ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" червня 2015 р.Справа № 922/169/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жигалкіна І.П.

при секретарі судового засідання Кісельовій С.М.

розглянувши заяву Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" про перегляд рішення суду від 16 лютого 2015 р. по справі №922/169/15 за нововиявленими обставинами

по справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ніко", м. Макіївка
до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", м. Сєвєродонецьк
про стягнення 944 389,90 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився

відповідача - Прикорень Т.А. (дов. № 402 від 26.05.2015 р.)

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Ніко" (надалі - позивач) та просить стягнути з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (надалі - відповідач) суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 868299,25 грн., пеню 68178,82 грн.,3 % річних - 7911, 83 грн. та судовий збір.

Рішенням від 16 лютого 2015 року у справі №922/169/15 було присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (м. Сєвєродонецьк, Луганської області, вул.Науки,5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО" (Київська обл. , Бородянський район, смт. Клавдієво - Тарасове, вул. Карла Маркса, буд. 44б, ) суми основного боргу 868299,25 грн., пені 34089,41 грн., 3 % річних - 7911,83 грн. та судового збору 18887,80 грн., а в частині стягнення пені 34089,41 грн. - відмовлено. Після набрання рішенням законної сили був виданий відповідний наказ.

Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (Відповідач) звернувся про перегляд рішення суду від 16 лютого 2015 р. по справі №922/169/15 за нововиявленими обставинами, де просить суд скасувати рішення господарського суду Харківської області від 16 лютого 2015 р. по справі №922/169/15 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник Позивача у судове засідання не з'явився, у наданому клопотанні просить суд відкласти розгляд справи. Також надав до суду відзив та доповнення до відзиву на заяву Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" про перегляд рішення суду від 16 лютого 2015 р. по справі №922/169/15 за нововиявленими обставинами, де проти її задоволення заперечує та просить суд відмовити у повному обсязі, а рішення залишити без змін.

Від Відповідача заяв та клопотань не надійшло. У судовому засіданні заяву про перегляд рішення суду від 16 лютого 2015 р. по справі №922/169/15 за нововиявленими обставинами підтримує та просить суд задовольнити у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та надані Позивачем додаткові документи разом з запереченнями, вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання про відкладення розгляду заяви про перегляд рішення суду від 16 лютого 2015 р. по справі №922/169/15 за нововиявленими обставинами.

Судом виконано процесуальний обов'язок щодо повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог пункту 2.6. Інструкції з діловодства в господарських судах України, погодженої листом Вищого господарського суду України від 19.02.2013 р. та затвердженої наказом Державної удової адміністрації України від 20.02.2013 р. № 28, а тому суд вважає можливим розглядати справу за наявними в ній матеріалами, як це передбачено статтею 75 Господарського процесуального кодексу України.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом, якщо ухвалу про порушення провадження у справі надіслано за поштовою адресою, зазначеною в позовній заяві (роз'яснення Президії Вищого Арбітражного суду України від 18.09.97 № 02 - 5/289 із змінами "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України").

Крім того, в інформаційному листі Вищого господарського суду України від 14.08.2007р. № 01-8/675 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у першому півріччі 2007 року" (пункт 15) зазначено, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 54 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, зокрема, місцезнаходження сторін (для юридичних осіб).

У пункті 11 інформаційного листа Вищого господарського суду України від 15.03.2007р. N 01-8/123 "Про деякі питання практики застосування норм Господарського процесуального кодексу України, порушені у доповідних записках про роботу господарських судів у 2006 році" зазначено, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України (надалі - ГПК України), не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із статтею 93 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Беручи до уваги, що відповідно до статті 33 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів покладено на сторони, суд згідно за статтею 75 ГПК України розглядає справу за наявними матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши присутніх представників сторін, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Рішенням від 16 лютого 2015 року у справі № 922/169/15 було присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (м. Сєвєродонецьк, Луганської області, вул. Науки, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО" (Київська обл., Бородянський район, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Карла Маркса, буд. 44б, ) суми основного боргу 868299,25 грн., пені 34089,41 грн., 3 % річних - 7911,83 грн. та судового збору 18887,80 грн.

Згідно ст. 112 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд може переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Статтею 113 Господарського процесуального кодексу України встановлено, судове рішення господарського суду може бути переглянуто за нововиявленими обставинами за заявою сторони, прокурора, третіх осіб, поданою протягом одного місяця з дня встановлення обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення. При цьому заява про перегляд судового рішення господарського суду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 112 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням господарського суду законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що заявник посилається на Сертифікат № 3886 від 26.03.2015р. про форс-мажорні обставини (обставини не переборної дії) Полтавської Торгово-Промислової палати, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), зокрема: акти тероризму на території міста Луганськ, протиправні дії третіх осіб, КП "ЛО "ФАРМАЦІЯ", який отриманий заявником 08.04.15 р., що на думку заявника звільняє його від відповідальності перед позивачем.

Згідно п.6.2. договору поставки №84 від 07.06.2010 р. форс - мажорні обставини повинні бути підтверджені офіційною довідкою Торгово промислової палати України, або іншими документом.

Враховуючи вищенаведене та те, що сторони погодили підтвердження форс - мажорних обставин офіційною довідкою Торгово промислової палати України, або іншими документом, суд приймає Сертифікат № 3886 від 26.03.2015 р. про форс-мажорні обставини виданий Полтавської Торгово-Промисловою палатою, як належний доказ форс - мажорних обставин згідно п.6.2. договору поставки, та дана обставина є нововиявленою.

Відповідно до абз.2 п.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. №17 "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал і постанов у з нововиявленими обставинами, що набрали законної сили", нововиявлені обставини за своєю юридичної суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Таким чином, встановлення нововиявлених обставин, відносно даної справи саме по собі є достатньою підставою для перегляду судового рішення, незалежно від того, чи вплинули вони фактично на його наслідки.

Згідно з п.4 та п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 лютого 1981 року N 1 "Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили" встановлення нововиявлених обставин є підставою для скасування рішення, ухвали, постанови, коли від їх наявності чи відсутності залежали наслідки справи.

Відповідно до ст. 114 Господарського процесуального кодексу України, заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами розглядається господарським судом у судовому засіданні у місячний строк з дня її надходження.

Відповідно до ч. 8 ст. 114 Господарського процесуального кодексу України, у разі скасування судового рішення за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами справа розглядається господарським судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, господарський суд, переглядаючи рішення за нововиявленими обставинами: спочатку встановлює наявність нововиявлених обставин та їх достатність для скасування раніше прийнятого рішення та за результатами чого приймає відповідне рішення; і виключно у разі скасування рішення, розпочинає перегляд справи за правилами, встановленими ГПК України для розгляду справи у суді першої інстанції після набрання рішенням законної сили.

Неявка заявника та інших осіб, які беруть участь у справі, не є перешкодою для розгляду заяви.

За результатами перегляду судового рішення приймаються:1) рішення - у разі зміни або скасування рішення; 2) постанова - у разі зміни або скасування постанови; 3) ухвала - у разі зміни чи скасування ухвали або залишення рішення, ухвали, постанови без змін.

Рішення, ухвала, постанова, прийняті за результатами перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, надсилаються сторонам, прокурору у п'ятиденний строк з дня їх прийняття.

Рішення, ухвала, постанова, прийняті за результатами перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, можуть бути переглянуті на загальних підставах.

У разі скасування судового рішення за результатами його перегляду за нововиявленими обставинами справа розглядається господарським судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов до висновку про задоволення заяви КП "ЛО "ФАРМАЦІЯ" про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, скасування рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2015 р. по справі № 922/169/15 за нововиявленими обставинами та прийняттям нового, яким позовні вимоги задовольнити частково виходячи з наступного:

07.06.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки за № 84 з протоколом розбіжностей (а.с.9-11). У відповідності до предмету договору, позивач зобов'язався поставити відповідачу лікарські засоби, зазначені в п.1.2 договору, а відповідач зобов'язався прийняти та оплатити товар (п.1.1 договору). Найменування, асортимент, кількість товару, одиниця виміру, ціна за одиницю товару, вартість товару зазначається в накладних, які є невід'ємною частиною даного договору. Розрахунки за поставлений товар здійснюються з відстрочкою на 30 календарних днів з моменту поставки кожної партії товару. Період відстрочки товару може бути збільшений, про що буде вказано в видатковій накладній. Строк зобов'язання по оплаті кожної партії товару починається з моменту фактичної прийомки товару ( п.2.3 договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено лікарські засоби за наступними видатковими накладними: № Н від 08.05.2014 року на суму 26482,50 грн. дов. № 1302 від 08.05.2014 року. (а.с.22), № Н від 08.05.2014 року на суму 47808,54 грн. дов. № 1301 від 08.05.2014 року. (а.с.23), № Н від 13.05.2014 року на суму 20201,81 грн. дов. № 1345 від 13.05.2014 року. (а.с.24), № Н від 16.05.2014 року на суму 75239,56 грн. (а.с.22), № Н від 16.05.2014 року на суму 47385,49 грн. дов. № 1371 від 17.05.2014 року. (а.с.26), № Н від 26.05.2014 року на суму 48236,94 грн. (а.с.27), № Н від 26.05.2014 року на суму 5509,90 грн. (а.с.28), № Н від 30.05.2014 року на суму 59374,30 грн. дов. № 1502 від 30.05.2014 року. (а.с.29), № Н від 06.06.2014 року на суму 134221,05 грн. дов. № 1567 від 06.06.2014 року. (а.с.30), № Н від 13.06.2014 року на суму 166594,63 грн. дов. № 1615 від 13.06.2014 року. (а.с.31), № Н від 08.05.2014 року на суму 26482,50 грн. дов. № 1302 від 08.05.2014 року. (а.с.22), № Н від 20.06.2014 року на суму 166705.74 грн. дов. № 1670 від 20.06.2014 року. (а.с.32). Всього було поставлено товару на 869041,78 грн. - часткова оплата 742,53 грн. = 868299,25 грн.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зі змісту договору вбачається, що за своєю правовою природою договір № 84 від 07.06.2010 є договором поставки.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов'язаний передати товар покупцю у строк, встановлений договором купівлі-продажу, якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене та те, що сума заборгованості відповідачем несплачена, суд знаходить позовні вимоги обґрунтованими і підлягаючими задоволенню в частині стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 868 299,25 грн. Що стосується позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 7911,83 грн. суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги неналежне виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо сплати товару, перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3 % річних суд вважає, стягнути суму 7911,83 грн. на користь позивача.

В силу ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, згідно ст. 34 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами п.6.1. договору поставки №84 від 07.06.2010 р., сторони звільняються від відповідальності за невиконання зобов'язань по договору у разі наступлення обставин не переборної сили, а саме: воєнні дії, страйки, масові безлади , стихійні лиха, природні катастрофи, зміна нормативних актів України (у зв'язку із вступом в силу яких можлива прострочка продукції), впливаючи на невиконання зобов'язань за договором, які виникли після укладення даного договору, перешкоджають виконанню сторонами умов договору, наступлення (дії) та наслідки, які не можна було запобігти розумними мірами. Період звільнення сторони від виконання зобов'язань визначаються строком дії вказаних зобов'язань.

Указом Президента України від 14.04.2014р. № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.14р. "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України", згідно якого прийнято рішення про проведення терористичної операції (АТО) у Луганській, Донецькій областях України.

Відповідно до ст. 10 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося у випадку або непереборної сили.

Ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Рішенням від 16 лютого 2015 року у справі № 922/169/15 було присуджено до стягнення з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (м. Сєвєродонецьк, Луганської області, вул. Науки, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО" (Київська обл., Бородянський район, смт. Клавдієво-Тарасове, вул. Карла Маркса, буд. 44б, ) суми основного боргу 868299,25 грн., пені 34089,41 грн., 3 % річних - 7911,83 грн. та судового збору 18887,80 грн.

Таким чином, вищевказаним рішенням було встановлено наявність зобов'язань перед відповідачем у вигляді заборгованості у розмірі 868299,25 грн., 3% річних у розмірі 7911,83 грн., що є наявністю зобов'язань перед позивачем по договору поставки №84 від 07.06.2010 р., що є відповідальністю у вигляді пені у розмірі 34089,41 грн.

Враховуючи вищенаведене та те, що наявність форс - мажорних обставин є підставою для звільнення від відповідальності, суд вважає за необхідне заяву КП "Луганська обласна "Фармація" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 16.02.15р. по справі №922/169/15 задовольнити частково, відповідно до цього рішення господарського суду Харківської області від 16.02.15 р. по справі №922/169/15 підлягає скасуванню.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 6, 8, 19, 41, 42, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 4, 12, 33, 43, 47 - 49, 82 - 85, 112 - 114 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" про перегляд рішення суду від 16 лютого 2015 р. по справі №922/169/15 за нововиявленими обставинами - задовольнити частково.

Рішення господарського суду Харківської області від 16.02.2015 р. по справі № 922/169/15 - скасувати за нововиявленими обставинами та прийняти нове.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" (93400, м. Сєвєродонецьк, Луганської області, вул. Науки, 5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НІКО" (07850, Київська обл., Бородянський район, смт. Клавдієво - Тарасове, вул. Карла Маркса, буд. 44б, ) суму основного боргу 868 299,25 грн., 3 % річних - 7 911,83 грн. та судового збору 18 887,80 грн.

В задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені у розмірі 68 178,82 грн. - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили

Повне рішення складено 09.06.2015 р.

Суддя І.П. Жигалкін