ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р.Справа № 922/2438/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жиляєва Є.М.

при секретарі судового засідання Васильєву А.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ
до Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", м. Харків
про стягнення 131904,96 грн.
за участю представників:

позивача - Максимченко І.В., довіреність № 23-12/14-3 від 23.12.2014 року;

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль", м. Київ (позивач) звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод", м. Харків про стягнення 131904,96 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків за Договором фінансового лізингу № LС4115-09/10 від 24.09.2010 року в частині своєчасної та повної сплати лізингових платежів. В обґрунтування своєї правової позиції, позивач посилається на норми приписів ст.ст. 193, 292 ГК України, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 626, 629 ЦК України та ст.ст. 1, 11, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг". З урахуванням вищенаведених обставин та норм закону, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним Договором у розмірі 131904,96 грн. Також до стягнення заявлені понесені позивачем судові витрати по веденню даної справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 квітня 2015 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі № 922/2438/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 26 травня 2015 року о 10:00.

20.05.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від позивача надійшов супровідний лист (клопотання) з додатковими документами (вх. № 20490). Надані позивачем документи досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

25.05.2015 року через канцелярію суду, до матеріалів справи від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 21230), мотивоване можливим врегулювання спору між сторонами мирним шляхом, неможливістю забезпечення явки уповноваженого представника відповідач та необхідністю надання матеріалів по справі.

Позивач в призначене судове засідання з'явився, заявлені позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач в призначене судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву з документами в його обґрунтування до матеріалів справи не надав.

Розглянувши клопотання відповідача про відкладення розгляду справи (вх. № 21230 від 25.05.2015р.), заслухавши думку позивача з приводу вказаного клопотання, який заперечував проти його задоволення, суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки відповідачем в обґрунтування заявленого клопотання не наведено жодних обставин, які перешкоджали останньому скористатись правами, наділених відповідача приписами ст. 22 ГПК України, оскільки останній повідомлений про порушення провадження у даній справі ще 20.04.2015 року, про що свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення з датою та відміткою про вручення уповноваженій особі відповідної ухвали суду. На підставі зазначеного, в порядку вимог приписів ст. 64 ГПК України, судом відповідача було своєчасно та належним чином повідомлено про розгляд даної господарської справи з метою надання можливості останньому скористатись правами, наданими відповідачу господарським процесуальним законодавством України, також, зокрема, в частині ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву на позовну заяву та додаткових доказів в обґрунтування своєї правової позиції. Проте, станом на 26.05.2015 року відзиву на позов та додаткових доказів з боку відповідача до матеріалів справи так і не подано.

Таким чином, за висновками суду, в матеріалах справи № 922/2438/15 достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору та є необхідними для прийняття повного і обґрунтованого судового рішення.

Дослідивши матеріали господарської справи № 922/2438/15, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно дослідивши надані докази, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, судом встановлено наступне.

24 вересня 2010 року між позивачем - Товариством з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (лізингодавець) та відповідачем - Публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод" (лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу № LC4115-09/10 (далі-Договір) (а.с. 12-15, т.с. 1).

Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.6 вищевказаного Договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) (надалі - Договір купівлі продажу) зобов'язується придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, без надання послуг з управління та технічної експлуатації, у тимчасове володіння та користування за плату майно, найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого зазначається в специфікації (додаток №2 до цього договору) (надалі - предмет лізингу), а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього договору. Місце передачі лізингу лізингоодержувачу визначається у договорі купівлі-продажу предмету лізингу. Строк лізингу складається з періодів лізингу у кількості 60 місяців, починаючи з першого періоду лізингу, визначеного за правилами цього договору та додатків до нього.

Згідно з умовами п.3.1 Договору заборгованість лізингоодержувача перед лізингодавцем виникає в момент здійснення лізингодавцем будь-яких платежів на виконання цього договору в сумі, що перевищує розмір фактичного сплаченого лізингоодержувачем авансованого лізингового платежу, розрахованого за правилами цього розділу, по відношенню до фактично сплачених лізингодавцем платежів.

Умовами пунктів 4.1, 4.2, 4.3 Договору сторонами погоджено, що лізингоодержувач за цим Договором сплачує відсотки за фінансування придбання предмету лізингу та поточні лізингові платежі. Лізингоодержувач сплачує відсотки за фінансування придбання предмету лізингу у період з моменту підписання цього договору до повної виплати лізингоодержувачем заборгованості лізингодавцю, визначеної за правилами цього договору за ставкою LIBOR 3М ПЛЮС 9% від всієї суми заборгованості, визначеної в порядку п. 3.1 цього договору. Сума відсотків в грошовому еквіваленті іноземної валюти підлягає перерахунку у гривню за курсом продажу, крім того ПДВ у випадках передбачених чинним законодавством України. Лізингоодержувач протягом строку лізингу щомісячно сплачує лізингодавцю авансом поточні лізингові платежі, які розраховуються на перший робочий день кожного лізингового періоду за поточний місяць та складається з суми, що ставиться в погашення вартості предмету лізингу та комісії лізингодавця (надалі - комісія лізингодавця). До настання першого періоду лізингу, визначеного за правилами пункту 5.4 загальних умов (додаток 4 до договору), лізингоодержувач сплачує тільки відсотки за фінансування, розраховані від заборгованості лізингоодержувача згідно пункту 3.1 цього договору у гривні та за ставкою, визначеною в. 4.2 договору.

Відповідно до п. 4.4. Договору розмір комісії для кожного періоду лізингу розраховується за ставкою, визначеною в п. 4.2 договору, від заборгованості лізингоодержувача у грошовому еквіваленті іноземної валюти для відповідного періоду лізингу згідно графіку (додаток 1 до договору). Розрахована таким чином сума комісії перераховується у гривні за курсом продажу з дотриманням умов частини другої цього пункту. Комісія лізингодавця розрахована у гривнях, не може бути менше різниці між поточним лізинговим платежем у гривні та граничною сумою, яка ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача згідно даних колонки D графіку (додаток 1 до договору). При цьому, якщо в межах певного періоду лізингу сума, що ставиться в погашення заборгованості лізингоодержувача, розрахована в гривнях, виявиться меншою за суму, зазначену у колонки D графіку (додаток 1 до договору), то при визначенні комісії у гривнях застосовується така фактично розрахована сума, а не сума зазначена в колонці D графіку.

Згідно з п.п. 4.5, 4.6, 4.8 Договору перерахунок лізингових платежів, розрахованих у грошовому еквіваленті іноземної валюти, здійснюється лізингодавцем за курсом продажу плюс ставка збору до Пенсійного фонду з купівлі іноземної валюти, що діє на момент виставлення рахунку, та комісія ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" з купівлі валюти, згідно офіційного сайту лізингодавця за адресою в мережі Інтернет http:// www.rla.com.ua. Оплата всіх платежів за цим договором здійснюється лізингоодержувачем в національній валюті України - гривнях, шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця. Всі додаткові послуги, визначені в загальних умовах (додаток 4 цього договору), а також ті, які не визначені цим договором та необхідність в яких може виникнути у лізингоодержувача, оплачуються лізингоодержувачем окремо за тарифами лізингодавця, розміщеними на офіційному сайті лізингодавця за адресою в мережі Інтернет http:// www.rla.com.ua.

Відповідно до п. 5.1. Договору, за несвоєчасну сплату будь-якого платежу (його частини) за договором лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмір 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний календарний день прострочення, починаючи з п'ятого дня прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з п.п. 5.1, 5.2, 5.3, 5.4. Додатку № 4 до фінансового лізингу від 24 вересня 2010 року № LC4115-09/10 "Загальні умови фінансового лізингу", лізингоодержувач зобов'язується сплачувати лізингові платежі. Датою сплати лізингового платежу вважається дата зарахування такого платежу на поточний рахунок лізингодавця. Лізингоодержувач сплачує авансовані лізингові платежі на підставі рахунку у строки, що визначені договором. Рахунок на оплату авансових лізингових платежів надається лізингодавцем при укладенні договору. Лізингоодержувач щомісячно на підставі рахунку лізингодавця до 8 числа поточного місяця сплачує відсотки за фінансування придбання предмета лізингу за договором купівлі-продажу, нараховані за попередній місяць згідно п. 4.2 цього договору. Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі щомісяця авансом до 8 числа поточного місяця з урахуванням п. 5.4 цих загальних умов на підставі рахунку лізингодавця, направленого на вказану в договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 5 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно. Лізингоодержувач сплачує поточні лізингові платежі починаючи з першого періоду лізингу. Поточний лізинговий платіж за перший період лізингу лізингоодержувач сплачує авансом до 15 числа поточного місяця на підставі рахунку лізингодавця. У разі неотримання рахунку лізингодавця до 10 числа поточного місяця лізингоодержувач зобов'язаний звернутися до лізингодавця та отримати відповідний рахунок самостійно.

Відповідно до п.п. 6.1, 6.1.1, 6.1.2, 6.1.4 Додатку № 4 до Договору, лізингодавець має право в односторонньому порядку змінити суму лізингових платежів у наступних випадках (включаючи, але не обмежуючись): у випадках зміни встановленого на день укладення договору розміру ставки EURIBOR на період 3 місяці (якщо в п.1.7 договору сторони обрали валюту -Євро) або розміру ставки USD LIBOR на період 3 місяці (якщо в. п.7.1 договору сторони обрали валюту - долар США) розмір комісії здійснюється відповідно за кожний період лізингу починаючи з такого чергового періоду лізингу. При цьому для визначення LIBOR на період 3 місяці застосовується календарний квартал. У випадку зміни чинного законодавства щодо лізингової діяльності лізингодавця, системи оподаткування, розміру податків, зборів, обов'язкових платежів, пов'язаних з предметом лізингу та/або виконанням лізингодавцем своїх обов'язків за договором. В інших випадках, визначених договором та додатками до нього, в тому числі у разі виникнення у лізингодавця додаткових витрат, які виникли в період дії цього договору та пов'язані з ним.

Згідно з п. 6.3 Додатку № 4 до фінансового лізингу від 24 вересня 2010 року № LC4115-09/10 "Загальні умови фінансового лізингу", змінений за правилами п. 6.1 та п. 6.2 цих загальних умов розмір лізингових платежів зазначається у відповідному рахунку лізингодавця та підлягає сплаті лізингоодержувачем у безспірному порядку.

Відповідно до п. 8.1 Договору сторони погодили, що цей договір набуває чинності з дня його підписання обома сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків за цим Договором.

Факт передачі лізингодавцем лізингоодержувачу предмету лізингу підтверджується актом приймання-передачі предмета лізингу від 28 лютого 2011 року (а.с. 28, т.с. 1), який підписано сторонами та скріплено печатками.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на електронну адресу відповідача та за допомогою факсимільного зв'язку були направлені: рахунок-фактури № LC4115-09/10/44-089 від 01.10.2014 року; рахунок-фактури № LC4115-09/10/45-089 від 03.11.2014 року; рахунок-фактури № LC4115-09/10/46-091 від 01.12.2014 року; рахунок-фактури № LC4115-09/10/47-093 від 05.01.2015 року; рахунок-фактури № LC4115-09/10/48-095 від 02.02.2015 року; рахунок-фактури № LC4115-09/10/49-097 від 02.03.2015 року (а.с. 32-37, т.с. 1). Відповідач з заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався, отже відповідні рахунки ним отримано. Таким чином судом встановлено, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем за неналежне виконання умов договору фінансового лізингу № LC4115-09/10 від 24.09.2010 року, за період з 01.10.2014 р. по 02.03.2015 р. в розмірі 131904,96 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Згідно з приписами статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Матеріали господарської справи № 922/2438/15 свідчать про те, що між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із договору непрямого лізингу, згідно якого та в силу ст. 806 Цивільного кодексу України, лізингодавець передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачу) у користування майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ГК України, лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умовами сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи те, що відповідач не надав доказів, які б спростували наявність заборгованості перед позивачем, із заявами або листами про неотримання рахунків до позивача не звертався, не провів звірку взаємних розрахунків з позивачем, не надав суду свій контррозрахунок розміру заборгованості, суд приходить до висновку про законність і обґрунтованість заявлених позовних вимог ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" про стягнення з ПАТ "Харківський підшипниковий завод" заборгованості в сумі 131904,96 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується ст. 49 ГПК України, відповідно до якої судові витрати за майновий характер спору в розмірі 2638,09 грн. покладаються в даному разі на відповідача, з вини якого виник даний спір, який доведено до суду.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 6, 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" ст.ст. 525, 526, 530, 612, 629, 806 ЦК України, ст.ст. 179, 193 ГК України, ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Харківський підшипниковий завод" (61089, місто Харків, проспект Фрунзе, будинок 3, п/р 4474 в АТ "ОТП Банк" м. Київ, МФО 350750, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, місто Київ, проспект Московський, будинок 9, корпус 5, р/р 3 в АТ "Райффайзен Банк Аваль", МФО 380805, ) заборгованість за договором фінансового лізингу № LC4115-09/10 від 24 вересня 2010 року в сумі 131904,96 грн., 2638,09 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

На рішення господарського суду, яке не набрало законної сили, сторони мають право подати апеляційну скаргу, протягом десяти днів з дня прийняття (підписання) рішення через місцевий господарський суд.

Повне рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя Є.М. Жиляєв