РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Справа № 5/25-38

Рівненський апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючої судді Гудак А.В.

судді Сініцина Л.М. ,

судді Олексюк Г.Є.

при секретарі судового засідання Лукащик Г.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мазурок А.І., довіреність в справі

відповідача - Салецька Л.Ф., керівник

прокуратури - Гринява О.Л., заступник начальника відділу при виконанні судових рішень прокуратури Рівненської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Рівненського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Орлея"

на ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.15 р. за заявою Публічного акціонерного товариства"Орлея" про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів №5/25-1 та №5/25-2

у справі № 5/25-38 (суддя Слупко Валентина Леонтіївна )

за позовом Першого заступника прокурора Волинської області в інтересах держави в особі Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення

до Відкритого акціонерного товариства "Луцький райагропостач"

про звернення стягнення на заставлене майно

в с т а н о в и в :

Рішенням Господарського суду Волинської області від 13.03.2007 у справі № 5/25-38, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2007 та постановою Вищого господарського суду України від 02.07.2008, позов задоволено.

На виконання рішення господарського суду Волинської області від 13.03.2007 у справі № 5/25-38 судом першої інстанції видано накази №№ 5/25-1, 5/25-2 від 17.10.2007 для пред'явлення до примусового виконання.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 17.08.2011 у справі № 5/25-38 заяву Відкритого акціонерного товариства "Луцький Райагропостач" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Волинської області від 13.03.2007 у справі залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 13.03.2007 у справі № 5/25-38 - без змін.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.09.2011 у справі № 5/25-38 заяву Відкритого акціонерного товариства "Луцький Райагропостач" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Волинської області від 13.03.2007 у справі залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Волинської області від 13.03.2007 у справі № 5/25-38 - без змін.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.2011 у справі №5/25-38, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.02.2012, ухвалу Господарського суду Волинської області від 17.08.2011 та ухвалу Господарського суду Волинської області від 19.09.2011 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 24.04.2012 у справі №5/25-38, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 08.08.2012, заяву відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню залишено без задоволення.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 09.07.2012 у справі №5/25-38, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.01.2013, відмовлено у задоволенні заяви відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

04.12.2013 Публічне акціонерне товариство "Орлея", яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Луцький Райагропостач", звернулося до Господарського суду Волинської області із заявою про визнання наказів Господарського суду Волинської області №№ 5/25-1, 5/25-2 від 17.10.2007 такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.05.2014 у справі №5/25-38 (суддя Слупко В.Л.), залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Юрчук М.І., судді Коломис В.В., Огороднік К.М.), відмовлено у задоволенні заяви. Постановою Вищого господарського суду від 08.10.2015р. ухвалу Господарського суду Волинської області від 05.05.2014 постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 у справі № 5/25-38 залишено без змін.

24.04.2015р. ПАТ"Орлея" (правонаступник ВАТ"Луцький райагропостач") вчетверте звернулося до господарського суду Волинської області із заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів №5/25-1 та №5/25-2, які видані 17.10.2007р. на виконання рішення господарського суду Волинської області від 13.03.2007р. та постанови Львівського апеляційного господарського суду від 17.09.2007р. по справі №5/25-38.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.05.2015р. у справі №5/25-38 відмовлено ПАТ "Орлея" в задоволенні заяви про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів господарського суду Волинської області від 17.10.2007р. №5/25-1 та №5/25-2.

Не погоджуючись з прийнято ухвалою, ПАТ"Орлея" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2015р., та винести постанову, якою задоволити заяву про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів №5/25-1 та №5/25-2.

Зокрема, скаржник зазначає, що ухвалу суду, винесеною з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, також судом першої інстанції не достатньо повно з'ясовані обставини справи, необхідні для правильного вирішення спору,а надані заявником докази взагалі не досліджувались. Здобувши докази виконання зобов'язань (платіжне доручення №5 від 15.03.2007року) та клопотання стягувача скаржник вкотре звернувся в суд з заявою про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів господарського суду Волинської області від 17.10.2007 року №5/25-1та №5/25-2.

Суд першої інстанції оцінюючи критично надані нами докази не обґрунтував ,свою позицію чому він вважає дані докази критичними, однак посилаючись на ухвалу суду від 02.07.2007 року у справі №4/79-Б не бере до уваги що даною ухвалою решта кредиторських вимог Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення за недостатністю коштів одержаних від реалізації майна банкрута не можуть бути задоволені і вважаються погашеними в розмірі 2 221 223,85 грн.

Крім того, скаржник зазначає, що судом першої інстанції неналежно повідомлено відповідача про розгляд заяви чим порушено норми процесуального права.

У письмовому відзиві №01-26 від 03.06.2015р. на апеляційну скаргу позивач заперечив проти її доводів, вважаючи оскаржену ухвалу суду першої інстанції законною та такою, що відповідає дійсним обставинам справи, з підстав викладених у відзиві.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні 04.06.2015р. підтримав доводи апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції від 05.05.2015р. є незаконною та необґрунтованою, такою, що прийнята з порушенням норм чинного законодавства, а тому просить її скасувати, а апеляційну скаргу - задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні 04.06.2015р. заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї позиції. Вважає, що ухвала суду першої інстанції від 05.05.2015р. є законною та обґрунтованою, такою, що прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Прокурор в судовому засіданні 04.06.2015р. підтримала позицію представника позивача.

Відповідно до статті 99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 5 ст. 106 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення місцевого господарського суду.

Заслухавши пояснення представників сторін та прокурора, обговоривши доводи апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженої ухвали, оцінивши висновки суду першої інстанції на відповідність дійсним обставинам справи, судова колегія дійшла висновку, що ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2015 року у справі №5/25-38 слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення, виходячи з наступного.

Предметом даного судового процесу є розгляд заяви боржника про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів №5/25-1 та №5/25-2. Дана заява ґрунтується на наступному: ТОВ «Авгур» визнано банкрутом та проведено державну реєстрацію припинення юридичної особи і з цього моменту були припинені зобов'язання ліквідованої юрособи; зобов'язання щодо сплати коштів згідно наказів №5/25-1 та №5/25-2 на сьогоднішній день не існують, так як заборгованість у розмірі 134561,72 грн. сплачено стягувачу платіжним дорученням №5 від 15.03.07р., а решта кредиторських вимог в сумі 2221223,85 грн., вважаються погашеними із-за недостатності коштів від реалізації майна ТОВ «Авгур»; ніяких коштів від стягувача ВАТ «Луцький райагропостач» не одержував, а тому і не має особистих зобов'язань перед позивачем; нових доказах виконання зобов'язання здобутих скаржником 23.03.15р. при ознайомленні з матеріалами справи №4/47-Б про банкрутство ТОВ «Авгур».

Судова колегія вважає за необхідне відмітити, що всі вище викладені обставини вже були відомі раніше і дослідженні судами різних інстанцій при розгляді трьох попередніх аналогічних заяв боржника - ПАТ"Орлея" (правонаступника Відкритого акціонерного товариства "Луцький райагропостач").

Так, 15.12.2011 року Відкрите акціонерне товариство «Луцький райагропостач» звернулося до суду з першою заявою (вих.№220) про скасування наказу господарського суду Волинської області від 17.10.2007 року №5/25-1 про звернення стягнення на предмет застави по договору від 20.07.2001 року на користь Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення, а саме на майно Відкритого акціонерного товариства «Луцький райагропостач» та закриття виконавчого провадження ВП №10216418 (а.с.,3-6,т.9).

21.12.2011 року Відкрите акціонерне товариство «Луцький райагропостач» подало до господарського суду Волинської області уточнення до заяви про скасування наказу №5/25-1 від 17.10.2007 року у даній справі та просило визнати накази №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року, видані на виконання рішення господарського суду Волинської області від 13.03.2007 року у справі №5/25-38, такими, що не підлягають виконанню (а.с.15-17,т.9).

В обгрунтування заяви Відкрите акціонерне товариство «Луцький райагропостач» наводило наступні підстави:

- Українська державна інноваційна компанія в особі Рівненського регіонального відділення не є правонаступником Волинського регіонального відділення Української державної інноваційної компанії, яка є стороною в договорі від 20.07.2001 року;

- Волинське регіональне відділення Української Державної інноваційної компанії не

мало статусу юридичної особи, тобто не володіло процесуальною правоздатністю сторони в

договорі застави від 20.07.2001 року на підставі якого звернуто стягнення на предмет застави;

-Ліквідовано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Авгур» (станом на 20.07.2011 року до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України внесено запис про державну реєстрацію припинення);

- Припинено основне зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Авгур» перед Українською Державною інноваційною компанією за інноваційним договором №1/98 від 03.07.1198 року, оскільки ухвалою господарського суду Волинської області від 02.07.2007 року у справі №4/79-Б затверджено звіт ліквідатора про роботу та ліквідаційний баланс Товариства з обмеженою відповідальністю «Авгур»;

- Припинення основного зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Авгур» перед Українською Державною інноваційною компанією за інноваційним договором №1/98 від 03.07.1198 року має наслідком припинення зобов'язання Відкритого акціонерного товариства «Луцький райагропостач», як майнового поручителя, за договором застави майна від 20.07.2001 року;

-Договір застави майна від 20.07.2001 року підписаний головою правління Відкритого акціонерного товариства «Луцький райагропостач» з перевищенням повноважень.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 24.04.2012 року (суддя Черняк Л.О.) заяву ВАТ«Луцький райагропостач» про визнання наказів №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року такими, що не підлягають виконанню, залишено без задоволення (а.с.49-51,т.10).

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2012 року (судді - Бучинська Г.Б., Дужич С.П., Саврій В.А.) ухвалу господарського суду Волинської області від 24.04.2012 року у справі №5/25-38 залишено без змін, а апеляційну скаргу ВАТ «Луцький райагропостач» без задоволення (а.с.126-131,т.10).

Постановою Вищого господарського суду України від 08.08.2012 року (судді Губенко Н.М., Гольцова Л.А., Іванова Л.Б.) ухвалу господарського суду Волинської області від 24.04.2012 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2012 року у даній справі залишено без змін, а касаційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Луцький райагропостач» на вказані процесуальні документи - залишено без задоволення (а.с.159-164,т.10).

Отже, з наведеного слідує, що при розгляді першої заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, від 21.12.2011 року (а.с.15-17,т.9), суди дослідили обставини, щодо наявності підстав для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Авгур». Так, в Ухвалі Господарського суду Волинської області від 24.04.2012 року у цій справі при розгляді даної заяви суд вказав «наведені докази по справі спростовують твердження заявника, що у зв'язку з ліквідацією товариства «Авгур» товариство «Луцький райагропостач» повинно бути звільнене від виконання рішення господарського суду Волинської області №5/25-38, яке залишено без змін Постановою Вищого господарського суду України від 29.02.2012 року.» В Постанові Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2012 року у цій справі при розгляді ПЕРШОЇ ЗАЯВИ вказано наступне. При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що заявник вважає, що його зобов 'язання як боржника, а відтак право позивача як кредитора (стягувана) в частині звернення стягнення на майно припинилося у зв'язку з припиненням зобов'язань за кредитним договором ліквідацією юридичної особи. Разом з тим, право стягувана (позивача) на звернення стягнення на майно відповідача підтверджено судовими рішеннями та наказами на їх виконання. Водночас, ст. 26 Закону України "Про заставу" передбачає єдиною підставою для припинення звернення на заставне майно - виконання основної вимоги. Враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що заяву ВАТ "Луцький райагропостач" про визнання наказів Же 5/25-1, № 5/25-2 від 17.10.2007року такими, що не підлягають виконанню, необхідно залишити без задоволення. Вищим господарським судом в Постанові від 08.08.2012 року у цій справі при розгляді першої заяви, також зазначено про безпідставінсть вимоги боржника про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню.

08.05.2012 року Відкрите акціонерне товариство звернулося до господарського суду Волинської області з ДРУГОЮ ЗАЯВОЮ про визнання наказів №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року, виданих на виконання рішення господарського суду Волинської області від 13.03.2007 року у справі №5/25-38, такими, що не підлягають виконанню.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 09.07.2012 року у справі №5/25-38 (судці - Сур'як О.Г., Войціховський В.А., Філатова СТ.) відмовлено у задоволенні заяви Відкритого акціонерного товариства «Луцький райагропостач» про визнання наказів господарського суду Волинської області від 17.10.2007 року №5/25-1 та №5/25-2 такими, що не підлягають виконанню.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.01.2013 року у справі №5/25-38 (судді - Маціщук А.В., Петухов М.Г., Демидюк О.О.) замінено відповідача Відкрите акціонерне товариство «Луцький райагропостач» правонаступником Публічним акціонерним товариством «Орлея» і апеляційну скаргу відповідача залишено без задоволення, ухвалу господарського суду Волинської області від 09.07.2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого господарського суду України від 28.10.13р. (судді - Козир Т.П., Губенко Н.М., Гольцова Л.А.) відмовлено ПАТ «Орлея» у задоволені клопотання про відновлення строку на касаційне оскарження, касаційна скарга не прийнята до розгляду і повернута скаржнику.

Як вбачається з ухвали господарського суду Волинської області, прийнятої за результатами розгляду вказаної заяви, заява Відкритого акціонерного товариства "Луцький райагропостач" мотивована тим, що 20.07.2001 року між Волинським регіональним відділенням Української державної інноваційної компанії та Відкритим акціонерним товариством "Луцький райагропостач" було підписано договір застави, хоча представники сторін у договорі не мали обсягу цивільної дієздатності; рішення господарського суду Волинської області від 13.03.2007 року у справі №5/25-38 прийнято на користь Української Державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення - не юридичної особи, яка не була правонаступником Волинського регіонального відділення Української державної інноваційної компанії, а відтак накази видані на виконання вказаного рішення не підлягають виконанню.

З наведеного слідує, що і при розгляді другої заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, боржник також намагався обгрунтувати зокрема й апеляційну скаргу обставинами ліквідації ТОВ «Авгур», однак в Постанові від 22.01.2013 року у цій же справі Рівненський апеляційний господарській суд вказав, що обставини припинення зобов'язання майнового поручителя ВАТ "Луцький райагропостач" внаслідок банкрутства ТОВ "Авгур", про які зазначає скаржник як про підставу для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, вже були досліджені господарськими судами всіх інстанцій, і висновки судів не можуть бути переоцінені в даному апеляційному провадженні. При цьому колегією суддів звертається увага, що відповідно до преамбули та статті б параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що основним елементом верховенства права є принцип правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

В подальшому, боржником було подано третю заяву про визнання наказів господарського суду Волинської області №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року такими, що не підлягаю виконанню. Подана заява мотивувалася тим, що в зв'язку з ліквідацією 17.07.2007р. боржника за основним зобов'язанням - Товариства з обмеженою відповідальністю "Авгур" припинилося згідно п.іч.1 ст.593 ЦК України право застави по договору застави від 20.07.2001р. який є похідним від інноваційного (основного) зобов'язання, оскільки за змістом ст.609 ЦК України зобов'язання припиняється ліквідацією юридичної особи, крім випадків, коли законом або іншим нормативно-правовими актами виконання зобов'язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов'язанням про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Ухвалою господарського суду Волинської області від 02.07.2007р. у справі про банкрутство №4/79-Б затверджено звіт ліквідатора та ліквідаційний баланс, а кредиторські вимоги Української державної інноваційної компанії в особі Рівненського регіонального відділення задоволено частково, в сумі 133989,08грн. та зазначено про погашеність вимог кредиторів у зв'язку з недостатністю коштів, одержаних від реалізації майна банкрута, в тому числі Української Державної інноваційної компанії в особі Рівненського відділення в розмірі 2221223,85 грн., а тому грошові зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Авгур" перед Українською Державною інноваційною компанією в особі Рівненського регіонального відділення є припиненими і в силу приписів Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Крім того, у своїй заяві боржник посилається на те, що припинення зобов'язань ВАТ "Луцький райагропостач" за договором застави від 20.07.2001 року, ніби то констатував у своїй постанові Вищий господарський суд України від 10.07.2013р. у справі № 5011-37/16267-2012 за позовом ПАТ "Орлея" (правонаступника ВАТ «Луцький райагропостач») до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про припинення правовідносин за договором застави від 20.07.2001 року.

Отже, подання третьої заяви про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, також мотивувалося припиненням зобов'язання, у зв'язку з ліквідацією ТОВ «Авгур». Однак ці обгрунтування повністю повторюють обгрунтування ПЕРШОЇ ЗАЯВИ про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню, від 21.12.2011 року (а.с.15-17,т.9). Новим тут було лише посилання на Постанову ВГСУ від 10.07.2013 року у справі №5011-37/16267-2012. Предметом позовних вимог у даній справі була вимога про припинення правовідносин за договором застави від 20.07.2001 року, і жодним чином не про визнання наказів господарського суду Волинської області №5/25-1 та №5/25-2 від 17.10.2007 року такими, що не підлягаю виконанню. Тим більше, що вказаною постановою ВГСУ від 10.07.2013року залишено в силі рішення попередніх судів про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 05.05.2014 року у справі №5/25-38 (суддя - Слупко В.Л) відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «Орлея» про визнання такими, що не підлягають виконанню наказів господарського суду Волинської області від 17.10.2007 року №5/25-1 та №5/25-2. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 року (судді - Юрчук М.І., Коломиє В.В., Огороднік К.М.) ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2014 року у справі №5/25-38 залишено без змін, а апеляційну скаргу ПАТ «Орлея» від 15.05.14р. - без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 08.10.2014 року (судді Губенко Н.М., Барицька Т.Л., Картере В.І.) ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2014 року та постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 24.06.2014 року у даній справі залишено без змін, а касаційну скаргу ПАТ «Орлея» на вказані процесуальні документи - залишено без задоволення.

Таким чином, проаналізувавши вищенаведенині обставини, судова колегія приходить до висновку, що нових обставин, які могли б вплинути на суть справи, у даній (четвертій) заяві немає.

Щодо наданої скаржником копії платіжного доручення №5 від 15.03.07р., то судова колегія зазначає, що остання є доказом часткової сплати кредиторських вимог ТОВ «Авгур» і не підтверджує факту виконання боржником - ПАТ "Орлея" (правонаступник ВАТ «Луцький райагропостач») вимог наказу №5/25-1, який передбачає звернення стягнення на заставне майно ВАТ «Луцький райагропостач».

Щодо посилань ПАТ «Орлея» на банкрутство ТОВ "Авгур", то судова колегія зазначає наступне.

Позов про звернення стягнення на заставлене майно ВАТ "Луцький райагропостач" по договору застави від 20.07.2001р. (справа № 5/25-38) подано до визнання ТОВ «Авгур» банкрутом. Також до припинення вказаної юридичної особи винесено рішення господарського суду Волинської області від 13.03.2007р. про звернення стягнення на заставлене майно та видано відповідні судові накази № 5/25-1, № 5/25-2 від 17.10.2007р.

З моменту прийняття в 2007р. рішення у справі № 5/25-38 по даний час ВАТ "Луцький райагропостач" неодноразово намагався переглянути дане рішення за нововиявленими обставинами. Ці обставини (крім іншого) ВАТ "Луцький райагропостач" пов"язував також із банкрутством ТОВ "Авгур".

Так, ухвалою Господарського суду Волинської області від 19.09.2011р. у справі № 5/25-38 відмовлено ВАТ "Луцький райагропостач" в перегляді за нововиявленими обставинами вищевказаного рішення та встановлено, що рішення суду по справі № 5/25-38 про звернення стягнення на предмет застави по договору від 20.07.2001р. винесено судом 13.03.2007р., а фірму "Авгур" виключено з ЄДРПОУ - 17.07.07р. - через чотири місяці після винесення судом рішення. Ухвала залишена в силі постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 03.11.11р. та постановою ВГС України від 29.02.12р. у справі №5/25-38.

В грудні 2011р. ВАТ "Луцький райагропостач" звернулось до господарського суду Волинської області із заявою про визнання наказів господарського суду Волинської області № 5/25-38, № 5/25-2 від 17.10.2007р. (виданими на виконання рішення господарського суду Волинської області від 13.03.2007р. у справі № 5/25-38) такими, що не підлягають виконанню та закриття виконавчого провадження. Обґрунтовуючи підстави звернення з заявою, ВАТ "Луцький райагропостач" посилається на те, що ТОВ "Авгур" визнано банкрутом, ліквідовано та виключено з ЄДРПОУ, а тому зобов'язання ТОВ "Авгур", забезпечені порукою майнового поручителя ВАТ "Луцький райагропостач" припинилися відповідно до норм ч.і ст. 559 та ст. 609 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Волинської області від 24.04.2012р. у справі № 5/25-38, залишеною без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 30.05.2012р., заяву ВАТ "Луцький райагропостач" про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню залишено без задоволення.

08.08.2012р. постановою Вищого Господарського Суду України касаційна скарга ВАТ "Луцький райагропостач" залишена без задоволення, а рішення попередніх судових інстанцій у справі № 5/25-38 - без змін. При цьому Вищий господарський суд України зазначив, що частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов"язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов"язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Згідно з ч.2 ст. 543 ЦК України кредитор, який одержав виконання обов"язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов"язок не буде виконаний у повному обсязі. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про незалежність судової влади" від 13.06.2007р. № 8 передбачено, що за змістом ч.5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. За приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, рішенням Європейського суду з прав людини у справах: 8оуігап$ачіо ИоШіщ у.іЛсгаіпе, по. 48553/99, § 77 від 25.07.2002, ІІкгаіпе-Туитеп V. ІЛсгаіпе, по.22603/02, §§ 42 та 60 від 22.11.2007 одним з основних елементів верховенства права визнано принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів. Стаття 115 ГПК України містить імперативний припис про те, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов "язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження. Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій встановивши, що ВАТ "Луцький райагропостач" не надало доказів виконання зобов"язання перед позивачем, дійшли правомірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Отже, судами встановлено, що припинення боргових зобов'язань за кредитним договором з ТзОВ «Авгур» у зв'язку із його ліквідацією не є підставою для припинення зобов'язань ВАТ «Луцький райагропостач» (правонаступник - ПАТ "Орлея") за договором застави.

Стаття 115 ГПК України містить імперативний припис про те, що рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ГПК України виконання рішення господарського суду провадиться на підставі виданого ним наказу, який є виконавчим документом. Наказ видається стягувачеві або надсилається йому після набрання судовим рішенням законної сили. Накази про стягнення судового збору надсилаються до місцевих органів державної податкової служби.

Згідно з ст. 117 ГПК України, господарський суд, який видав наказ, може за заявою стягувача або боржника визнати наказ таким, що не підлягає виконанню. У разі, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, господарський суд визнає наказ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

З урахуванням вищевикладених встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, надавши юридичне обґрунтування доказам по справі в їх сукупності, апеляційний господарський суд вважає, що, оскільки Публічне акціонерне товариство "Орлея" не надало доказів виконання зобов'язання перед позивачем, а тому відсутні підстави для задоволення заяви відповідача про визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи апеляційний господарський суд вважає, що доводи, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і не ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, що регулює дані правовідносини.

Враховуючи викладене, доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.104 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Окрім того, судова колегія зазначає, що в процесі виконання судового рішення по даній справі було замінено сторону (стягувача) його правонаступником, а саме: Українську державну інноваційну компанію в особі Рівненського регіонального відділення на Державну інноваційну фінансово-кредитну установу в особі Рівненського регіонального відділення, та постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.01.2013 року у справі №5/25-38 (судді - Маціщук А.В., Петухов М.Г., Демидюк О.О.) замінено відповідача Відкрите акціонерне товариство «Луцький райагропостач» правонаступником Публічним акціонерним товариством "Орлея".

У відповідності до ст. 89 ГПК України, судова колегія виправляє допущені при винесенні ухвали від 05.05.2015р. технічні описки.

Керуючись ст.ст. 89,99,101,103,105,106 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Замінити відповідача - Відкрите акціонерне товариство "Луцький райагропостач" на правонаступника Публічне акціонерне товариство "Орлея".

2. Змінити назву позивача Українська державна інноваційна компанія в особі Рівненського регіонального відділення на Державна інноваційна фінансово-кредитна установа в особі Рівненського регіонального відділення.

3. Ухвалу господарського суду Волинської області від 05.05.2015 року по справі №5/25-38 залишити без змін, а апеляційну скаргу - Публічного акціонерного товариства "Орлея" - без задоволення.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання постановою апеляційного господарського суду законної сили.

5. Справу №5/25-38 повернути до господарського суду Волинської області.

Головуюча суддя Гудак А.В.

Суддя Сініцина Л.М.

Суддя Олексюк Г.Є.