номер провадження справи 33/70/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позову без розгляду

02.06.2015 Справа № 908/2058/15-г

за позовом Міського комунального підприємства "Основаніє" (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-а)

до Громадська організація "Нове Запоріжжя" (адреса, визначена у позовній заяві: 69035, м. Запоріжжя, пр. Леніна, 192/32; адреса місцезнаходження: 69095, м.Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 98 - А)

про стягнення суми

Суддя Мірошниченко М.В.

Секретар судового засідання Хилько Ю.І.

За участю представників сторін:

від позивача: Кузнєцова Ю.В. довіреність № 308 від 02.01.2015 р.;

від відповідача : не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

В господарський суд Запорізької області надійшла позовна заява Міського комунального підприємства "Основаніє" про стягнення з Громадської організації "Нове Запоріжжя" заборгованості в сумі 2773,85грн. витрат, понесених з спільним володінням та дольовою участю в утриманні житлового будинку та прибудинкової території.

Обґрунтовуючи позовну вимогу позивач посилався на наступні обставини.

Між МКП «Основаніє» та ГО «Нове Запоріжжя» 04.03.2008р. був укладений договір про спільне володіння та дольову участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території, розташованих за адресою: м.Запоріжжя, пр. Леніна, 98а. На виконання умов укладеного договору, позивач надав послуги за встановленими рішенням органу місцевого самоврядування тарифами. В порушення п.2 договору відповідач не виконав належним чином зобов'язання по оплаті послуг, внаслідок чого станом на 01.02.2015р. заборгованість відповідача склала суму 2773,85грн.

Посилаючись на приписи норм ст.193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 625 Цивільного кодексу України, позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.03.2015 р. позовна заява МКП "Основаніє" була прийнята до розгляду суддею Мірошниченко М.В., порушено провадження у справі № 908/2058/15-г, розгляд справи призначено на 28.04.2015 р. Від сторін були витребувані докази, необхідні для вирішення спору по суті.

Ухвалою господарського суду від 28.04.2015 р. у зв'язку з неподанням сторонами витребуваних доказів та неявкою відповідача, на підставі ст. 69 ГПК України строк вирішення спору було продовжено на 15 днів - до 15.06.2015р.; цією ж ухвалою на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи було відкладено на 02.06.2015р.

Представник позивача з'явився до судових засідань, однак витребуваних судом доказів не надав. За клопотанням присутнього у судовому засіданні представника позивача фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Відповідач - вимоги суду, викладені в ухвалах від 30.03.2015 р. та від 28.04.2015р. щодо надання письмового відзиву та витребуваних судом документів не виконав, процесуальним правом на участь представника в судовому засіданні не скористався, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до підпункту 3.9.1 Постанови ВГСУ від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце її розгляду судом справи у разі виконання останніми вимог ч. 1 ст. 64 та ст. 87 ГПК України.

За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому, в позовній заяві позивачем вказано наступну адресу відповідача: 69035, м.Запоріжжя, пр. Леніна, 192/32.

У відповідності до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», до ЄДР вносяться відомості про місцезнаходження юридичної особи.

У відповідності до п.4 ст. 18 вказаного Закону України, відомості, що містяться у Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи.

Згідно до ч. 1 ст 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Згідно до вказаного Закону, місцезнаходження юридичної особи - адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

Ухвалами господарського суду від 30.03.2015р. та від 28.04.2015р. від позивача витребувався судом Витяг з ЄДР, виданий державним реєстратором у підтвердження місцезнаходження відповідача.

Вимоги господарського суду позивачем виконані не були і до судових засіданнь 28.04.2015р., 02.06.2015р. Витяг з ЄДР щодо місцезнаходення ГО «Нове Запоріжжя», позивачем наданий не був.

При цьому суд самостійно отримав Спеціальний витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, згідно якого станом на 02.06.2015р. до ЄДР внесено відомості про місцезнаходження відповідача: 69095, м. Запоріжжя, пр. Леніна, буд. 98 - А.

Тобто, суд констатує, що місцезнаходження відповідача, визначене позивачем у позовній заяві, не відповідає дійсності. Відповідно, до матеріалів справи позивачем не надано належних доказів направлення на належну адресу місцезнаходження відповідача копії позовної заяви та наданих до неї матеріалів.

Відповідно, направлена на адресу відповідача, визначену позивачем у позовній заяві (69035, м.Запоріжжя, пр. Леніна, 192/32) ухвала суду від 30.03.2015 р., була повернута поштовим відділенням зв'язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

При цьому суд зауважує, що розгляд справи процесуально обмежений встановленим ст. 69 ГПК України строком вирішення спору.

Позивач - вимоги суду, викладені в ухвалах від 30.03.2015 р. та від 28.04.2015 р., щодо надання витребуваних судом документів не виконав.

В судовому засіданні 02.06.2015р. прийнято ухвалу про залишення позову без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст. 81 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає залишенню без розгляду, з наступних підстав.

За змістом позовної заяви, між МКП «Основаніє» та ГО «Нове Запоріжжя» 04.03.2008р. був укладений договір про спільне володіння та дольову участь в утриманні житлового будинку та прибудинкової території, розташованих за адресою: м.Запоріжжя, пр. Леніна, 98а. Як вказав позивач, на виконання умов укладеного договору, позивач надав послуги за встановленими рішенням органу місцевого самоврядування тарифами. В порушення п.2 договору відповідач не виконав належним чином зобов'язання по оплаті послуг, внаслідок чого станом на 01.02.2015р. заборгованість відповідача склала суму 2773,85грн.

При цьому, виходячи з підстави заявленого позову, п.2.1 договору про спільне володіння та дольову участь в утриманні будинку та прибудинкової території від 04.03.2008р., КП «ВРЕЖО № 2» (правонаступником якого є позивач), зобов'язалось забезпечити виконання всього комплексу робіт по утриманню житлового будинку за адресою: м.Запоріжжя, пр. Леніна, 98-А та прибудинкової території, елементів благоустрою.

В свою чергу, пунктом 2.9 договору, відповідач зобов'язався сплачувати вартість витрат позивача на технічне обслуговування будинку та прибудинкової території.

Суд зазначає, що ухвалою суду від 30.03.2015 р. було порушено провадження у справі № 908/2058/15-г, розгляд якої призначено на 28.04.2015 р.

В порядку попередньої підготовки справи до розгляду, вказаною ухвалою суд зобов'язав сторони надати документи (докази у справі), необхідні для вирішення спору.

Зокрема, позивача було зобов'язано надати: оригінали документів, доданих до позовної заяви; належним чином засвідчену копію договору від 04.03.2008р. (оскільки до позовної заяви надано не засвідчену копію); докази часткової оплати відповідачем суми боргу; Витяг з ЄДР, виданий державним реєстратором у підтвердження місцезнаходження відповідача; довідку про платіжні банківські реквізити; довідку за підписом керівника та головного бухгалтера про розмір заборгованості відповідача станом на дату слухання справи.

Однак, в судовому засіданні 28.04.2015 р. позивач витребуваних ухвалою господарського суду від 30.03.2015 р. документів не надав.

В судовому засіданні 28.04.2015р. судом було продовжено строк розгляду справи на підставі ст. 69 ГПК України на 15 днів; цією ж ухвалою розгляд справи було відкладено на 02.06.2015р., про що винесена відповідна ухвала від 28.04.2015р.

Ухвалою від 28.04.2015р. від позивача судом було витребувано: письмове пояснення із визначенням переліку та вартості послуг, які надані позивачем відповідачу за договором від 04.03.2008р. (за стягуваний період часу) з посиланням на докази надання таких послуг; засвідчені копії доказів у підтвердження факту надання послуг відповідачу за договором від 04.03.2008р. (Акти приймання-передачі, оформлені двома сторонами тощо); засвідчені копії платіжних документів відповідача щодо часткової оплати послуг (за наявності); двосторонній акт звірки розрахунків сторін за стягуваний період часу (складений з ініціативи позивача); докази понесення позивачем витрат на утримання будинку та прибудинкової території за стягуваний період часу; Витяг з ЄДР, виданий державним реєстратором у підтвердження місцезнаходження відповідача.

При цьому, витребувані судом документи мають істотне значення для вирішення спору по суті, оскільки лише за наявності документального підтвердження факту надання позивачем послуг відповідачу та їх вартості (із урахуванням факту обов'язкового документального підтвердження факту надання таких послуг), а також із урахуванням факту необхідності визначення розміру сплачених відповідачем сум коштів, є можливим для господарського суду встановити факт наявності та розміру заборгованості відповідача перед позивачем за надані послуги і, відповідно, визначити обґрунтованість нарахування суми основного боргу. Будь-яких доказів факту надання послуг на користь відповідача протягом 2012 - січень 2015років (виходячи з розрахунку ціни позову) та письмового пояснення із обгрунтуванням переліку та вартості таких послуг, позивачем до суду не було надано.

Крім того, відсутність письмових пояснень та доказів надання послуг в хронологічному порядку, не дозволяє перевірити правильність нарахування суми 2773, 85грн., заявленої позивачем до стягнення.

Також ненадання позивачем доказів понесення витрат на технічне обслуговування, лише за наявності яких згідно до п.2.9 договору від 04.03.2008р. настає обов'язок відповідача сплатити грошові кошти позивачу, не надає суду можливості визначити правомірність утворення заборгованості відповідача та ставить під сумнів її наявність.

Додатково суд зазначає, що в порушення вимог ч.2 ст. 36 ГПК України позивачем до суду не надано ані оригіналу, ані засвідченої належним чином копії договору від 04.03.2008р. Таким чином світлокопія договору, яка була додана до позовної заяви, не є доказом у справі.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Господарський суд створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

У відповідності до вимог ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

За змістом ст. 34 ГПК України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Аналіз загальних засад господарського судочинства і порядку оцінки доказів дає підстави дійти до висновку, що відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення (ухвали) навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом.

Відповідно до п. 5 ст. 81 ГПК України, господарський суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору.

Згідно до п.4.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України», при вирішенні питання щодо залишення позову без розгляду (стаття 81 ГПК) господарським судам слід мати на увазі, що застосування пункту 5 цієї статті можливо лише за наявності таких умов:

- додаткові документи вважаються витребуваними, тільки якщо про це зазначено у відповідному процесуальному документі;

- витребувані документи чи явка представника позивача дійсно необхідні для вирішення спору;

- позивач не подав витребувані документи або не направив свого представника в засідання господарського суду без поважних причин.

Ненадання витребуваних судом документів (доказів) не надає можливості розглянути справу № 908/2058/15-г по суті позовних вимог.

З огляду на викладене позов підлягає залишенню без розгляду в порядку п. 5 ч.1 ст.81 ГПК України.

Суд додатково зазначає, що у відповідності з ч. 4 ст. 81 ГПК України, після усунення обставин, що зумовили залишення позову без розгляду, позивач має право знову звернутися з ним до господарського суду в загальному порядку.

Керуючись п. 5 ст. 81, ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Міського комунального підприємства "Основаніє", м. Запоріжжя про стягнення з Громадської організації "Нове Запоріжжя", м.Запоріжжя заборгованості в сумі 2773,85грн. витрат, пов'язаних з спільним володінням та дольовою участю в утриманні житлового будинку та прибудинкової території- залишити без розгляду.

Суддя М.В. Мірошниченко