг, зазначених у Предметі Договору, Об'єкт повинен не пізніше як за місяць письмово попередити про це Аварійно-рятувальну службу

Зміни і доповнення до Договору вносяться лише письмово за згодою сторін (пункт 6.5 Договору).

Згідно пункту 6.6 Договору, взаємовідносини між Аварійно-рятувальною службою та Об'єктом, не врегульовані цим Договором, регулюються чинним законодавством України.

Договір є підписаний повноважними представниками обох сторін та скріплений печатками 3 державним пожежно-рятувального загоном ГУ ДСНС України у Донецькій області та ТОВ «Завод Октябрь».

Як стверджує позивач та підтверджується матеріалами справи, 3 державним пожежно-рятувального загоном ГУ ДСНС України у Донецькій області протягом лютого-грудня 2014 року відповідачу були надані послуги з організації та здійснення аварійно-рятувального обслуговування потенційно-небезпечних об'єктів ТОВ «Завод Октябрь» з метою своєчасного реагування та виконання аварійно-рятувальних робіт при виникненні на об'єкті надзвичайної ситуації, спрямованої на поліпшення техногенної безпеки об'єктів (територій) та підвищення рівня підготовленості об'єкта до рятування людей та ліквідації надзвичайних ситуацій. Зазначене підтверджується оперативним планом пожежегасіння від 10.01.2014 р., списком особового складу 1-4 караулів, нарядами на службу, витягами з Книги служби ДПРЧ-22 за січень-грудень 2014 р., звітом про використання коштів на закупівлю речового та продовольчого майна за 2014 р., інформацією щодо закупівлі ПМП у 2014-1кварталі 2015 року, робочими картками відповідної техніки, журналами обліку знань зі службової підготовки 1-го, 2-го, 3-го та 4-го караулів, витягом з довідки за результатами вивчення соціально-психологічного клімату ДПРЧ-22, належним чином засвідчені копії яких наявні в матеріалах справи. Разом з тим, направлені позивачем на адресу відповідача акти здавання-приймання робіт останнім не підписані, окрім акту за січень 2014 р., оплату за яким відповідачем здійснено у повному обсязі.

На адресу відповідача неодноразово надсилались претензії (№ 2051 від 17.07.2014 р., № 2425 від 16.09.2014 р. та №2997 від 29.12.2014 р.) про існування за ним заборгованості по Договору № 230 від 27.12.2013 р. В претензії № 2425 від 16.09.2014 р., зокрема зазначено, що ТОВ «Завод Октябрь» може відмовитись від аварійно-рятувальних послуг та розірвати договір, а також позивач просить письмово попередити ДПРЗ-3 про відмову не пізніше як за місяць.

У відповіді № 196 від 15.10.2014 р. на претензію № 2425 від 16.09.2014 р. ТОВ «Завод Октябрь» зазначив, що основним споживачем його продукції є ПАТ «Азовзагальмаш» та ПрАТ «Азовелектросталь». Враховуючи те, що з лютого 2014 р. різко зменшились обсяги виробництва та поставки деталей, що виробляються для зазначених підприємств, у зв'язку з чим склалася ситуація, яка робить неможливим виконання робіт та тягне за собою простій підприємства. З лютого 2014 р. на завод працівники позивача не приїжджали та ніякі роботи відповідно до регламенту не проводили, відповідно акти відповідачем підписані не були. У зв'язку із зазначеним, оплату за невиконану роботи здійснювати не повинні.

Предметом розгляду по даній справі є стягнення з ТОВ «Завод Октябрь» основного боргу в сумі 13464 грн., інфляційних витрат в сумі 2158,57 грн., 3% річних в сумі 169,62 грн.

Проаналізувавши фактичні обставини справи, оцінивши представлені докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 901 та ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу. Якщо інше не встановлене договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 929 Цивільного кодексу України визначено, що за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другою сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Як передбачає ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у встановлений строк.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань підтверджено матеріалами справи. Доказів про сплату суми боргу відповідачем суду не надано, а тому вимога про стягнення заборгованості за Договором № 230 від 27.12.2013 р. в сумі 13464 грн. за період з лютого 2014 року по грудень 2014 року є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Судом враховано те, що відповідач не скористався своїм правом, передбаченим п. 6.4 Договору, на відмову від послуг, та про можливість реалізації якого його було повідомлено позивачем в претензії № 2425 від 16.09.2014 р., надісланій на адресу ТОВ «Завод Октябрь» 17.09.2014 р.

Посилання відповідача на те, що ТОВ «Завод Октябрь» та його потужності взагалі не підпадають під Перелік об'єктів та окремих територій, які підлягають постійному та обов'язковому на договірній основі обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 серпня 2000 р. № 1214, судом не приймається, оскільки сторони уклали Договір саме на підставі того, що відповідач є об'єктом, на який поширюється дія зазначеного Переліку, про що вказано у розділі 1 Договору. Крім того, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження виключання об'єкту з переліку, об'єктів, які підлягають постійному та обов'язковому обслуговуванню державними аварійно-рятувальними службами, а також зникнення причин, які зумовлюють небезпеку виникнення надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру, що б могло бути підставою вважати Договір припиненим на підставі пункту 6.3. Також, чинність Договору з 01 січня 2014 року до 31 грудня 2014 року була підтверджена представником відповідача у судовому засіданні 26.05.2015 р.

Щодо зауважень відповідача на тому, що підставою для проведення оплати по Договору є підписаний акт здавання-приймання, то суд зазначає наступне.

Розділом 4 Договору сторони визначили ціну договору та порядок розрахунку.

Пунктом 4.1 сторони погодили, що ціна Договору складає 1224,00 грн. (одна тисяча двісті двадцять чотири грн. 00 коп.) на місяць з ПДВ, сума ПДВ на місяць 204,00 грн. (двісті чотири грн. 00 коп.). Загальна сума 14 688,00 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят вісім грн. 00 коп.) за договором з ПДВ, загальна сума ПДВ 2 448,00 грн. (дві тисячі чотириста сорок вісім грн. 00 коп.). Ця вартість встановлена сторонами на основі калькуляції, яка додається до цього Договору (Додаток №3) і виконана згідно з вимогами Порядку визначення розмірів оплати за обслуговування об'єктів та окремих територій державними аварійно-рятувальними службами, затвердженого спільним наказом МНС України, Міністерства економіки та з питань європейської інтеграції України від 15 грудня 2003 року № 495/369, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25 грудня 2003 р. за № 1222/8543.

Відповідно до пункту 4.2 Договору, плата за обслуговування Об'єкта Аварійно-рятувальною службою здійснюється щомісячним перерахуванням коштів на розрахунковий рахунок Аварійно-рятувальної служби у триденний строк з дня отримання рахунку, але не пізніше 25 числа поточного місяця.

Таким чином, обов'язок здійснення відповідачем оплати по Договору не пізніше 25 числа поточного місяця не ставиться в залежність від фактичного підписання сторонами акту здавання-приймання робіт та виконання умов договору.

Судом також враховано відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо зазначеної у надісланих на його адресу актах здачі-прийняття, зокрема щодо номеру та дати договору, а також переліку робіт, протягом усього часу дії Договору.

Разом з тим, суд звертає увагу позивача на неналежне оформлення актів здачі-прийняття та зазначає, що зауваження відповідача щодо їх змісту є доречними.

Судом також досліджено наданий відповідачем акт від 14.01.2014 р., підписаний головним інженером КП «МПУ ВКХ» та начальником Жовтневого відділення КП «МПУ ВКХ» та встановлено, що зазначений акт не свідчить про невиконання позивачем усіх покладених на нього обов'язків, передбачених розділом 2 Договору.

Окрім вимоги про стягнення основного боргу позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 2158,57 грн., 3% річних в сумі 169,62 грн.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов'язання кредитор має право стягнути, а боржник повинен сплатити, крім основного боргу, також втрати від інфляційних процесів та річні відсотки за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем виконання основного грошового зобов'язання, вимоги про стягнення з нього 3% річних та інфляційних втрат заявлено позивачем обґрунтовано.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3 % річних на суму заборгованості з лютого 2014 року по грудень 2014 року за загальний період з 20.07.2014 р. по 01.03.2015 р., суд дійшов до висновку, що він не є вірним та містить помилки у кількості днів прострочки, однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, 3% річних підлягають задоволенню в межах заявленої суми, а саме в розмірі 169,62 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок включаються й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, який визначається виключно Держкомстатом і його найменший період визначення становить місяць, а тому прострочка платежу за менший період не тягне за собою нарахування інфляційних втрат, а розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що мала місце на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Держкомстатом, за період прострочки. Розрахунки індексу інфляції за квартал, період з початку року і т. п. проводяться "ланцюговим" методом, тобто шляхом множення місячних (квартальних і т. д.) індексів (наказ Держкомстату від 27.07.2007, № 265 «Про затвердження Методики розрахунку базового індексу споживчих цін»).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок втрат від інфляції, суд дійшов висновку, що він є невірним, інфляційні втрати на суму заборгованості з лютого 2014 року по грудень 2014 року підлягають нарахуванню за період з березня 2014 р. по лютий 2015 р. Однак враховуючи те, що суд не може виходити за межі позовних вимог, інфляційні втрати підлягають задоволенню в межах заявленою суми, а саме в розмірі 2158,57 грн.

Згідно зі ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. ст. 44, 49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод Октябрь» (87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Артема, 81, код ЄДР 02969490) на користь 3 державного пожежно-рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (87547, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, 175, код ЄДР 38242758) основний борг в сумі 13464 (тринадцять тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 00 коп., інфляційні витрати в сумі 2158 (дві тисячі сто п'ятдесят вісім) грн. 57 коп., 3% річних в сумі 169 (сто шістдесят дев'ять) грн. 62 коп. та 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя О.В. Ярешко