Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа № 910/9951/15

Суддя Господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ»

до публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ»

про розірвання договору та стягнення 136500,00 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Пуппо В.І. (довіреність від 21.05.2014 б/н);

від відповідача: не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» звернулося до господарського суду міста Києва із позовом до ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» про розірвання договору на розрахунково-касове обслуговування від 02.10.2012 № 3606 та стягнення грошових коштів у розмірі 136500,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено зобов'язання за договором на розрахунково-касове обслуговування, банком протягом січня-лютого 2015 року не виконано платіжні вимоги позивача. У зв'язку із наведеним істотним порушенням відповідачем умов договору, позивачем заявлені вищевказані позовні вимоги.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2015 прийнято позов ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» до розгляду та порушено провадження у справі № 9910/9951/15.

Сторони повідомлені судом про дату, час і місце розгляду даної справи належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення поштових відправлень.

Проте, відповідач в жодне судове засідання свого повноважного представника не направив, обґрунтованих письмових пояснень із зазначенням поважних причин неявки його представника до суду не подав. Крім того, відповідач правом наданим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України не скористався, відзиву на позов від останнього до суду не надійшло, а тому, відповідно до положень ст. 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 02 червня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши представника позивача, судом встановлено таке.

Між ПАТ «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» та ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» укладено договір від 28.11.2013 № 36361 на розрахунково-касове обслуговування (далі - договір), відповідно до умов якого банк - відповідач відкриває клієнту - позивачеві поточний рахунок у національній валюті № 6401 у валюті гривні та зобов'язався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування, а позивач зобов'язується оплачувати послуги відповідача відповідно до тарифів банку на розрахунково-касове обслуговування рахунків в порядку і на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.1 договору, банк здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку в операційний день банку у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Списання банком грошових коштів з рахунку здійснюється за дорученням клієнта або без його доручення у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 2.2 договору).

Відповідно до п. 3.1.1 договору банк має право використовувати грошові кошти на рахунку, гарантуючи при цьому право клієнта безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Банк має право визначати і контролювати напрями використання клієнтом грошових коштів на рахунку і встановлювати інші обмеження його права у випадках, передбачених чинним законодавством України (п. 3.1.3 договору).

Клієнт має право самостійно розпоряджатися грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України (п. 3.2.1 договору).

Банк зобов'язується вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунку та виконувати за дорученням клієнта розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами (п. 3.3.2 договору); здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунку у визначений внутрішніми документами банку час крім суботи, неділі та святкових і неробочих днів (п. 3.3.3 договору); забезпечувати своєчасне зарахування грошових коштів на рахунок (п. 3.3.4 договору).

Відповідно до п. 8.1 договору договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє протягом невизначеного строку.

За своїм змістом та правовою природою укладений між сторонами договір є договором банківського рахунку, який підпадає під правове регулювання статей 1066-1076 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Як стверджує позивач, відповідач протягом січня-лютого 2015 року порушує свої зобов'язання за договором, не виконує платіжні доручення позивача.

Судом встановлено, що позивачем 26 лютого 2015 року передано, а відповідачем отримано (вхідний № 6804) лист від 26.02.2015, до якого додано два примірники платіжних доручень від 26.02.2015 № 2 на суму 136500,00 грн. Виходячи зі змісту вказаного листа, позивач просив відповідача здійснити переказ грошових коштів на інший поточний рахунок протягом операційного дня в порядку і на умовах, встановлених чинним законодавством України. У разі невиконання вказаного доручення, позивач просив відповідача повідомити про причини невиконання.

Наявність на рахунку позивача у банку коштів, достатніх для виконання платіжних доручень, підтверджується довідкою банку, у відповідності до якої станом на 23 квітня 2015 року залишок коштів на поточному рахунку складає 137538,77 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до п. 22.7 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі відмови з будь-яких причин у прийнятті розрахункового документа банк має повернути його ініціатору не пізніше наступного операційного дня банку із зазначенням причини повернення.

Відповідно до частини першої пункту 2.19 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 № 22, розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня.

Таким чином, банк відповідно до укладеного договору та норм чинного законодавства був зобов'язаний виконати платіжне доручення позивача від 26.02.2015 № 2 в будь-якому випадку не пізніше наступного операційного дня після їх надходження.

В порушення вимог договору відповідач не виконав вищевказане платіжне доручення позивача у встановлений термін.

Згідно з п. 2.15 зазначеної Інструкції, порядок повернення банком своїм клієнтам оформлених ними розрахункових документів та супровідних документів визначається в договорах банківського рахунку клієнтів. Банк, повертаючи розрахунковий документ у день його надходження, має зробити на його зворотному боці напис про причину повернення документа без виконання (з обов'язковим посиланням на статтю закону України, відповідно до якої розрахунковий документ не може бути виконано, або/та главу/пункт нормативно-правового акта Національного банку, який порушено) та зазначити дату його повернення (це засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку).

Матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу про повернення банком розрахункового документу позивача із зазначенням причин повернення, як того вимагає чинне законодавство.

Лист позивача від 26.02.2015 був фактично проігнорований банком.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе зобов'язання за договором не виконав, перерахування коштів за наданим позивачем платіжним дорученням не здійснив та вмотивованої відмови, із зазначенням підстав не виконання перерахування, не надав.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Стаття 1074 ЦК України встановлює, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина 1 ст. 1075 ЦК України передбачає можливість розірвання договору банківського рахунка на вимогу клієнта у будь-який час.

У відповідності до п. 8.2 договору, дана угода може бути розірвана за заявою будь-якої зі сторін, а також в інших випадках та з підстав, передбачених договором та чинним законодавством України.

При розірванні договору клієнт зобов'язаний закрити рахунки, подавши в банк документи, що передбачені чинним законодавством України для закриття рахунків. Закриття рахунків здійснюється виключно за умови повного розрахунку клієнта перед банком по сплаті послу за розрахунково-касове обслуговування рахунків (п. 8.3 договору).

Так, судом встановлено, що позивач в порядку пунктів 8.2 і 8.3 договору 06 квітня 2015 року звернувся до відповідача із заявами про розірвання договору та про закриття поточного рахунку. Відповідно до змісту заяви про розірвання договору, позивач просив відповідача перерахувати залишок грошових коштів на інший поточний рахунок позивача, відкритого в іншому банку. Як встановлено судом, вказані заяви відповідач отримав 06 квітня 2015 року за вхідними номерами 7006 та 7007, про що свідчать відбитки штампів банку на вказаних заявах позивача, засвідчені копії яких містяться в матеріалах справи.

Проте, матеріали справи не містять жодного доказу щодо задоволення заяв позивача та перерахування відповідачем залишку грошових коштів позивача на його рахунок, відкритий в іншому банку.

Виходячи з викладеного суд зазначає, що укладаючи договір, позивач правомірно розраховував на належне виконання банком своїх зобов'язань за договором, у тому числі щодо своєчасного та повного виконання платіжних доручень позивача.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що безпідставне невиконання банком розрахункових документів є неналежним розрахунково-касовим обслуговуванням позивача та є істотним порушенням договору.

З огляду на викладене, позовні вимоги про розірвання договору від 28.11.2013 № 36361 визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 1075 ЦК України залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно з підпунктом 20.6 п. 20 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України № 492 від 12.11.2003 року, банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком (виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо).

З урахуванням того, що право власності є непорушним (ч. 1 ст. 321 ЦК України), а банк не має права встановлювати інші, не передбачені договором або законом обмеження права позивача розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд (ч. 3 ст. 1066 ЦК України), суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, вимоги позивача про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в сумі 136500,00 грн.

Відповідач жодних обґрунтованих заперечень та належних доказів на спростування обставин, зазначених позивачем у позовній заяві, суду не надав.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Відносно вимог ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» про відшкодування витрат на послуги адвоката у сумі 5000,00 грн, пов'язаних з оплатою послуг адвоката суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ГПК України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 6.3 постанови Пленуму Вищого господарського кодексу України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 Господарського процесуального кодексу України. Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем - ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» та адвокатським бюро «ЛИХОПЬОК Д.П..» укладено договір про надання правової допомоги від 21.02.2014. Перелік послуг деталізовано у додатку № 1 до договору.

Представництво інтересів позивача здійснювалося на підставі довіреності від 21.05.2014, виданої ТОВ «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ». Зокрема, адвокат Лихопьок Д.П., як представник інтересів позивача за вказаною довіреністю, брав участь в судовому засіданні з розгляду даної справи. В матеріалах справи міститься засвічена копія свідоцтва про право зайняття адвокатською діяльністю від 14.09.2000 № 0954.

Крім того, факт надання адвокатським бюро «ЛИХОПЬОК Д.П..» позивачеві послуг, передбачених договором від 21.02.2014, підтверджується актом надання послуг від 13.05.2015 та звітом від 13.05.2015, з якого вбачається надання послуг саме за даною справою. Наведені документи містяться в матеріалах справи. При цьому, факт оплати послуг за вказаними актом та звітом підтверджується платіжним дорученням від 31.03.2015 № 206.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 ГПК України суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, при задоволенні позову, - на відповідача.

Отже, в сукупності наведених вище норм права, обставин та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката, підлягають покладенню на відповідача повністю в розмірі 5000,00 грн.

Таким чином, керуючись статтями 33, 34, 43, 44, 49, статтями 82-85 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір на розрахунково-касове обслуговування від 28.11.2013 № 36361, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» (03115, м. Київ, вул. Хмельницька, буд. 10, офіс 8; ідентифікаційний код 34834367) та публічним акціонерним товариством «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 80; ідентифікаційний код 09807856).

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код 09807856, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГОСТРОЙІНВЕСТ» (03115, м. Київ, вул. Хмельницька, буд. 10, офіс 8; ідентифікаційний код 34834367, на будь-який його рахунок, виявлений державним виконавцем під час виконавчого провадження) грошові кошти в сумі 136500,00 (сто тридцять шість тисяч п'ятсот) грн 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 3948,00 (три тисячі дев'ятсот сорок вісім) грн 00 коп.; витрати зі сплати адвокатських послуг в сумі 5000,00 (п'ять тисяч) грн 00 коп.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 09 червня 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань