ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

12.06.15р. Справа № 904/5076/15

Суддя Фещенко Ю.В. , розглянувши матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімер" (м.Луганськ)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (м. Нікополь, Дніпропетровської області)

про стягнення заборгованості за поставлений згідно договору № 123 від 21.01.2013 товар у загальному розмірі 1 226 724 грн. 50 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімер" (далі-позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" (далі - відповідач) заборгованість за поставлений згідно договору № 123 від 21.01.2013 товар у загальному розмірі 1 226 724 грн. 50 коп.

Стаття 63 Господарського процесуального кодексу України зобов'язує суддю, який вирішує питання про прийняття позовної заяви, повернути позовну заяву з підстав неправильного оформлення позовної заяви та доданих до неї документів.

Суд досліджує позовну заяву за формальними ознаками, не вивчаючи питання по суті позовних вимог.

Позовна заява підлягає поверненню, якщо вона за формою та змістом не відповідає вимогам статей 54 - 58 Господарського процесуального кодексу України.

Так, статтею 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач, прокурор чи його заступник зобов'язані при поданні позову надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб листом з описом вкладення.

Відповідно до статті 57 Господарського процесуального кодексу України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Суд не приймає в якості належного доказу надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів, а саме: опис вкладення та поштову квитанцію від 10.06.2015 про направлення на ім'я Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" за адресою: пр. Трубников, буд. 56, м. Нікополь, Дніпропетровської обл., 53201 з огляду на наступне.

У позовній заяві позивач зазначив відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", адреса: пр. Трубников, буд. 56, м. Нікополь, Дніпропетровська обл., 53201.

При цьому, місцезнаходження юридичної особи визначається на підставі відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (стаття 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців"). Таким чином, у випадках, передбачених статтею 56 Господарського процесуального кодексу України, місцезнаходження відповідача визначається за даними його державної реєстрації як суб'єкта господарювання.

Так, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців місцезнаходженням юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" є: 53201, Дніпропетровська область, місто Нікополь, проспект Трубників, будинок 56.

Таким чином, позивачем невірно зазначено місцезнаходження відповідача у позовній заяві, і відповідно, копія позовної заяви з додатками, згідно доданих поштових документів, надіслана невстановленим особам, які знаходяться за вказаною адресою. Отже, поштове відправлення не може бути доставлене відповідачеві.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що відповідно до поштового опису, доданого до позовної заяви, позивачем було направлено позовну заяву лише з частиною додатків, оскільки у позовній заяві позивачем зазначено 17 додатків, а згідно поштового опису від 10.06.2015, крім позовної заяви, позивач направив лише 14 додатків, в той час, як Господарський процесуальний кодекс України не передбачає виключень в цьому питанні, а отже відповідачу необхідно направити всі додані до позовної заяви документи.

У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Суд зазначає, що національним законодавством України (стаття 56 Господарського процесуального кодексу України) передбачено забезпечення права відповідача на інформацію про подану позовну заяву та ознайомлення з її змістом і доданими документами, а також передбачено механізм реалізації такого права - шляхом встановлення обов'язку позивача надіслати сторонам копії позовної заяви та доданих до неї документів до порушення провадження у справі.

Таким чином, право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції, включає в себе обов'язок позивача належним чином інформувати відповідача про подання позову до суду шляхом направлення на його адресу копії позовної заяви з додатками. При чому, таке інформування повинно бути здійснене позивачем до порушення судом провадження по справі. Отже, порушення провадження у справі до виконання позивачем вказаного обов'язку, не буде відповідати статті 6 Конвенції.

Так, відповідно до пункту 6 статті 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо не подано надсилання відповідачеві копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Також, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 3 частини 1 ст. 63 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду, якщо у позовній заяві не вказано обставин, на яких ґрунтується позовна вимога, доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, обґрунтований розрахунок стягуваної чи оспорюваної суми.

Суд приходить до висновку, що до позовної заяви не додано доказів, що підтверджують викладені в заяві обставини, з огляду на наступне.

Вимогами статей 32, 36 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Ці дані встановлюються, зокрема, письмовими і речовими засобами. Письмовими доказами є документи і матеріали, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії.

Належність засвідчення копій передбачена Національним стандартом України Державної уніфікованої системи документації "Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003" затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55. Згідно з пунктом 5.27 вказаної системи передбачено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії. Засвідчуватись повинна кожна сторінка документу з відтиском печатки підприємства, установи, організації іншої юридичної особи (ФОП - за наявності).

Всупереч зазначених вимог позивачем до позову долучено додатки не засвідчені належним чином, а саме: на всіх копіях, доданих до позовної заяви, міститься лише штамп "Копія вірна з оригіналом згідно", підпис невстановленої особи та печатка підприємства-позивача", а отже, не зазначено: назви посади, ініціалів та прізвища особи, яка засвідчує копію та дати засвідчення копії.

При цьому, відповідно до законодавчої техніки, використаної при конструюванні статті 63 Господарського процесуального кодексу України, повернення позовної заяви без розгляду у вказаному випадку є не правом, а обов'язком суду.

Також суд зазначає, що згідно правової позиції Вищого господарського суду України, викладеної, зокрема, у Постанові від 04.12.2012 по справі № 5/5005/7237/2012, виконання позивачем вимог процесуального законодавства, які він зобов'язаний вчиняти до подання позову, не може здійснюватися після порушення провадження у справі.

Отже, суд позбавлений права прийняти позовну заяву до розгляду, а потім зобов'язувати позивача усувати вказані недоліки.

Враховуючи вищевикладене, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню без розгляду.

Керуючись статтями 32, 36, 56, 57, пунктами 3, 6 частини 1 статті 63, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Повернути позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімер" до Публічного акціонерного товариства "Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод" про стягнення заборгованості за поставлений згідно договору № 123 від 21.01.2013 товар у загальному розмірі 1 226 724 грн. 50 коп. і додані до неї документи без розгляду.

Роз'яснити позивачу, що згідно з частиною 3 статті 63 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення допущеного порушення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Додатки:

1. Позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганський завод "Полімер" б/н та б/д з доданими документами на 116 аркушах, в тому числі платіжне доручення № 396 від 09.06.2015 про сплату судового збору в сумі 24 534,49 грн.

Суддя Ю.В. Фещенко