ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2015 р. Справа № 923/505/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" ВАТ "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" м. Херсон

до Верхньорогачинської селищної ради смт. Верхній Рогачик, Херсонська область

про стягнення 17333грн. 23 коп.

за участю представників сторін:

від позивача Сергет Ю.В., представник за дорученням від 05.01.2015р.

від відповідача не прибули

Дочірнє підприємство "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (позивач) звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з Верхньорогачинської селищної ради (відповідач) 17333 грн. 23 коп. основної заборгованості, 1062 грн. 83 коп. пені, 1276грн. 85 коп. втрат від інфляції та 84 грн. 55 коп. - 3% річних.

Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні 12.05.2015 р. та відповідно до відзиву просив припинити провадження по справі, оскільки 30.03.2015 р. заборгованість за виконані роботи перед позивачем погашена в повному обсязі та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків., оскільки органи державного казначейства грошові кошти в сумі 14909 грн. вчасно не перерахувало на рахунок позивача.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані до справи докази, заслухавши представника позивача, суд, -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 06.10.2014 р. був укладений договір підряду № 55 (далі Договір) за умовами якого (п. 1.1.) замовник доручає, а підрядник зобов'язується виконати визначені "Замовником" види і обсяги робіт з поточного ремонту автомобільних доріг комунальної власності, які здійснюються за рахунок Субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам у 2014 році для проведення робіт, пов'язаних з будівництвом, реконструкцією, ремонтом та утриманням вулиць і доріг комунальної власності у населених пунктах відповідно до кошторисної документації.

Відповідно до п. 1.2. Договору, об'єкт робіт: "Капітальний ремонт провулку Радянський в смт. Верхній Рогачик Херсонської області".

Згідно з п. 4.1. Договору, загальна вартість робіт сторонами була визначена в сумі 14909 грн.

Відповідно до п. 5.1. Договору, розрахунки проводяться шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок позивача, вказаний у даному Договорі протягом 5 банківських днів на підставі підписаних сторонами Акта приймання виконання робіт (форма №КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3).

На виконання вимог договору підрядник належним чином виконав зобов'язання щодо капітального ремонту провулку Радянський в смт. Верхній Рогачик Херсонської області.

Факт належного виконання підрядних робіт підтверджується актом приймання виконаних робіт (форма № КБ-2в) та довідкою про вартість виконаних робіт (форма №КБ-3).

В порушення умов правочину та норм законодавства, відповідач, не виконав вимоги договору, у зв'язку з чим, має заборгованість перед позивачем в розмірі 14909 грн.

Частина 1 ст. 175 ГК України визначає, що майново-господарськими визначаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а друга сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин регулюються також Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України одностороння відмова від виконання умов договору не допускається, а тому несплата відповідачем заборгованості є порушенням господарських зобов'язань за вказаним договором.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем 30.03.2015 р. платіжним дорученням № 275 сплачено борг у розмірі 14909 грн. (а.с.30).

Таким чином, враховуючи викладене, в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 14909 грн. суд відмовляє, оскільки позов до суду поданий 31.03.2015 р., а сума заборгованості сплачена 30.03.2015 р., тобто до подачі позову до суду.

У відповідності до п.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 7.2. Договору передбачено, що у разі прострочення оплати робіт відповідач зобов'язаний сплатити останньому пеню в розмірі подвійної ставки НБУ від суми боргу за кожен день прострочення.

У зв'язку з несвоєчасними розрахунками відповідача за договором позивач нарахував відповідачу пеню в сумі 1062 грн. 83 коп. за період з 06.01.2015р. по 16.03.2015р.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 231 Господарського Кодексу України зазначено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За приписом ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та ч. 2 ст. 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України", що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі загальної подвійної облікової ставки.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок пені у розмірі 1062 грн. 83 коп., нарахованих на суму заборгованості, господарський суд зауважує, що вказаний розрахунок має помилки та додає свій розрахунок, виконаний відповідно до вимог чинного законодавства:

За період з 06.01.2015 р. по 05.02.2015 р.:

14909 грн. (сума заборгованості) х (14,00 % х 2 : 365 ) х 31 (дні прострочки) : 100 = 354 грн. 55 коп.

За період з 06.02.2015 р. по 03.03.2015 р.:

14909 грн. (сума заборгованості) х (19,50 % х 2 : 365 ) х 26 (дні прострочки) : 100 = 414 грн. 18 коп.

За період з 04.03.2015 р. по 16.03.2015 р.:

14909 грн. (сума заборгованості) х (30,00 % х 2 : 365 ) х 13 (дні прострочки) : 100 = 318 грн. 60 коп.

354 грн. 55 коп. + 414 грн. 18 коп. + 318 грн. 60 коп. = 1087 грн. 33коп.

Розрахунок пені, здійснений позивачем, є неточним, оскільки позивачем в період з 04.03.2015 р. по 16.03.2015 р. невірно підрахована кількість днів, а саме 12 днів, натомість кількість днів у вищевказаний період складала 13 днів.

З врахуванням вищенаведеного, судом зроблений самостійних розрахунок пені, який складає 1087 грн. 33коп., однак суд зазначає, оскільки від позивача не надійшло клопотання про вихід за межі позовних вимог, суд задовольняє вимоги заявлені до стягнення пені в сумі 1062 грн. 83 коп.

Також, позивачем заявлено до стягнення суми 3% річних у розмірі 84 грн. 55 коп. та інфляційних втрат у розмірі 1276 грн. 85 коп.

Суд зазначає, що правові наслідки порушення юридичними особами своїх грошових зобов'язань передбачені, приписами статей 534, 549-552, 611, 625 Цивільного кодексу України, а також статтями 229-234 Господарського кодексу України. З урахуванням приписів частини другої статті 625 ЦК України, правовими наслідками порушення грошового зобов'язання, тобто прострочення у виконанні зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й серед іншого інфляційні нарахування, що обраховуються як добуток від суми основного боргу на індекс інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Інфляційні нарахування на суму боргу не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Інфляційні нарахування входять до складу грошового зобов'язання. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць; відтак прострочення платежу за період часу, менший за місяць, не тягне за собою інфляційних нарахувань.

Поряд з цим, сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора, шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок річних у розмірі 84 грн. 55 коп. нарахованих на суму заборгованості, господарський суд зауважує, що вказаний розрахунок має помилки та додає свій розрахунок виконаний відповідно до вимог чинного законодавства:

За період з 06.01.2015 р. по 16.03.2015 р.:

14909 грн. (сума заборгованості) х 3 х 70 (дні прострочки) : 365 (кількість днів у поточному році) : 100 = 85 грн. 78 коп.

Розрахунок річних, здійснений позивачем, є неточним, оскільки позивачем в період з 06.01.2015 р. по 16.03.2015 р. невірно підрахована кількість днів, а саме 69 днів, натомість кількість днів у вищевказаний період складала 70 днів.

З врахуванням вищенаведеного, судом зроблений самостійних розрахунок 3% річних, який складає 85 грн. 78 коп., однак суд зазначає, оскільки від позивача не надійшло клопотання про вихід за межі позовних вимог, суд задовольняє заявлені вимоги до стягнення 3% річних в сумі 84 грн. 55 коп.

Крім того, позивач нарахував відповідачу втрати від інфляції в сумі 1276 грн. 85коп.

Здійснивши перевірку правильності зазначених нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині позивачем доведені та підлягають задоволенню в повному обсязі.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору відповідно 49 ГПК України відносяться на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Верхньорогачинської селищної ради (74402, Херсонська область, смт. Верхній Рогачик, вул. Ювілейна, 52, ) на користь Дочірнього підприємства "Херсонський облавтодор" відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (73000, м. Херсон, вул. Поповича, 23, , р/р 2061 в ПАТ "ВТБ Банк", МФО 321767) пеню в сумі 1062 грн. 83 коп., 3 % річних в сумі 84 грн. 55 коп., втрати від інфляції в сумі 1276грн. 85 коп. а також 255 грн. 52 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. В решті вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2015р.

Суддя В.П.Ярошенко