ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

"29" травня 2015 р. Справа № 911/2277/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк»

до відповідачів Відкритого акціонерного товариства Банк «Біг Енергія»,

Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»,

треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Сорпо Інвест»,

Відкрите акціонерне товариство «Есттерра»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Брокінвестгруп»

про визнання недійсними договорів

Суддя Ейвазова А.Р.

Представники сторін:

від позивача - Пономаренко О.В. (довіреність №176 від 26.09.2014);

від відповідача 1 - не з'явився;

від відповідача 2 - Шпортила Я.І. (довіреність №01-22/6-104 від 17.01.2015);

від третьої особи 1 - не з'явився;

від третьої особи 2 - не з'явився;

від третьої особи 3 - не з'явився;

від ВДВС - Дорошевич В.Л. (довіреність №20-22/77 від 27.04.2015)

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Родовід банк» (далі - АТ «Родовід банк») звернулось до господарського суду Київської області з позовом до Відкритого акціонерного товариства Банк «БІГ Енергія» (далі - ВАТ Банк «БІГ Енергія»), Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП "МА «Бориспіль») про визнання недійсними договорів від 24.02.2010:

- 24.02.2010 про відступлення прав вимоги за іпотечним договором, укладеним між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та АТ «Родовід банк», зареєстрованим у реєстрі за №604;

- 24.02.2010 про передачу активів та зобов'язань ВАТ Банк «БІГ Енергія» та АТ «Родовід банк», укладеним між ВАТ Банк «БІГ Енергія» та АТ «Родовід банк»;

- 24.02.2010 №104.1/03-Д-10 строкового банківського вкладу у національній валюті юридичної особи - резидента, укладеним між АТ «Родовід банк» та ДП «МА «Бориспіль».

Рішенням господарського суду Київської області від 11.08.2014 у задоволенні відповідного позову відмовлено (т.3 а.с.191-198).

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 рішення господарського суду Київської області від 11.08.2014 скасовано та прийняте нове рішення, яким позов ПАТ «Родовід Банк» задоволено повністю (т.4 а.с.168-182).

На виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 21.11.2014 видано накази (т.4 а.с.205-206).

Постановою Вищого господарського суду України від 30.12.2014 постанову Київського апеляційного господарського суду Київської області від 03.11.2014 залишено без змін (т.5 а.с.106-115).

Постановою Верховного Суду України від 08.04.2015 у задоволенні заяви ДП «МА Бориспіль» про перегляд постанови Вищого господарського суду України від 30.12.2014 відмовлено (т.7 а.с.110-111).

17.03.2015 від ДП «МА "Бориспіль» до господарського суду Київської області надійшла скарга на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (далі - ДВС України, орган ДВС) щодо виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 на підставі наказу господарського суду Київської області від 21.11.2014 (т.7 а.с.118-120).

У поданій скарзі ДП «МА «Бориспіль» посилається на те, що прийнята органом ДВС постанова від 20.02.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій є неправомірною, оскільки у ній не має переліку витрат, про стягнення яких таку постанову прийнято. При цьому, скаржник просить поновити йому строк на оскарження відповідної постанови, вказуючи на одержання її лише 03.03.2015.

Ухвалою господарського суду Київської області від 22.04.2015 вказана скарга прийнята судом до розгляду (т.7 а.с.164-165).

Позивач у справі (стягувач) - ПАТ «Родовід Банк» письмових пояснень по суті поданої скарги не надав.

Орган ДВС у запереченні на скаргу просить у її задоволенні відмовити, вказуючи на те що, оспорювана постанова прийнята після початку примусового виконання та на підставі акту державного виконавця від 20.02.2015, що містить перелік витрат на проведення виконавчих дій (т.7 а.с.233-234).

В судовому засіданні 26.05.2015 розпочато розгляд скарги по суті, однак, у зв'язку з необхідністю надання можливості скаржнику ознайомитись з матеріалами, наданими органом ДВС в судовому засіданні 26.05.2015, оголошено перерву до 29.05.2015.

У судове засідання 29.05.2015 представники відповідача 1 та третіх осіб не з'явилися.

Згідно ч.2 ст.1212 ГПК України, неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби (далі - ДВС) в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги, у зв'язку з чим скаргу розглянуто за відсутності відповідних учасників судового процесу.

У судовому засіданні скаржник у справі - ДП «МА «Бориспіль» підтримав вимоги скарги та просив їх задовольнити; представник органу ДВС - просив у задоволенні скарги відмовити.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін та органу ДВС, суд вважає вимоги скарги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду відповідної скарги судом встановлені наступні обставини.

14.01.2015 за заявою стягувача - ПАТ «Родовід Банк» постановою ВПВР ДВС України відкрито виконавче провадження з виконання наказу №911/2277/14, виданого 21.11.2014 на виконання постанови апеляційної інстанції у цій справі в частині стягнення з ДП «МА «Бориспіль» на користь ПАТ"Родовід Банк" грошових коштів у загальному розмірі 120 301 864, 67грн з поточного рахунку ДП «МА «Бориспіль» №1494 в ПАТ «Родовід Банк», МФО 321712, у тому числі шляхом здійснення договірного списання коштів ПАТ «Родовід Банк», а у випадку недостатності коштів - з будь-яких інших рахунків ДП «МА «Бориспіль» та за рахунок іншого рухомого та нерухомого майна ДП «МА «Бориспіль», виявлених державним виконавцем під час виконання рішення (т.5 а.с.168-169, т.6 а.с.56).

У відповідній постанові запропоновано боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документа у строк до семи днів з моменту винесення постанови.

20.01.2015 до ВПВР ДВС України надійшов лист стягувача від 12.01.2015 №21-11-б/88 про сплату боржником 112 437 878,58грн (т.6 а.с.61).

Оскільки у встановлений строк рішення виконано лише частково, органом ДВС розпочато примусове його виконання згідно з ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

20.02.2015 органом ДВС винесена постанова про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 196,63грн (т.7 а.с.127).

Скаржник вважає, що відповідна постанова прийнята з порушенням встановлених вимог і є незаконною.

Згідно ч.1 ст.1212 ГПК України, скарги на дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Таким чином, скарга на дії органу ДВС щодо прийняття відповідної постанови мала бути подана ДП «МА «Бориспіль» по 02.03.2015 включно, однак, скарга подана скаржником 13.03.2015 (здана для відправлення до суду відділенню зв'язку, т.7 а.с.138).

При цьому, ДП «МА «Бориспіль» заявлено клопотання про поновлення строку, встановленого для оскарження відповідних дій, яке підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки встановлений ч.1 ст.1212 ГПК України десятиденний строк є процесуальним, він може бути відновлений судом.

Так, в силу ч.1 ст.53 ГПК України, встановлений законом процесуальним строк, який пропущено, може бути відновлено у разі визнання причин його пропуску поважними.

В силу ч.5 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», постанова про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, надсилається сторонам не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Однак, оскаржувана постанова направлена ДП «МА «Бориспіль» з порушенням встановленого строку на один день.

Так, як вбачається з матеріалів справи, оскаржувана постанова направлена ДП «МА «Бориспіль» лише 24.02.2015, про що свідчить супровідний лист датований 24.02.2015 №2-396/14 (т.7 а.с.129) та отримана скаржником 03.03.2015.

Зважаючи на пропущення строку направлення постанови, суд вважає причини пропуску строку на оскарження такої постанови поважними, у зв'язку з чим строк, встановлений для її оскарження, підлягає відновленню.

Оспорюючи законність дій органу ДВС щодо прийняття відповідної постанови, ДП «МА «Бориспіль» вказує на те, що відповідна постанова є незаконною, оскільки не містить переліку та сум витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, що є порушенням вимог п. 3.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5.

Між тим, відповідні висновки ДП «МА «Бориспіль» є помилковими з наступних підстав.

Рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", що визначено ст.115 ГПК України.

В силу ст.116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження ", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і у повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.2 цієї норми, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Як визначено ч.4 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», до витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, належать кошти, за рахунок яких здійснено оплату:

- перевезення, зберігання і реалізації майна боржника;

- послуг експертів, суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання та інших осіб, залучених у встановленому законом порядку до провадження виконавчих дій;

- поштового переказу стягувачу стягнених аліментних сум;

- проведення розшуку боржника, його майна або розшуку дитини;

- розміщення оголошення в засобах масової інформації;

- виготовлення та пересилання документів виконавчого провадження, ведення Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень;

- інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 3.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 (далі - Інструкція), до інших витрат, необхідних для забезпечення належної організації виконання рішень органами ДВС, належать, зокрема, витрати на матеріально-технічне забезпечення діяльності служби, у тому числі:

- придбання канцелярських та господарських товарів;

- придбання предметів, матеріалів, обладнання та інвентарю;

- витрати транспортних послуг;

- ремонт та обслуговування оргтехніки;

- поштові витрати та витрати на послуги зв'язку тощо.

Як визначено відповідним пунктом Інструкції, про розмір витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець відповідно до розрахунку витрат, наданого фінансовою службою відповідного головного управління юстиції, складає акт про витрати, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій (додаток 1), у якому зазначаються перелік та суми витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій.

Під час розгляду даної скарги встановлено, що про витрати, пов'язані з організацією виконавчих дій щодо виконання постанови апеляційної інстанції на підставі виданого наказу державним виконавцем складено акт (т.7 а.с.236) відповідно до розрахунку витрат, наданого Управлінням фінансово-господарської діяльності, до яких включені витрати, визначні п.3.13.1 Інструкції на закупівлю паперу, конвертів, заправку картриджів, використання картриджів, маркування листів тощо (т.7 а.с.237-240).

Зазначений акт містить перелік та розрахунок кожної із складових відповідних витрат.

Як визначено ч.5 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження», про стягнення з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, державний виконавець виносить постанову, яка затверджується начальником відповідного відділу державної виконавчої служби.

Оскаржувана постанова, якою стягнуті відповідні витрати щодо яких складено акт, затверджена начальником відповідного органу ДВС.

Необхідність зазначення у відповідній постанові переліку витрат не була передбачена чинним законодавством у редакції, чинній на момент прийняття такої постанови; відповідні зміни до ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» внесені вже після прийняття оскаржуваної постанови.

За таких обставин, підстав для задоволення вимог поданої скарги не має.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.53, 86, 1212 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

1. Відновити Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» строк для подання скарги на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо прийняття постанови від 20.02.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (ВП №46012920).

2. У задоволенні скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України щодо винесення постанови від 20.02.2015 про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (ВП №46012920) при виконанні постанови Київського апеляційного господарського суду від 03.11.2014 на підставі наказу господарського суду Київської області від 21.11.2014 №911/2277/14 відмовити.

3. Дану ухвалу направити на адресу сторін, третіх осіб та Департаменту державної виконавчій службі Міністерства юстиції України (вул. Артема, 73, м. Київ, 04053) рекомендованою кореспонденцією.

Суддя А.Р. Ейвазова