РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/11522/14
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С."

до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

про визнання договору недійсним.

Суддя Нечай О.В.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Онищенко Б.Г., за довіреністю

від відповідача: Нестеренко Г,А., за довіреністю

від третьої особи: Шумінська Ю.Ю., за довіреністю.

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю "О.М.С." (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовною заявою до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі - відповідач) про визнання договору недійсним.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 13.06.2014 р. було порушено провадження у справі № 910/11522/14.

Рішенням господарського суду міста Києва від 02.09.2014 р. у задоволені позову відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." на рішення господарського суду міста Києва від 02.09.2014 р. у справі № 910/11522/14 залишено без задоволення, рішення господарського суду міста Києва від 02.09.2014 р. у справі № 910/11522/14 залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 05.03.2015 р. касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." задоволено, постанову Київського апеляційного господарського суду від 09.12.2014 р. і рішення господарського суду міста Києва від 02.09.2014 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

Згідно з Розпорядженням Керівника апарату господарського суду міста Києва № 04-23/251 від 18.03.2015 р. призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/11522/14, за результатами якого зазначену справу передано для розгляду судді Нечаю О.В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.03.2015 р. справа № 910/11522/14 була прийнята до провадження суддею Нечаєм О.В., розгляд справи призначено на 22.04.2015 р.

У судове засідання 22.04.2015 р. представник позивача з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи та клопотання про продовження строків розгляду справи.

У судове засідання 22.04.2015 р. представник відповідача з'явився та подав письмові пояснення.

Представник третьої особи у судове засідання 22.04.2015 р. з'явився та подав письмові пояснення.

У судовому засіданні 22.04.2015 р. суд дійшов висновку про необхідність залучення до участі у справі Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Розглянувши у судовому засіданні 22.04.2015 р. клопотання представника позивача про продовження строків розгляду справи, враховуючи особливості розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання про продовження строку розгляду справи.

Враховуючи необхідність витребування нових доказів, розгляд справи було відкладено на 27.05.2015 р.

У судове засідання 27.05.2015 р. представник позивача з'явився, подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, надав суду для огляду оригінали дозволів на розміщення реклами, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 27.05.2015 р. з'явився, надав суду усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечував.

Представник третьої особи у судове засідання 27.05.2015 р. з'явився, надав свої пояснення по суті спору.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників учасників судового процесу, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

07.08.2013 р. між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (далі - підприємство, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "О.М.С." (далі - розповсюджувач, позивач) було укладено Договір № 1111/13 на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва (далі - Договір), за яким на підставі відповідного наказу дозвільного органу про встановлення пріоритету на місце(-я) для розміщення рекламного(-их)' засобу(-ів), дозволу(-ів) на розміщення зовнішньої реклами на певний строк та у певному місці, наданого(-их) на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), розповсюджувачеві надається право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення, рекламного (-их) засобу(-ів) (далі - РЗ), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади м. Києва, його районів або повноваження щодо розпорядження яким(-и) здійснюють органи місцевого самоврядування м. Києва (далі - Право тимчасового користування), за умов повного дотримання розповсюджувачем цього Договору та Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 22 вересня 2011 року №37/6253, з наступними змінами та доповненнями.(далі - Порядок), а розповсюджувач - користуватися наданим йому правом тимчасового користування, своєчасно та згідно з умовами цього договору перераховувати плату за право тимчасового користування виключно на поточний рахунок підприємства, належним чином, своєчасно та у повному обсязі виконувати свої обов'язки за цим договором та не зловживати наданими розповсюджувачу правами.

Згідно п. 3.1 Договору адресні програми на пріоритет - це перелік місць для розміщення РЗ, на які розповсюджувачем встановлено пріоритет. Адресна програма на пріоритет має відображати перелік місць для розміщення РЗ, на які встановлено пріоритет, дату та строк дії пріоритету, відомості про плату за право тимчасового користування місцями для розміщення рекламних засобів за місяць.

Відповідно до адресних програм на пріоритети № 1, 2, 3 до Договору за позивачем як розповсюджувачем зовнішньої реклами установлено приорітет на місця розташування рекламних засобів - конструкцій на даху будинку (будівлі) за адресою: Святошинський район, проспект Перемоги, 136, визначено строки дії пріоритету та розмір плати за місяць.

В позовній заяві позивач зазначає, що після укладення Договору, йому стало відомо, що вказаний будинок (нежитлові приміщення) за адресою: м. Київ, Святошинський район, проспект Перемоги, 136, до комунальної власності територіальної громади м. Києва не належить, а є приватною власністю окремих фізичних та юридичних осіб, в тому числі і позивача, що підтверджується свідоцтвами про право власності, договорами дарування та ін. документами, позивач вважає, що оскільки власниками вищевказаних нежитлових приміщень, на даху яких розміщені рекламні конструкції, є позивач та інші юридичні та фізичні особи, а не територіальна громада м. Києва, договір має бути визнано недійсним.

Крім того, в поясненнях, наданих суду, позивач зазначає, що частина будівлі, на якій розміщені рекламні засоби, станом на дату укладення оспорюваного Договору знаходилась у приватній власності декількох власників, в тому числі і позивача, крім того будівля знаходиться на балансі і управляється позивачем. Позивач вказує, що ввівши його в оману щодо перебування у комунальній власності місць розміщення рекламних засобів, відповідач порушив приписи законодавства: п. 32 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067, п. 3.1.1 Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради 22.09.2011 р. № 37/6253.

Пункт 32 Типових правил визначає порядок встановлення та внесення плати за розміщення реклами.

Пункт 3.1.1 Порядку передбачає право відповідача на укладання з розповсюджувачем реклами договору на право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначає суду, що відповідно до засад рекламної діяльності в Україні при розміщенні об'єктів зовнішньої реклами укладення відповідного договору є обов'язковою процедурою, як і необхідність отримання відповідного дозволу, оскільки будинок по проспекту Перемоги, 136 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами, встановлено Законом України "Про рекламу", "Типовими правилами розміщення зовнішньої реклами", затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067 (далі - Типові правила), Порядком розміщення реклами в місті Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 37/6253 (далі - Порядок) та іншими нормативними актами України.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про рекламу" визначено, що розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 3 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 № 2067, зовнішня реклама розміщується на підставі дозволів та у порядку, встановленому виконавчими органами сільських, селищних, міських рад відповідно до цих Правил.

Порядком розміщення зовнішньої реклами в м. Києві, затвердженим рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 37/6253 (далі - Порядок), визначено, що зовнішня реклама - реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.

Пунктом 3.1.1 Порядку передбачено, що КП "Київреклама" укладає з розповсюджувачем реклами договір на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва.

Відповідно до п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067 місцем розташування рекламного засобу є площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надаються розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).

Згідно тверджень позивача, власниками будинку (нежитлових приміщень) за адресою: м. Київ, Святошинський район, проспект Перемоги, 136, є окремі фізичні та юридичні особи, в тому числі і позивач, а не територіальна громада м. Києва, тому жодних правових підстав для укладення відповідачем з позивачем оспорюваного Договору не було.

В якості доказів на підтвердження своїх доводів, позивач надав договори дарування та свідоцтва про право власності, видані Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської держадміністрації), з яких вбачається, що окремі нежитлові приміщення дійсно належить на праві приватної та колективної власності фізичним та юридичним особам, в тому числі і позивачу (копія свідоцтва від 19 квітня 2004 р., згідно якого нежиле приміщення № 6 - магазин промислових товарів площею 1011,40 кв.м, належить позивачу на праві колективної власності).

Крім того, позивачем було долучено до матеріалів справи Договір оренди земельної ділянки від 17.01.2012 р., укладений між Київською міською радою (орендодавець) та позивачем (орендар), відповідно до умов якого орендодавець на підставі рішень Київської міської ради від 26.07.2007 р. за № 101/1935 та від 23.06.2011 р. за № 302/5689 (п. 5), за Актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об'єкт оренди або земельна ділянка), визначена цим Договором.

Об'єктом оренди за вищезазначеним Договором оренди земельної ділянки є земельна ділянка, розташована у Святошинському районі міста Києва, за адресою проспект Перемоги, 136, розмір якої складає 0,6904, цільове призначення - для реконструкції та будівництва, експлуатації та обслуговування торговельно-офісного центру із закладами громадського харчування, автостоянкою та комплексним благоустроєм території.

На підтвердження права власності позивача на нежитловий будинок по проспекту Перемоги, 136 позивачем також надані: авізо № 17 від 16.02.04, акт приймання-передачі вбудованих приміщень в будинку піонерів і школярів (після реконструкції) по пр. Перемоги 136 з балансу ДГО "Житло-інвест" на баланс ТОВ "О.М.С." та розпорядження Святошинської РДА у м. Києві від 29.10.2004 р. за № 1922 "Про надання дозволу ТОВ "О.М.С." на експлуатацію приміщень в нежитловому будинку (раніше будинок піонерів і школярів) по пр. Перемоги, 136 у Святошинському районі.

Згідно з п. 1 Розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 29.10.2004 р. № 1922 "Про надання дозволу ТОВ "О.М.С." на експлуатацію приміщень в нежитловому будинку (раніше будинок піонерів та школярів) по пр. Перемоги, 136, у Святошинському районі", вважати ТОВ "О.М.С." балансоутримувачем та експлуатуючого організацією приміщень загальною площею 6968,3 кв.м. в нежитловому будинку (раніше будинок піонерів та школярів) по пр. Перемоги, 136.

Крім того, судом встановлено, що згідно з додатком № 8 до Розпорядження КМДА №1112 від 10.12.2010 року "Про питання організації управління районами в місті Києві", у комунальній власності Святошинської районної в місті Києві держаної адміністрації перебуває лише Центр позашкільної роботи по проспекту Перемоги, 136, загальною площею 2017 кв.м., в той час як спірний Договір укладений на розміщення рекламних засобів саме на даху частини будинку, що не належить до комунальної власності, що також підтверджується наданими копіями дозволів на розміщення рекламних засобів №№ 33727-13, 33728-13, 33645-13, оригінали яких також були надані суду для огляду у судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач ввів позивача в оману при укладенні Договору, оскільки рекламні засоби знаходяться на фасаді будинку, який перебув станом на дату укладення Договору та перебуває на теперішній час у приватній власності фізичних та юридичних осіб та знаходиться на балансі позивача, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно "Типових правил розміщення зовнішньої реклами", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2003 року № 2067 - користування місцями для розміщення зовнішньої реклами є платним.

Згідно з п. 3.1.1 Порядку розміщення реклами в місті Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 року № 37/6253 "Про затвердження Порядку розміщення реклами в м. Києві", КП "Київреклама" укладає з розповсюджувачем реклами договір на право тимчасового користування місцем(-ями) для розміщення рекламного(-их) засобу(-ів), що перебуває(-ють) у комунальній власності територіальної громади міста Києва (далі - договір на право тимчасового користування місцем).

Суд зазначає, що відповідач уповноважений виконувати функції з укладення договорів, нарахування та отримання плати за право тимчасового користування місцями (для розміщення РЗ), які перебувають у комунальній власності територіальної громади міста Києва. Оскільки частина будівлі по проспекту Перемоги, 136, де розміщено рекламні засоби, не перебуває у комунальній власності і знаходиться на балансі та управляється не комунальним підприємством, то відповідач при укладенні Договору надав позивачу недостовірну інформацію.

Таким чином, Договір суперечить вимогам Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 29.12.2003 р. № 2067 та Порядку розміщення реклами в м. Києві, затвердженого Рішенням Київської міської ради 22.09.2011 р. № 37/6253, оскільки передані в оренду місця для розміщення реклами не перебувають у комунальній власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено у частині 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду від 29 травня 2013 року N 11 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" (далі - Постанова) на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Згідно з п. 2.1 Постанови вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Відповідно до п. 2.5.1 Постанови визнання правочину (господарського договору) недійсним господарським судом є наслідком його вчинення з порушенням закону, а не заходом відповідальності сторін. Тому для такого визнання, як правило, не має значення, чи усвідомлювали (або повинні були усвідомлювати) сторони протиправність своєї поведінки під час вчинення правочину; винятки з цього правила можливі, якщо вони випливають із закону.

Для визнання оспорюваного договору недійсним позивач має довести за допомогою належних засобів доказування, що договір суперечить вимогам чинного законодавства щодо його форми, змісту, правоздатності і волевиявленню сторін, на момент укладення договору свідомо існує об'єктивна неможливість настання правового результату, а також, що внаслідок його укладення порушені права позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 207 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, або укладено учасниками господарських відносин з порушенням хоча б одним з них господарської компетенції (спеціальної правосуб'єктності), може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині.

Відповідно до статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідачем, в свою чергу, доводи позивача не спростовано, доказів на підтвердження перебування у комунальній власності вищезазначеної частини будівлі, на якій розміщені рекламні засоби на підставі Договору, станом на дату його укладення, суду не надано.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що заявлені позивачем вимоги про визнання Договору недійсним підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 4.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" від 21 лютого 2013 року N 7 у випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги або заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 4, 49, 82 ГПК України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати недійсним Договір № 1111/13 від 07.08.2013 р. на право тимчасового користування місцем (-ями) для розміщення рекламного (-их) засобу (-ів), що перебувають у комунальній власності територіальної громади м. Києва, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "О.М.С." (01135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 18; ідентифікаційний код: 32386037) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (04070, м. Київ, Боричів узвіз, 8; ідентифікаційний код: 26199714).

3. Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київреклама" (04070, м. Київ, Боричів узвіз, 8; ідентифікаційний код: 26199714) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "О.М.С." (01135, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 18; ідентифікаційний код: 32386037) судовий збір за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг в загальному розмірі 2 679 (дві тисячі шістсот сімдесят дев'ять) грн. 60 коп.

Повне рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя О.В. Нечай