КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р. Справа№ 910/18982/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі судового засідання Громак В.О..

від позивача - Сидоришин Т.Г. представник за довіреністю;

від відповідача - не з'явився;

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

на рішення господарського суду м. Києва від 02.02.2015

у справі № 910/18982/14 (головуючий суддя Картацева Ю.В., судді Отрош І.М., Полякова К.В.)

за позовом Комунального підприємства "Київтранспарксервіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп"

про стягнення 7 476,65 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.02.2015р. у справі №910/18982/14 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (1493 (одну тисячу чотириста дев'яносто три) грн. 33 коп. основного боргу, 45 (сорок п'ять) грн. 92 коп. 3% річних, 95 (дев'яносто п'ять) грн. 22 коп. пені та 399 (триста дев'яносто дев'ять) грн. 40 коп. судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Комунальне підприємство "Київтранспарксервіс" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015р. у справі №910/18982/14 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості у розмірі 7476,65 грн. задовольнити повністю, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 913 грн. 50 коп.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.03.2015 року апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" прийнято до провадження.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарських суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в порушення умов Договору надані позивачем в період з серпня 2013 р. по грудень 2013 року послуги на загальну суму 7000 грн. не оплатив, акти приймання-передачі наданих у вказаний період послуг не підписав, мотивованої відмови від підписання актів не надав. Відмовляючи в частині позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у зв'язку з набранням чинності з 03.09.2013 постановою Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Правил паркування транспортних засобів" від 14.08.2013 № 583, якою було доповнено Правила паркування транспортних засобів пунктом 8-1, де визначено, що операторам заборонено передавати майданчики для паркування на тротуарах і проїжджій частині автомобільних доріг в користування іншим суб'єктам господарювання, у позивача, Комунального підприємства "Київтранспарксервіс", починаючи з 03.09.2013 відсутні правові підстави надавати в користування відповідачу фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів, а отже і вимагати оплати за їх користування.

Від Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" надійшли клопотання про долучення до матеріалів справи копії постанови Київського апеляційного господарського суду у справах №№910/16347/14, № 910/18981/14 та постанова Вишого господарського суду України у справах №910/17673/14, №910/16347/14.

Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" вимоги апеляційної скарги підтримав, просив суд рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 року скасувати повністю і прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" своїх представників в судове засідання не направило, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомлено.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Згідно із п.3.9.2 Постанови № 18 від 26.12.2011 р. Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин справа розглядається за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином.

У відповідності до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

30.12.2011 між Комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" (далі - сторона 1, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (далі - сторона 2, відповідач) укладено Договір №1.1-167.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування (Договір),

Відповідно до п.1.1. якого, сторона 1 надає стороні 2 в експлуатацію 4 (чотири) фіксованих місця для щоденного паркування автотранспортних засобів за адресою: м. Київ, проспект Московський, 8 (далі - об'єкт).

28.05.2012 між сторонами була укладена Додаткова угода №1, якою сторони погодили викласти п. 3.1 Договору в наступній редакції: сторона 1 надає стороні 2 в експлуатацію 4 (чотири) фіксованих місць для паркування автотранспортних засобів за тарифом 350 грн. 00 коп. за одне фіксоване місце на місяць, в тому числі тариф без ПДВ та збору за місця для паркування транспортних засобів - 199,17 грн., ПДВ - 39,83 грн., збір за місця для паркування транспортних засобів - 111,20 грн.

Загальна вартість використання 4 (чотирьох) фіксованих місць для паркування автотранспортних засобів складає 1400,00 грн. на місяць, в т.ч. тариф без ПДВ та збору за місця для паркування транспортних засобів - 796,68 грн., ПДВ - 159,32 грн., збір за місця для паркування транспортних засобів - 444,00 грн.

Згідно п. 3.2 Договору, розрахунок між сторонами здійснюється щомісячно шляхом попередньої оплати у розмірі 100% вартості послуг не пізніше 15 числа поточного місяця.

Виходячи зі змісту п. 3.3, п.3.4 Договору, сторона 1 щомісячно не пізніше 5-го числа місяця, наступного за звітним, надає стороні 2 в двох примірниках акт приймання-передачі наданих послуг. Сторона 2 зобов'язана протягом 2 (двох) календарних днів з дня отримання акту приймання-передачі наданих послуг підписати його та повернути стороні 1 один примірник акту.

Як встановлено сторонами у п. 3.5 Договору, якщо на думку сторони 2 надані стороною 1 послуги не відповідають встановленим вимогам, то протягом 3-х робочих днів місяця, наступного за звітним, сторона 2 повинна надати мотивовану відмову від прийняття послуг. Якщо в установлений строк сторона 1 не одержить підписаний акт приймання-передачі наданих послуг або мотивовану відмову від підписання акту, послуги вважаються прийнятими з виконанням всіх умов Договору. Акт без підпису сторони 2 вважається прийнятим за умови наявності запису "Зауваження від Сторони 2 не надійшли".

Відповідно до п. 5.1 Договору, цей Договір вважається укладеним і набирає чинності 01.01.2012 і діє до 31.12.2012.

Згідно п. 5.2.Якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору одна із сторін письмово не повідомить іншу сторону про його розірвання, Договір вважається продовженим ще на один рік.

В матеріалах справи відсутні будь-які повідомлення сторін про розірвання договору в період з 01.12.2012 по 31.12.2012. Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що строк дії Договору було продовжено до 31.12.2013.

Відповідно умов договору відповідач отримав фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів за адресою: м. Київ, проспект Московський, 8

Проте, відповідач, в порушення умов договору, надані позивачем за період з серпня по грудень 2013 року послуги на загальну суму 7000 грн. не оплатив, Акти приймання-передачі наданих послуг відповідно з серпня по грудень 2013 року не підписав, мотивованої відмови від підписання також не надав.

Направлення позивачем відповідачу відповідних актів підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків та описів вкладення у цінні листи.

Відповідачем в порушення взятих на себе зобов'язань акти не підписано, послуги не оплачено.

Враховуючи не оплату наданих позивачем послуг позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" заборгованості з оплати за надані позивачем послуги за період з серпня 2013р. по грудень 2013р., що становить 7000,00 грн. Крім суми основного боргу, позивач також просить суд стягнути з відповідача 296, 15 грн. пені та 180, 50 грн. 3% річних.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За своєю правовою природою договір про № 1.1-167.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування від 30.12.2011 р є договором про надання послуг.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

У ч. 1 ст. 903 ЦК України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно пункту 3.2 Договору розрахунок між сторонами здійснюється щомісячно шляхом оплати у розмірі 100% місячної вартості послуг не пізніше 15 (п'ятнадцятого) числа поточного місяця.

Позивач надав відповідачу фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів за адресою: м. Київ, проспект Московський, 8 останній в свою чергу зобов'язання з оплати наданих позивачем послуг за період з серпня по грудень 2013 року на загальну суму 7000,00 грн. у строк передбачений п. 3.2 Договору не виконав.

Таким чином, на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк виконання відповідачем зобов'язання з оплати вартості послуг настав.

З огляду на викладене, враховуючи те, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 7000,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що починаючи з 03.09.2013 відсутні правові підстави надавати в користування відповідачу фіксовані місця для щоденного паркування автотранспортних засобів, а отже і вимагати оплати за їх користування, оскільки постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 583 заборонено передавати суб'єктам місця для паркування на тротуарах та проїзній частині автомобільних доріг, в зв'язку з чим позовні вимоги було задоволено частково, з огляду на наступне.

Згідно п. 8-1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2009 №1342 "Про затвердження Правил паркування транспортних засобів" (Правила доповнено зазначеним пунктом згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 583) оператором забороняється передавати майданчики для паркування на тротуарах та проїзній частині автомобільних доріг у користування іншим суб'єктам господарювання.

У постанові Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року №583, якою Правила доповнено зазначеним вище пунктом 8-1, не вказано, що вона має зворотну дію в часі.

Як вже зазначалось, договір №1.1-167.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування було укладено 30.12.2011, тобто до набрання чинності зазначеною постановою (03.09.2013).

Враховуючи зазначене, постанова Кабінету Міністрів України від 14 серпня 2013 року № 583, розповсюджує свою дію на майбутнє та відповідно забороняє в подальшому передачу, тобто укладення договорів про надання в експлуатацію місць для паркування на тротуарах та проїзній частині автомобільних доріг, а не припиняє дію договорів, укладених раніше до набрання нею чинності.

Отже, зазначена постанова не звільняє сторін від виконання своїх зобов'язань за договором №1.1-167.11 про надання в експлуатацію фіксованих місць для денного паркування.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Вищого господарського суду України від 03.03.2015 р. у справі №910/17673/14, від 18.03.2015 р. у справі №90/16347/14.

Крім суми основного боргу позивач просив стягнути з відповідача 296, 15 грн. пені та 180, 50 грн. 3% річних.

Частиною 1 ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

В пункті 4.1 Договору сторонами погоджено умови про відповідальність за несвоєчасне перерахування плати за надані позивачем послуги у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення, за кожний день прострочення від суми несплати.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню коштів не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, у позивача наявні правові підстави вимагати стягнення з відповідача за порушення грошового зобов'язання суму трьох відсотків річних та пені.

Колегія суддів вважає розрахунок сум пені, трьох відсотків річних, заявлених до стягнення, вірним.

З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач прострочив виконання зобов'язання з оплати за Договором, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 296, 15 грн. пені та 180, 50 грн. 3% річних.

Відповідно до ч.1 ст.104 ГПК України підставами для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, Київський апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального права, крім того неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 49, 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" задовольнити.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 02.02.2015 р. у справі №910/18982/14 скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 12А; ідентифікаційний код 36592399) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код: 35210739) 7000 (сім тисяч ) грн. основного боргу, 180 (сто вісімдесят) грн. 50 коп. 3% річних, 296 (двісті дев'яносто шість) грн. 15 коп. пені, 1827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. судового збору за звернення з позовною заявою. "

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поляна Україна Груп" (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 12А; ідентифікаційний код 36592399) на користь Комунального підприємства "Київтранспарксервіс" (01030, м. Київ, вул. Леонтовича, буд. 6; ідентифікаційний код: 35210739) 913 (дев'ятсот тринадцять) грн. 50 коп. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити господарському суду міста Києва видати накази із зазначенням необхідних реквізитів.

3.Матеріали справи №910/18982/14 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова