номер провадження справи 12/63/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 Справа № 908/1973/15-г

Суддя Господарського суду Запорізької області Смірнов О.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні господарського суду справу № 908/1973/15-г

за позовом: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, м. Запоріжжя

до відповідача: Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя

про стягнення 91294,75 грн.

за участю представників:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність б/н від 07.04.15 р.

від відповідача - ОСОБА_4, довіреність б/н від 21.04.15 р.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення основного боргу в сумі 66278,00 грн., трьох процентів річних в сумі 2614,80 грн. та інфляційних втрат в сумі 22401,95 грн. за договором поставки товару № 2110 від 22.10.2013 року, що разом складає 91294,75 грн.

08.04.2015 року на адресу суду від позивача у справі надійшло клопотання, згідно якого останній просить на виконання ухвали суду від 26.03.2015 року долучити до матеріалів справи докази направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача.

23.04.2015 року на адресу суду від відповідача у справі надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з посиланням на ті обставини, що відповідач не отримав копію позовної заяви з додатками, з матеріалами справи уповноважений представник відповідача мав змогу ознайомитись лише 22.04.2015 року, а тому не зміг вчасно підготувати обґрунтований відзив на позовну заяву із зазначенням доказів, на якому він ґрунтується.

Вказане клопотання відповідача було задоволено судом про що винесена відповідна ухвала від 23.04.2015 року, якою відкладений розгляд справи на 19.05.2015 року о 14:00.

Відповідач у справі - Фізична особа - підприємець ОСОБА_2, 18.05.2015 року надав суду в порядку ст. 59 ГПК України, відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує, мотивуючи свою позицію наступним:

- вказує, що 22.10.2013 року між ФОП ОСОБА_1 (надалі - Постачальник) та ФОП ОСОБА_2 (надалі - Покупець) укладено договір поставки № 2110, за умовами якого Продавець зобов'язався поставити товар в кількості, асортименті та за цінами, попередньо погодженими з Покупцем і у встановлені даним договором строки, а Покупець - прийняти та оплатити товар;

- проте при візуальному порівнянні підпису, вчиненому від імені ФОП ОСОБА_2 в договорі поставки товару № 2110 від 22.10.2013 року та видатковій накладній № 00000001 від 22.10.2013 року, з оригінальним підписом ФОП ОСОБА_2 в довіреності від 21.04.2013 року, посвідченої та зареєстрованої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. в реєстрі за № 614, та в інших документах можна дійти висновку про велику їх різницю між собою та їх вчиненням різними особами, дані обставини будуть підтверджені в процесі розгляду даної справи шляхом призначення судової почеркознавчої експертизи для ідентифікації підпису ФОП ОСОБА_2 на вказаних документах;

- вважає, що ФОП ОСОБА_2 договір поставки товару № 2110 від 22.10.2013 року не укладала, а товар за видатковою накладною № 00000001 від 22.10.2013 року не отримувала, внаслідок чого у неї не виникало ніяких зобов'язань перед позивачем з оплати нібито придбаного товару за вищевказаним договором;

- інших доказів, які б підтверджували укладання відповідачем договору поставки та отримання товару позивачем не надано;

- за таких обставин позовні вимоги не можна визнати обґрунтованими, законними та такими, що підтверджуються належними і допустимими доказами, у зв'язку з чим вони задоволенню не підлягають. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Разом з тим, до суду від відповідача 18.05.2015 року надійшло клопотання згідно приписів ст. 41 ГПК України про призначення судової почеркознавчої експертизи з посиланням на ті обставини, що при візуальному порівнянні підпису, вчиненому від імені ФОП ОСОБА_2 в договорі поставки товару № 2110 від 22.10.2013 року та видатковій накладній № 00000001 від 22.10.2013 року, з оригінальним підписом ФОП ОСОБА_2 в довіреності від 21.04.2013 року, посвідченої та зареєстрованої приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Задачиною Н.В. в реєстрі за № 614, та в інших документах можна дійти висновку про велику їх різницю між собою та їх вчиненням різними особами. У зв'язку з викладеним вважає, що виникла необхідність в призначенні судової почеркознавчої експертизи на предмет ідентифікації виконавця підпису на вказаних документах, вчинених від імені ФОП ОСОБА_2 Просить призначити судову почеркознавчу експертизу, проведення якої доручити експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУМВС України в Запорізькій області (69068, м. Запоріжжя, вул. Аваліані, 19 а), на вирішення судового експерта поставити наступні запитання: «Чи виконано підпис ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), від імені якої він зазначений в графі «Покупець» у договорі поставки товару № 2110, укладеного 22.10.2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, чи іншою особою? Чи виконано підпис ФОП ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), від імені якої він зазначений в графі «Прийняв» у видатковій накладній № 00000001 від 22.10.2013 року, чи іншою особою?»

Безпосередньо в судовому засіданні 19.05.2015 року представник позивача надав суду разом із супровідним листом для приєднання до матеріалів справи оригінал договору поставки № 2110 від 22.10.2013 року та видаткової накладної № 00000001 від 22.10.2013 року.

22.05.2015 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання, в якому останній зазначає, що в ході попереднього судового засідання представником відповідача було порушено питання про призначення почеркознавчої експертизи у даній справі, яке мотивоване тим, що на договорі та видатковій накладній міститься підпис не відповідача, а іншої невідомої особи. При цьому доводи відповідача щодо безпідставності пред'явленого позову засновуються на положеннях ст. 203 та ст. 207 ЦК України. Проте позивач вказує, що якщо розглядати дану справу із застосуванням ст. 203 та ст. 207 ЦК України, то дані норми підлягають застосуванню при вирішенні питання щодо визнання правочину недійсним, але до цього часу відповідачем не подано ані зустрічного позову, ані окремого позову щодо відповідного предмету спору. Вважає, що доки суд не буде розглядати питання недійсності правочину, посилання відповідача на ст. 203 та ст. 207 ЦК України не є пов'язаними із предметом спору і відповідно і призначення експертизи є також недоречним. Разом з тим зазначає, що у разі, якщо суд визнає доречним призначення почеркознавчої експертизи та задовольнить клопотання відповідача, позивач вважає за необхідне проведення двох експертиз: почеркознавчої експертизи стосовно підписів відповідача на договорі поставки № 2110 від 22.10.2013 року та видатковій накладній, та технічної експертизи стосовно відтиску печатки відповідача на договорі та видатковій накладній. Просить призначити у справі почеркознавчу та технічну експертизи, проведення яких пропонує доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, поштова адреса: 03680, м. Київ, вул. Смоленська, 6. При цьому також просить зобов'язати ФОП ОСОБА_2 надати до експертної установи оригінали податкових декларацій та статистичної звітності за 2012 рік та 2013 рік, які містять оригінальний підпис, відбиток печатки та відбиток штампу податкового органу та органу статистики (або інший доказ), що свідчать про подачу даного документу до відповідної установи в зазначений період, витребувати у ЗАТ ОТП банк в м. Києві для проведення експертиз та приєднати до матеріалів справи оригінал картки із зразком підпису і відбитком печатки ФОП ОСОБА_2, а також договорів з банком, які діяли в період 2012-2013 роки, витребувати від ДПІ у Шевченківському районі та залучити до матеріалів справи оригінали податкових декларацій ФОП ОСОБА_2 за 2012-2013 роки.

Розглянувши подані сторонами клопотання про призначення у справі судових експертиз суд дійшов висновку, що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону "Про судову експертизу" № 4038-ХІІ від 25.02.1994 року судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об'єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.

Частиною 1 ст. 41 ГПК України визначено, що для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу.

При цьому згідно з п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики призначення судової експертизи" № 4 від 23.03.2012 року судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Разом з тим умовами п. 5 вказаної постанови Пленуму Вищого господарського суду України встановлено, що питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Отже, клопотання про призначення судової експертизи, заявлене стороною у справі, повинно ґрунтуватися на певних доводах з наданням відповідних доказів.

Як вбачається матеріалів справи клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи мотивоване наявністю різниці між підписами, вчиненими від імені ФОП ОСОБА_2 в договорі поставки № 2110 від 22.10.2013 року та видатковій накладній № 00000001 від 22.10.2013 року, та оригінальним підписом ФОП ОСОБА_2 у нотаріально посвідченій довіреності. Проте, крім усних заперечень відповідача з приводу дійсності його підпису на договорі та видатковій накладній інших будь-яких доказів звернення до правоохоронних органів з приводу підроблення його підпису на вказаних документах, або доказів оскарження факту укладання договору поставки № 2110 від 22.10.2013 року чи визнання його недійсним відповідачем суду не надано. Посилання відповідача у відзиві на ст. ст. 203, 207 ЦК України не є пов'язаними з предметом спору в даній справі, доки суд не буде розглядати питання недійсності правочину. Таким чином відповідач не довів суду необхідності призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі, а відтак відсутні підстави для її призначення судом.

Щодо клопотання позивача про призначення у справі почеркознавчої та технічної експертизи суд дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню у зв'язку з необґрунтованістю та недоведенням позивачем необхідності призначення вказаних експертиз у даній справі.

Представник позивача в судовому засіданні 26.05.2015 року підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, та наполягав на проведення судової почеркознавчої експертизи. Разом з тим надав суду на виконання ухвали від 19.05.2015 року оригінали документів вільних зразків підпису ОСОБА_2

З'ясувавши фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи та правову норму, яка підлягає застосуванню, приймаючи до уваги доводи позивача, заперечення відповідача, суд встановив:

Позов мотивовано тим, що 22.10.2013 року між Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, далі Продавець, та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2, далі Покупець, був укладений договір поставки товару № 2110, далі Договір.

Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. Договору Продавець зобов'язується поставити Товар у кількості, асортименті та за цінами, попередньо узгодженими з Покупцем та в погоджені даним Договором строки. Якість поставленого Товару повинна підтверджуватись якісними посвідченнями встановленого на території України зразка.

Згідно з п. 1.1. Договору даний договір укладений з метою здійснення правочину купівлі-продажу Товару.

Умовами п. 3.1. Договору визначено, що ціна Товару погоджується за кожною окремою партією в момент подання Покупцем замовлення на нову поставку.

Відповідно до п. 4.1. - 4.4. Договору Покупець зобов'язаний подати замовлення на поставку чергової партії Товару не пізніше ніж за 24 години до часу поставки, та узгодити з Продавцем можливість її виконання та ціну Товару. Продавець зобов'язаний поставити Товар не пізніше, ніж за 48 годин після приймання замовлення від Покупця. Після приймання Продавцем замовлення на поставку чергової партії Товару та її погодження, обсяг партії поставки, асортимент та ціна Товару, не можуть бути змінені без згоди сторін. Покупець зобов'язаний оплатити поставлений Товар протягом 10 (десяти) банківських днів, оплата Товару здійснюється шляхом передачі грошових коштів на рахунок Продавця або за готівковий розрахунок.

Умовами п. 7.1. Договору визначено, що права та обов'язки за даним договором не можуть бути делеговані ними третім особам без взаємної згоди.

Згідно з п. п. 8.1. 9, 10 Договору строк дії Договору до 31 грудня 2013 року. По закінченню строку договору він продовжується автоматично без погодження обох сторін. Розірвання договору може бути здійснено у односторонньому порядку, за рішенням однієї із сторін. Враховуючи відсутність заяв сторін про розірвання договору, його умови є дійсними і на момент розгляду даної справи судом.

Позивач в позові вказує, що відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання з оплати поставленого на його адресу товару у встановлений договором строк не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість в сумі 66278,00 грн., яку і намагається стягнути позивач.

Так, на виконання умов Договору, позивачем було поставлено на адресу відповідача товар, а саме: картопля у кількості 18176 кг за ціною 3,70 грн. за 1 кг на загальну суму з ПДВ 67251,20 грн., про що було оформлено видаткову накладну № 00000001 від 22.10.2013 року.

Як зазначає позивач в позові у зв'язку з наявністю з боку відповідача претензій щодо стану засміченості товару під час його прийому, приймання було здійснене зі зменшенням фактично поставленої ваги на 10%, а сума вартості поставленого товару була зменшена на вартість праці вантажників. Внаслідок вказаних обставин, сума поставленого товару за видатковою накладною № 00000001 від 22.10.2013 року, підписаною сторонами у справі з врахуванням відповідних корегуючих записів, склала 66278,00 грн.

Зазначений товар за вказаною видатковою накладною був отриманий відповідачем особисто, про що свідчить його підпис та печатка на видатковій накладній.

Втім, відповідач свої зобов'язання з оплати за поставлений товар у визначений умовами договору строк не виконав, у зв'язку з чим за ним утворився борг в розмірі 66278,00 грн., який позивач і намагається стягнути.

З посиланням на приписи статті 625 ЦК України позивач вказує на прострочення грошового зобов'язання з боку відповідача, в зв'язку з чим намагається стягнути з нього три проценти річних за період з 06.11.2013 року по 28.02.2015 року в сумі 2614,80 грн. та інфляційні витрати за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року в сумі 22401,95 грн.

Судом досліджені правові норми, які підлягають застосуванню у спірних відносинах сторін. За своєю правовою природою між сторонами було укладено договір поставки. Відповідно до вимог Господарського кодексу України договір вважається укладеним у випадку досягнення сторонами умов щодо його предмету, строку та ціни. Сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, тобто встановили його предмет, визначили ціну, строк дії договору, порядок здійснення розрахунків, умови поставки, а тому відповідно до вимог ст. ст. 638, 639, 712 ЦК України та ст. ст. 180, 181 ГК України, він вважається укладеним згідно частини 7 статті 181 ГК України, а саме подія, до якої прагнули сторони відбулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 265 ГК України також визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. У частині 2 статті 266 ГК України визначено, що предметом поставки є визначені родовими ознаками продукція, вироби з найменуванням, зазначеним у стандартах, технічних умовах, документації до зразків (еталонів), прейскурантах чи товарознавчих довідниках. Предметом поставки можуть бути також продукція, вироби, визначені індивідуальними ознаками. Предмет поставки за Договором відповідає вказаним вимогам. Відповідач товар прийняв (про що свідчить наявна в матеріалах справи підписана з боку відповідача видаткова накладна № 00000001 від 22.10.2013 року), його не повернув, а тому повинен здійснити за нього оплату за умовами договору.

Умови оплати товару узгоджені сторонами в розділі 4 Договору, а саме в п. 4.4. Договору, яким встановлено, що Покупець зобов'язаний оплатити поставлений Товар протягом 10 (десяти) банківських днів, оплата Товару здійснюється шляхом передачі грошових коштів на рахунок Продавця або за готівковий розрахунок. З аналізу змісту умов Договору вбачається, що Покупець зобов'язаний здійснити оплату за поставлений Товар протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту його отримання, тобто від дати підписання видаткової накладної. З врахуванням умов п. 4.4. Договору строк оплати товару, поставленого відповідачу за видатковою накладною № 00000001 від 22.10.2013 року, настав 05.11.2013 року.

Фактичні обставини справи та докази на їх підтвердження свідчать, що відповідач не розрахувався з позивачем у встановлений договором строк за поставлений згідно умов договору товар.

Докази у справі свідчать, що поставка товару за договором між сторонами у справі відбулась, що підтверджується видатковою накладною № 00000001 від 22.10.2013 року, на яґкій міститься підпис від імені відповідача та його печатка Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2. Заперечення відповідачем дійсності свого підпису на вказаній накладній без надання відповідних доказів його оскарження, або доказів визнання недійсним договору поставки № 2110 від 22.10.2013 року в судовому порядку, не спростовує факт поставки товару за вказаною накладною та його прийняття. Відтак, оскільки на вказаній накладній міститься підпис від відповідача та його печатка, суд дійшов висновку що відповідач товар прийняв. Доказів його повернення на адресу позивача до матеріалів справи не надано, а тому відповідач повинен здійснити за нього оплату за умовами договору.

В силу загальної норми, передбаченої у статті 599 ЦК України, та спеціальної норми, визначеної у частині першій ст. 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 33 ГПК України зобов'язує сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до вимог статті 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Втім ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюються судом в розумінні вимог статті 43 ГПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Позивачем доведено суду факт порушення з боку відповідача своїх зобов'язань за договором щодо не здійснення оплати за поставлений товар, а також доведено порушення відповідачем строку оплати товару, встановленого умовами договору, а наявність заборгованості в розмірі 66278,00 грн. підтверджується підписаною сторонами видатковою накладною, яка є первинним документом, згідно якої проводяться розрахунки між сторонами у справі. Відповідач доказів сплати боргу станом на день розгляду справи суду не надав.

За таких обставин, позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про стягнення з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 основного боргу в сумі 66278,00 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Фактичні обставини справи свідчать, що зобов'язання з оплати поставленого товару з боку відповідача залишились невиконаними належним чином.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать, що у зв'язку з прострочкою виконання відповідачем зобов'язань з оплати поставленого товару, позивач з посиланням на приписи ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача три проценти річних за загальний період з 06.11.2013 року по 28.02.2015 року в сумі 2614,80 грн. та інфляційні витрати за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року в сумі 22401,95 грн.

Оскільки мало місце прострочення оплати відповідачем за поставлений товар, а наданий позивачем розрахунок трьох процентів річних за загальний період з 06.11.2013 року по 28.02.2015 року відповідає приписам вказаної статті, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача трьох процентів річних в сумі 2614,80 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат за період з грудня 2013 року по лютий 2015 року здійснений у відповідності до приписів статті 625 ЦК України, тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в сумі 22401,95 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 грн. покладаються на відповідача у справі - Фізичну особу - підприємця ОСОБА_2, відповідно до вимог ст. ст. 44, 49 ГПК України.

У судовому засіданні, яке відбулося 26.05.2015 року, згідно частини 2 статті 85 ГПК України, було проголошено скорочений текст рішення, а саме його вступну та резолютивну частини.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 530, 599, 625, 629, 638, 639, 712 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 193, 265, 266 ГК України, ст. ст. 42, 43, 33, 34, 43, 44, 49, 82-84, ч. 2 ст. 85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2, 69002, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, на користь:

- Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2, основний борг в сумі 66278 (шістдесят шість тисяч двісті сімдесят вісім) грн. 00 коп., три проценти річних в сумі 2614 (дві тисячі шістсот чотирнадцять) грн. 80 коп., інфляційні витрати в сумі 22401 (двадцять дві тисячі чотириста одна) грн. 95 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп., видавши наказ.

Повне рішення складено - 04.06.2015 року

Суддя О.Г.Смірнов

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.