РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа № 903/247/15

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Філіпова Т.Л.

судді Бучинська Г.Б. ,

судді Василишин А.Р.

при секретарі Пацьола О.О.

за участю представників сторін:

позивача - Нелюбов О. Р. (за участі в режимі відеоконференції)

відповідача - Собковський С. М.

третьої особи - Собковський С. М.

розглянувши апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А. на рішення господарського суду Волинської області від 28.04.15 р. у справі № 903/247/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А.

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРОХІВ АГРОТРЕЙД", с.Холопичі, Локачинський район, Волинська область

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Голубченко Анатолій Костянтинович, м.Київ

про стягнення 1 006 446 грн. 30 коп.

Рішенням господарського суду Волинської області від 28.04.2015 р. у справі №903/247/15 (суддя Шум М.С.) у позові Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРОХІВ АГРОТРЕЙД" за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Голубченко Анатолія Костянтинович - відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням господарського суду Волинської області від 28.04.2015 р. у справі №903/247/15, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015 р. по справі №903/247/15 та постановити нове рішення, яким позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А. задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач посилається на ту обставину, що господарський суд Волинської області порушив норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання та винесення помилкового рішення. Крім того, суд не в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що суд першої інстанції у рішення вказав на те, що кредитне зобов'язання припинилось у повному обсязі за рахунок реалізації предмета застави відповідно до положень статті 23 Закону України «Про заставу».

Однак скаржник вважає, що відповідно до статті 19 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на предмет застави - це право, а не обов'язок Банку. Банк має право скористатись різними передбаченими Законом способами для захисту власного порушеного права та не обмежений у їх застосуванні.

Отже, Банк не обмежений чинним законодавством у виборі способу захисту порушеного права, в тому числі шляхом подачі позову про стягнення заборгованості/звернення стягнення, і не зобов'язаний задовольняти власні вимоги виключно за рахунок предмету застави, з чим також погодився і суд першої інстанції.

Однак всупереч наведеній позиції господарський суд Волинської області приходить до протилежного висновку, згідно з яким в разі укладення між Банком та майновим поручителем договору застави майнових прав і договору відступлення прав вимоги задоволення кредиторських вимог Банку здійснюється лише шляхом звернення стягнення на предмет застави, автоматично, після настання відкладальної обставини згідно з умовами укладеного договору, наслідком чого є заміна сторони у зобов'язанні. Проте це є прямим обмеженням конституційного права особи на судовий захист та на обрання відповідного способу захисту порушеного права.

В оспорюваному рішенні суд першої інстанції вказав на те, що з 16.12.2014р. до позивача перейшло право вимоги на грошові кошти на депозитному рахунку за договором банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» № 824017/2014 від 18.07.2014р., що укладений з Голубченком А.К., у відповідності до умов договору відступлення права вимоги від 18.07.2014р. № 312-У2-2014.

Однак порядок звернення стягнення на предмет застави визначений як умовами Договору застави майнових прав № 312-У2-2014, так і нормами чинного законодавства, зокрема Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», положення якого в такому випадку є імперативними, на що господарський суд Волинської області не звертає увагу.

Зокрема скаржник, стверджує, що Банком жодних листів з повідомленням про звернення стягнення на предмет застави на адресу боржника та майнового поручителя в порядку статті 32 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» не направлялось, в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про реєстрацію звернення стягнення не вносилось, тому до ПАТ «ВіЕйБі Банк» на сьогоднішній день не перейшли права кредитора за Договором банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014р., укладеним з Голубченко А.К.

Апелянт звертає увагу суду на те, що відповідно до наданої до господарського суду Волинської області виписки по рахунку №0686, станом на 15.04.2015 р. на депозитному рахунку Голубченко А.К. знаходяться кошти в розмірі 1 000 000,00 грн., що свідчить про те, що Банк не скористався своїм правом на звернення стягнення на предмет застави, а кредитний договір №312-2012 від 21.09.2012 р. не припинився відповідно до положень Глави 50 ЦК України і продовжує діяти.

Крім того, станом на сьогоднішній день відсутня жодна з вказаних у ст.28 Закону України "Про заставу" підстав для припинення застави, а тому і договір застави не припинився.

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 18.05.2015 р. у справі №903/247/15 прийнято апеляційну скаргу до провадження, розгляд скарги призначено в судове засідання 02.06.2015 р. о 15:00 год.

22.05.2015 р. від позивача - Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" на адресу Рівненського апеляційного господарського суду надійшло клопотання про проведення судового засідання 02.06.15 р. в режимі відеоконференції, в якому просить доручити проведення відеоконференції Київському апеляційному господарському суду (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 1).

Ухвалою Рівненського апеляційного господарського суду від 25.05.2015 р. клопотання представника Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський акціонерний банк" задоволено та доручено Київському апеляційному господарському суду (04116, м.Київ, вул. Шолуденка, 1) забезпечити проведення судового засідання.

Представник позивача - Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А. Нелюбов О.Р. підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, та надав пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 28.04.15 р. у справі № 903/247/15 є незаконним та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить його скасувати і прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРОХІВ АГРОТРЕЙД" та третьої особи Голубченка А.К. Собковський С.М. заперечив проти доводів апеляційної скарги з підстав, викладених у запереченнях на апеляційну скаргу, та надав пояснення на обгрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Волинської області від 28.04.15 р. у справі №903/247/15 є законним та обгрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Рівненський апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» укладений кредитний договір №312-2012.

Відповідно до п.п.1.1 банк зобов'язується надати відповідачу кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 950 000 грн. 00 коп., а відповідач зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов'язки, визначені цим договором.

Згідно п. 2.4. договору проценти за користування кредитом Позичальник сплачує щомісяця на рахунок №002 (980), не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані, та остаточно при погашенні кредиту.

У відповідності до п.8.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором кредитор має право припинити надання кредитних коштів за цим договором, скасувати ліміт кредитування та вимагати дострокового повного погашення заборгованості позичальника за кредитом разом зі сплатою всіх сум, належних до сплати на дату пред'явлення вимоги, включаючи проценти за кредитом (в тому числі, прострочені проценти), пеню, штрафи та інші платежі відповідно до цього договору.

Відповідно до п. 8.2.10. договору кредитор вправі пред'явити позичальнику вимогу про дострокове погашення кредиту та виконання інших зобов'язань за цим договором у випадку порушення позичальником строків виконання грошових зобов'язань, передбачених цим договором більше ніж на 5 банківських днів.

Пунктом 14.4. договору передбачено, що за прострочення виконання будь-яких грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Розрахунок пені здійснюється, починаючи з наступного календарного дня після дати, коли відповідне грошове зобов'язання мало бути виконаним, і по день виконання позичальником простроченого зобов'язання. Сплата пені не звільняє позичальника від виконання простроченого грошового зобов'язання.

У відповідності до п. 15.4. цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання ними прийнятих відповідно до цього договору зобов'язань.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

14 червня 2013 року між банком та відповідачем підписано договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року.

18 липня 2014 року між банком та ТзОВ «Горохів Агротрейд» підписано договір про внесення змін та доповнень №2 до кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року згідно з яким пункти 1.2, 1.3, 4.1 викладено в наступній редакції:

Процентна ставка за користування кредитом:

з 19.09.2012 року по 16.10.2012 року - 22,75 %

з 17.10.2012 року по 13.06.2013 року - 24,75%

з 14.06.2013 року по 10.07.2014 року - 25,0%

з 11.07.2014 року - 25,5%

Термін остаточного повернення кредиту відповідачем - 10 липня 2015 року. В якості забезпечення виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливих штрафних санкції, а також інших витрат виступає застава майнових прав на грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп., які розміщені майновим поручителем Голубченком Анатолієм Костянтиновичем на депозитному рахунку в ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №8240117/2014 від 14.07.2014 року.

Позивач взяті на себе зобов'язання виконав, надав товариству з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» кредитні кошти в сумі 944 355 грн. 80 коп., що підтверджується долученими до матеріалів справи меморіальними ордерами..

Відповідач належним чином не виконав умови договору у зв'язку чим у нього існує прострочена заборгованість перед банком по сплаті чергових платежів, починаючи з грудня 2014 року.

Відтак, банк звернувся до господарського суду Волинської області та просив стягнути з ТзОВ «Горохів Агротрейд» 1 006 446 грн. 30 коп. заборгованості згідно кредитного договору №312-2012 від 21.09.2012 року в т. ч. 944 192 грн. 76 коп. заборгованість по кредиту, 60 027 грн. 40 коп. заборгованість по процентам, 933 грн. 61 коп. пені за несвоєчасну сплату процентів, 11 грн. 30 коп. пені за несвоєчасну сплату комісій по кредиту, 1 177 грн. 75 коп. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату процентів, 2 грн. 09 коп. збитків від інфляції за несвоєчасну сплату комісії, 101 грн. 39 коп. 3% річних.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що 18 липня 2014 року між позивачем - ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голубченком Анатолієм Костянтиновичем укладено договір застави майнових прав №312-32-2014.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 договору застави в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №312-2012, що укладений 21.09.2012 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Горохів Агрорейд» з усіма подальшими змінами до нього згідно з яким банк надав відповідачу кредит у сумі 950 000 грн. 00 коп. зі сплатою відповідачем на користь банку процентів річних від суми кредиту, строком користування до 10.07.2015 року включно, а також в забезпечення всіх інших виплат та штрафних санкцій, визначених в кредитному договорі та в цьому договорі застави, третя особа надає банку в заставу майнові права, які полягають в праві вимоги на грошові кошти в сумі 1 000 000 грн. 00 коп. та станом на дату підписання цього договору знаходяться на вкладному рахунку №0686, відкритому у ПАТ «ВіЕйБі Банк», а також суми всіх грошових коштів на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку №01929 та належать третій особі на підставі договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року. На момент укладення цього договору застави розмір майнового права, що передається у заставу, сторони оцінюють у 1 000 000 грн. 00 коп. Розмір майнового права збільшується на суму всіх грошових коштів, на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку №1929.

У матеріалах справи знаходиться завірена копія договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року долучено до матеріалів справи.

Відповідно до п. 1.7 договору банківського вкладу дата вимоги вкладником (Голубченком А. К.) - 18 серпня 2015 року.

18.07.2014 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особою - Голубченком А. К. підписано додатковий договір №1 до договору банківського вкладу згідно з яким сторони домовились доповнити Розділ 1 «Предмет договору» пунктом 1.9, а саме третя особа доручає банку, а банк має право на підставі цього доручення здійснювати договірне списання з вкладних рахунків третьої особи №0686, №1929 в ПАТ «ВіЕйБі Банк» грошових коштів в сумі заборгованості за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТзОВ «Грохів Агротрейд» зі всіма змінами та доповненнями до нього, враховуючи прострочену заборгованість, в т. ч. по тілу кредиту, процентам, нарахованим комісіям, пені, штрафам та іншим платежам, що мають сплачуватися за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року, а також договором застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року, що укладений між Голубченком А. К. та ПАТ «ВіЕйБі Банк» зі всіма змінами та доповненнями до нього на свою користь та направити зазначені грошові кошти на погашення вищезазначених зобов'язань та витрат. Право на договірне списання виникає у банка у випадках, передбачених кредитним договором та/або договором застави.

18 липня 2014 року між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та громадянином України - Голубченком Анатолієм Костянтиновичем укладено договір відступлення права вимоги з відкладальною обставиною №312-У2-2014.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.1.1, 1.1.2, 1.2, 1.3, 3.1 договору відступлення права вимоги третя особа, керуючись ст.ст. 212, 512-519 ЦК України відступає банку право вимоги (з відкладальною обставиною) на грошові кошти за договором банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року, укладений між банком та третьою особою в сумі заборгованості ПАТ «ВіЕйБі Банк» за договором вкладу.

Згідно п.1.1.1. договору на момент укладення цього договору розмір прав вимоги, що відступається, складає 1 000 000 грн. 00 коп. Розмір майнового права, що відступається, збільшується на суму всіх грошових коштів, на які може бути здійснено поповнення вкладеного рахунку за договором вкладу.

У відповідності до п. 1.1.2. договору на момент укладення цього договору майнові права, що полягають у праві грошової вимоги суми вкладу по договору вкладу, зазначеному у п. 1.1 цього договору, передані третьою особою у заставу відповідно до договору застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» і Голубченком А. К.

Відповідно до п. 1.2. договору відкладальною обставиною в розумінні цього договору є невиконання відповідачем (ТзОВ «Горохів Агротрейд») зобов'язань по кредитному договору №312-2012 від 21.09.2012 року, що укладений між позивачем та відповідачем та/або третьою особою по договору застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що з моменту настання відкладальної обставини, зазначено в п. 1.2 договору, до банку переходить право вимоги, що належить Голубченку А. К., визначене в п. 1.1 цього договору.

Згідно до п. 3.1. договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором №312-2012 від 21.09.2012 року та третьою особою за договором застави майнових прав №312-32-2014 від 18.07.2014 року.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права, колегія суддів Рівненського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 175 Господарського кодексу України (далі ГК України) майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку; майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Спірні правовідносини між сторонами виникли з кредитного зобов'язання, предметом спору є заборгованість по сплаті кредитних коштів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором , позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Таким чином, виходячи зі змісту ст.ст.1049, 1054 ЦК України обов'язком позичальника є повернення кредитних коштів та визначених договором процентів, нарахованих на суму кредиту у визначений строк.

Порушення позичальником встановлених строків повернення коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами має наслідки, визначені частиною 2 ст.1050 ЦК України.

Вищий господарський суд України в п.3.2 постанови «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 року №1 зазначив, що у силу частини другої статті 1054 ЦК України до кредитних правовідносин підлягає застосуванню частина друга статті 1050 зазначеного Кодексу, якою встановлено санкцію за прострочення повернення чергової частини позики, а саме: позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, що належать йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

У такому випадку дострокове повернення кредиту не має ознак одностороннього припинення договірних зобов'язань та є належним способом захисту порушеного права.

Разом з тим враховується, що 18 липня 2014 року між позивачем - ПАТ «ВіЕйБі Банк» та третьою особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Голубченком Анатолієм Костянтиновичем укладено договір застави майнових прав №312-32-2014, яким забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. ст. 572, 576 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення.

Вищий господарський суд України в п. 4.3.4 постанови «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів» від 24.11.2014 року №1 зазначив таке: виходячи з правової природи коштів, що знаходяться на рахунках у банківських установах, вони не можуть бути предметом застави за правилами, які регулюють заставу речей. Водночас питання про заставу таких коштів може вирішуватися згідно з нормами розділу V Закону України "Про заставу", якими визначено правове регулювання правовідносин щодо застави майнових прав.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про заставу» при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права.

В даному випадку договір застави майнових прав на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку ПАТ «ВіЕйБі Банк», який в такому випадку виступає боржником по відношенню до заставодавця (Голубченка А. К.), укладено з ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Згідно з ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У відповідності до ст. 212 ЦК України особи, які вчиняють правочин, мають право обумовити настання або зміну прав та обов'язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні.

Відтак, позивач та третя особа уклавши договір відступлення права вимоги з відкладальною обставиною від 18.07.2014 року №312-У2-2014 обумовили, що у випадку невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором від 21.09.2012 року настає правозмінюючий факт, тобто банк набуває право вимоги на грошові кошти за договором банківського вкладу від 18.07.2014 року, а третя особа - Голубченко А. К. відповідне право втрачає.

Згідно наданого банком розрахунку порушення товариством з обмеженою відповідальністю «Горохів Агротрейд» зобов'язань в частині сплати чергових платежів згідно кредитного договору від 21.09.2012 року №312-2012 мало місце з 16.12.2014 року.

Відтак, на підставі описаного вище договору відступлення права вимоги від 18.07.2014 року №312-У2-2014 16 грудня 2014 року до ПАТ «ВіЕйБі Банк» перейшло право вимоги на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку ПАТ «ВіЕйБі Банк» згідно договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року, що укладений з Голубченком А. К.

Згідно розрахунків банку заборгованість відповідача станом на 16.12.2014 року за кредитним договором становила менше 1 000 000 грн. 00 коп., тобто менша ніж сума грошових коштів на які до банка перейшло право вимоги при настанні відкладальної обставини згідно договору відступлення права вимог від 18.07.2014 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що з дня переходу до банку права вимоги на грошові кошти в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку цього ж банку, заборгованість ТзОВ «Горохів Агротрейд» перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» є погашеною за рахунок заставлених майнових прав.

Доводи апеляційної скарги, що на даний час власником коштів на депозитному рахунку згідно договору банківського вкладу №824017/2014 від 18.07.2014 року є Голубченко А. К., банк відповідні кошти не отримав. При цьому, до матеріалів справи долучено банківську виписку про наявність на відповідному рахунку коштів в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп. колегія суддів оцінює критично, оскільки на підставі договору про відступлення права вимоги саме публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» з 16.12.2014 року належать кошти в розмірі 1 000 000 грн. 00 коп., які знаходяться на депозитному рахунку згідно договору банківського вкладу №824017/2014 від 18.07.2014 року.

Доводи апеляційної скарги, які стосуються права позивача самостійно обирати спосіб захисту порушеного права колегія суддів оцінює критично, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, надавши правильну юридичну оцінку встановленим обставинам прийшов до висновку про відсутність у відповідача на час пред'явлення позову зобов'язання зі сплави боргу по кредиту, який погашено шляхом виконання сторонами договору про відступлення права вимоги грошових коштів за договором депозитного вкладу від 18.07.2014 р. №312-У2-2014. Виходячи з положень п.1.2., 1.3. цього договору, договір про відступлення права вимоги є виконаним з моменту настання відкладальної обставини, тобто виникнення у позичальника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОРОХІВ АГРОТРЕЙД" заборгованості за кредитним договором. Таким чином, обрання позивачем того чи іншого способу захисту порушеного цивільного права в суді не може вплинути на висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову

При цьому враховується, що особливості порядку реалізації заставлених майнових прав унормовані статтею 23 Закону України "Про заставу".

Так, при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до приписів частини 1 статті 585 Цивільного кодексу України право застави виникає з моменту укладення договору застави, а у випадках, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню, - з моменту його нотаріального посвідчення.

Підстави заміни кредитора у зобов'язанні унормовані статтею 512 Цивільного кодексу України. За приписами цієї норми Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 Цивільного кодексу України).

В силу ж застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення лише з вартості заставленого майна. Він має перевагу на це майно перед іншими кредиторами (стаття 1 Закону України "Про заставу").

Отже, укладання договору застави не передбачає заміну кредитора у зобов'язанні (оскільки він є способом забезпечення зобов'язань) на відміну від правочину відступлення права вимоги за яким відповідно до статті 512 Цивільного кодексу України здійснюється така заміна кредитора у зобов'язанні. Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 12.08.2011 у справі N 33/341, від 12.09.2011 у справі N 11/384 (постанова ВГСУ від 17.11.2011 року №20-6/57-10-1631).

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Договір про відступлення прав вимоги від 18.07.2014 року підписано до запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» (20.11.2014 року), відповідний договір набрав чинності з дня його підписання (18.07.2014 року). Настання відкладальної обставини в грудні 2014 року, тобто після запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк» не спростовує факту переходу до позивача прав вимоги на грошові кошти, що знаходяться на депозитному рахунку згідно договору банківського вкладу «Марафон лояльності Подвійний дохід Статус ЕПС» №824017/2014 від 18.07.2014 року, що укладений з Голубченком А. К. А отже не спростовано той факт, що власником коштів на депозитному рахунку Голубченка А. К. став ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Таким чином, положення ст.26 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" не розповсюджується на спірні відносини.

Відтак, доводи апеляційної скарги колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки спростовуються вищенаведеним та матеріалами справи, не відповідають нормам законодавства, що регулюють дані правовідносини, не впливають на правомірність прийнятого господарським судом рішення та не можуть бути підставою для його скасування.

Як роз'яснено у Постанові Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 23.03.2012 р. "Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Рішення суду першої інстанції указаним вимогам відповідає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав для скасування або зміни рішення, встановлених статтею 104 Господарського процесуального кодексу України, не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 99,101,103,105,109,110 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної М. А. на рішення господарського суду Волинської області від 28.04.2015 р. у справі №903/247/15 залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.

Справу №903/247/15 повернути до господарського суду Волинської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня набрання постановою законної сили.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.