ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

02 червня 2015 року Справа № 915/35/15

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.,

при секретарі Мавродій Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву

кредитора: Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (54028, м. Миколаїв, вул. Гмирьова, 1/1, ідентифікаційний код 39549880)

до банкрута: Приватного підприємства "Терра-Юг" (54056, пр-т Миру, буд. 19Б, кв. 42, поштова адреса: 54056, м. Миколаїв, а/с 86, ідентифікаційний код 30126119),

ліквідатор: Пономаренко Валентина Юріївна (54056, м. Миколаїв, а/с 86),

про визнання кредиторських вимог у сумі 77 314,62 грн.,

за участю представників учасників процесу:

від ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва: Мерзлікін О.С. - довіреність № 808/9/14-02-10-07 від 15.04.2015,

ліквідатор банкрута: Пономаренко В.Ю.,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою підготовчого засідання суду від 27.01.2015 порушено провадження у справі № 915/35/15 за заявою боржника - Приватного підприємства (ПП) "Терра-Юг" про визнання його банкрутом за положеннями ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою Господарського суду Миколаївської області від 10.02.2015 боржника визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено Пономаренко Валентину Юріївну (далі - Пономаренко В.Ю.), яка виконувала обов'язки голови ліквідаційної комісії у досудовій процедурі ліквідації.

Відповідно до вимог Положення про порядок офіційного оприлюднення відомостей про справу про банкрутство, затвердженого постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 16, повідомлення про визнання ПП "Терра-Юг" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури було розміщено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет 10.02.2015 за № 14463.

21.05.2015 до суду надійшла заява Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва) № 1246/9/14-02-10-07 від 14.05.2015 про визнання кредиторських вимог до банкрута в сумі 77 314,62 грн.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 21.05.2015 заяву кредитора прийнято та призначено до розгляду на 02.06.2015, зобов'язано кредитора надати суду обґрунтовані письмові пояснення щодо підстав нарахування пені з урахуванням приписів п. 4 ч. 1 ст. 38 Закону про банкрутство, зобов'язано ліквідатора подати до канцелярії суду письмовий відзив по суті заяви.

У відзиві за вих. № 01-34/541 від 25.05.2015 ліквідатор банкрута визнає кредиторські вимоги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва в сумі 77 314,62 грн.

02.06.2015, на виконання вимог ухвали суду від 21.05.2015, кредитором надано письмові пояснення щодо нарахування пені.

У засіданні представник кредитора підтримав заяву про визнання кредиторських вимог, а ліквідатор банкрута визнала вказані вимоги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва в повному обсязі.

Розглянувши матеріали поданої заяви, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку про часткове визнання заявлених кредиторських вимог, на підставі такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону Закон про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законодавчими актами України.

Згідно зі ст. 9 Закону про банкрутство справи про банкрутство розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4-1 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно ст. 1 Закону про банкрутство кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника.

Згідно з приписами ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство, кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Відповідно до ст. 19 Закону про банкрутство мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов'язань і зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов'язань та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.

Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.

Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:

забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;

забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;

не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;

зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;

не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.

У частині 1 ст. 38 Закону про банкрутство, зокрема, зазначено, що з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів)), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури; припиняється нарахування неустойки (штрафу, пені), процентів та інших економічних санкцій за всіма видами заборгованості банкрута.

Згідно з абз. 6 п. 29, абз. 5 п. п. 36.7 п. 36 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 "Про Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції Закону України від 22.12.2011 № 4212-VI)" (із змінами) розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону про банкрутство конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Згідно з ч. 3 ст. 23 Закону про банкрутство особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону про банкрутство кредитор, вимоги якого визнані боржником чи господарським судом, має право отримувати від розпорядника майна інформацію щодо вимог інших кредиторів, визнаних боржником та розпорядником майна. Такий кредитор може подати розпоряднику майна, боржнику та суду заперечення щодо визнання вимог інших кредиторів.

У абзаці 1 ч. 8 ст. 23 Закону про банкрутство вказано, що вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів.

Згідно з ч. 2 ст. 41 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: заявляє в установленому порядку заперечення щодо заявлених до боржника вимог поточних кредиторів за зобов'язаннями, які виникли під час провадження у справі про банкрутство і є неоплаченими; веде реєстр вимог кредиторів.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому, у шосту чергу задовольняються інші вимоги.

Матеріалами даної справи підтверджується таке.

Засновником ПП "Терра-Юг" було прийнято рішення б/н від 29.08.2014 про ліквідацію Підприємства та призначення ліквідаційної комісії (Т. 1, а. с. 17).

На виконання вимог ст. 105 Цивільного кодексу України, повідомлення про припинення юридичної особи - ПП "Терра-Юг" було надруковано в спеціалізованому друкованому засобі масової інформації "Бюлетень державної реєстрації" № 294 (24) від 08.09.2014 (Т. 1, а. с. 23).

Додатково для забезпечення прав кредиторів на заявлення ними своїх грошових вимог до боржника, головою ліквідаційної комісії у офіційному друкованому виданні - газеті "Голос України" № 174 (5924) від 12.09.2014 було опублікованого відповідне оголошення (Т. 1, а. с. 22).

04.09.2014 головою ліквідаційної комісії ПП "Терра-Юг" направлено повідомлення до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва про прийняття засновником ПП "Терра-Юг" рішення про ліквідацію останнього, а також надіслано заяву (форма № 8-ОПП) № 01-34/385 від 01.09.2014 про припинення платника податків (Т. 1, а. с. 32-33).

Листом № 7766/10/14-02-18-02-233 від 15.09.2014 ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва повідомила голову ліквідаційної комісії ПП "Терра-Юг", що станом на 15.09.2014 податковий борг згідно карток особового рахунку відсутній (Т. 1, а. с. 87).

Листом № 2279/10/14-02-18-02-234 від 17.03.2015 ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва повідомила ліквідатора ПП "Терра-Юг", що станом на 17.03.2015 податковий борг згідно карток особового рахунку становить 170,00 грн. по податку на додану вартість (Т. 1, а. с. 213-214).

Крім того, ухвалою суду від 16.04.2015 було визнано грошові вимоги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва до ПП "Терра-Юг" у сумі 170,00 грн. із задоволенням у шосту чергу вимог кредиторів. Заявлені вимоги кредитора підтверджуються актом № 4049/15-01/30126119 від 13.10.2014 про результати камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість, податковим повідомленням-рішенням від 17.10.2014 № .

На підставі наказу ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва від 06.04.2015 № 123 "Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ПП "Терра-Юг", у зв'язку з надходженням до ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва постанови Господарського суду Миколаївської області від 10.02.2015 у справі № 915/35/15 на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведено документальну позапланову виїзну перевірку ПП "Терра-Юг" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.12 по 06.04.15, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.12 по 06.04.15, про що складено відповідний акт від 20.04.2015 № 1124/14-02-22-01/30126119 (Т. 1, а. с. 242-244).

Відповідно до пп. 78.1.7 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України (у редакції від 07.09.2014) (далі - ПК України) документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності, зокрема, такої обставини: розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків.

Згідно п. 78.6 ст. 78 ПК України строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Згідно п. 79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно п. 79.2 ст. 79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Згідно п. 11.1 розділу XI Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Міністерством фінансів України від 09.12.2011 № 1588 (у редакції від 06.06.2014) (далі - Порядок) платник податків зобов'язаний повідомляти контролюючий орган за основним місцем обліку про його ліквідацію або реорганізацію протягом 3-х робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі).

Дані про прийняття рішення щодо припинення юридичної особи та припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку взаємного обміну інформацією з реєстрів Державної реєстраційної служби України та Центрального контролюючого органу.

Згідно п. 11.5 розділу XI Порядку в зв'язку з ліквідацією або реорганізацією платника податків контролюючі органи розпочинають та проводять процедури, передбачені цим розділом, у разі одержання хоча б одного з таких документів (відомостей):

- заяви за формою № 8-ОПП від платника податків, поданої згідно з пунктами 11.2-11.4 цього розділу;

- відомостей державного реєстратора про внесення до Єдиного державного реєстру запису про рішення засновників (учасників) юридичної особи, уповноваженого ними органу про припинення юридичної особи;

- відомостей з Єдиного державного реєстру чи ЄДРПОУ, повідомлення органу державної реєстрації про закриття відокремленого підрозділу;

- судових рішень або відомостей з Єдиного державного реєстру, іншої інформації щодо прийняття судом рішень про порушення провадження у справі про банкрутство чи визнання банкрутом платника податків, порушення справи або прийняття рішення судом про припинення юридичної особи, визнання недійсною державної реєстрації чи установчих документів платника податків, зміну мети установи, реорганізацію платника податків.

Згідно п. 11.6 розділу XI Порядку при проведенні заходів, пов'язаних з ліквідацією або реорганізацією платника податків, контролюючі органи організовують та планують їх таким чином, щоб вимоги щодо сплати платежів, контроль за справлянням яких здійснюють контролюючі органи, були сформовані і отримані особою, відповідальною за погашення грошових зобов'язань або податкового боргу платника податків, не пізніше строку, визначеного для заявлення кредиторами своїх вимог.

Згідно п. 11.9 розділу XI Порядку в разі отримання документів згідно з пунктами 11.1-11.4 цього розділу та/або якщо розпочато процедуру реорганізації юридичної особи (крім перетворення), припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, закриття постійного представництва чи відокремленого підрозділу юридичної особи, в тому числі іноземної компанії, організації, порушено провадження у справі про визнання банкрутом платника податків або подано заяву про зняття з обліку платника податків, контролюючим органом приймається рішення про проведення (не проведення за підставами, встановленими пунктами 11.11 та 11.12 цього розділу) документальної позапланової перевірки платника податків, який перебуває на обліку в такому органі.

Призначається та розпочинається перевірка у такі строки:

- не пізніше десяти робочих днів з дати публікації повідомлення про рішення засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу щодо припинення юридичної особи, у разі ліквідації юридичної особи за рішенням засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу (повідомлення про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця за її рішенням);

- протягом місяця після одержання того документа, що надійшов до контролюючого органу першим, в інших випадках.

З огляду на вищевстановлені обставини, суд дійшов висновку про порушення контролюючим органом, на який Податковим кодексом України покладений обов'язок здійснювати документальну позапланову перевірку платника податків, вказаного порядку.

Відповідно до заяви кредитора, банкрут має податковий борг перед ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва на загальну суму 77 314,62 грн., з яких: 4 812,08 грн. з податку на додану вартість та 72 502,54 грн. з податку на прибуток приватних підприємств як таких, що донараховані згідно з податковими повідомленнями-рішеннями № [55 292,00 грн. - збільшення за основним платежем, 13 823,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями], № [170,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями], № [2 550,00 грн. - збільшення за основним платежем, 638,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями] та № [1 360,00 грн. - за штрафними (фінансовими) санкціями] від 29.04.2015 за результатами проведення позапланової виїзної перевірки ПП "Терра-Юг" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.12 по 06.04.15, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.12 по 06.04.15, оформленої актом від 20.04.2015 № 1124/14-02-22-01/30126119.

Зазначені вище податкові повідомлення-рішення вручені 29.04.2015 ліквідатору ПП "Терра-Юг" Пономаренко В.Ю. (а. с. 8-11 кредиторських вимог).

Суд дійшов висновку про визнання грошових вимог ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва у сумі 57 842,00 грн. [55 292,00 грн. + 2 550,00 грн.], які являються збільшенням за основними платежами з податку на додану вартість та з податку на прибуток приватних підприємств.

Також контролюючим органом відповідно до розрахунків (а. с. 12-13 кредиторських вимог), нараховано пеню на виявлені суми заниження податкових зобов'язань на загальну суму 3 481,62 грн., у тому числі 264,08 грн. по податку на додану вартість за період з 30.08.2014 по 08.05.2015 та 3 217,54 грн. по податку на прибуток за період з 11.03.2015 по 08.05.2015.

Так, провадження у даній справі порушено ухвалою суду від 27.01.2015, якою також введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Постановою суду від 10.02.2015 ПП "Терра-Юг" визнано банкрутом, відносно нього відкрито ліквідаційну процедуру.

Суд вважає за можливе частково визнати пеню, яка була нарахована на виявлену контролюючим органом суму заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість.

Так, сума нарахованої контролюючим органом пені становить 264,08 грн. При цьому, судом встановлено, що кредитором з незрозумілих причин для її розрахунку взято період з 30.08.2014 по 08.05.2015.

Враховуючи, що провадження у даній справі було порушено 27.01.2015, суд самостійно здійснив розрахунок пені на виявлену контролюючим органом суму заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість за період з 30.08.2014 по 26.01.2015 [дата, яка передувала дню введення мораторію] та отримав суму 157,19 грн.

Що ж стосується решти грошових вимог кредитора у вигляді пені, яка була нарахована на виявлену контролюючим органом суму заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, в сумі 106,89 грн., то суд їх відхиляє, оскільки відповідно до ст. 19 Закону про банкрутство протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове визнання грошових вимог ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва у вигляді пені, нарахованої на виявлену контролюючим органом суму заниження податкового зобов'язання з податку на додану вартість, у сумі 157,19 грн. та відхилення у сумі 106,89 грн.

Що ж стосується решти грошових вимог кредитора в сумі 19 208,54 грн. [13 823,00 грн. + 170,00 грн. + 638,00 грн. + 1 360,00 грн. (штрафні (фінансові) санкції) + 3 217,54 грн. (пеня, нарахована на виявлену контролюючим органом суму заниження податкового зобов'язання по податку на прибуток], то суд їх відхиляє, оскільки вказані вимоги виникли після прийняття судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (постанова прийнята 10.02.2015, штрафні санкції нараховано 29.04.2015, пеню розраховано за період з 11.03.2015 по 08.05.2015).

Отже, враховуючи приписи ст. 38 Закону про банкрутство, нарахування контролюючим органом будь-яких нових зобов'язань платнику податків, що визнаний банкрутом, у тому числі шляхом застосування до нього штрафних санкцій, прямо заборонено Законом про банкрутство.

Таким чином, суд дійшов висновку про відхилення грошових вимог ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва в сумі 19 208,54 грн. у вигляді штрафних (фінансових) санкцій та пені, нарахованої на виявлену контролюючим органом суму заниження податкового зобов'язання по податку на прибуток.

За таких обставин, суд визнає грошові вимоги ДПІ у Ленінському районі м. Миколаєва до банкрута частково в сумі 57 999,19 грн. із задоволенням у шосту чергу вимог кредиторів, оскільки вказані вимоги заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання (ч. 4 ст. 23, ч. 3 ст. 95 Закону про банкрутство), та відхиляє у сумі 19 315,43 грн.

Керуючись ст. ст. 1, 23, 38, 41, 45, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Визнати грошові вимоги Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39549880) до Приватного підприємства "Терра-Юг" (ідентифікаційний код 30126119) частково в сумі 57 999,19 грн. із задоволенням у шосту чергу вимог кредиторів.

2. Грошові вимоги Державної податкової інспекції у Ленінському районі м. Миколаєва Головного управління ДФС у Миколаївській області (ідентифікаційний код 39549880) до Приватного підприємства "Терра-Юг" (ідентифікаційний код 30126119) в сумі 19 315,43 грн. відхилити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

Ухвала може бути оскаржена у встановленому порядку згідно ст. ст. 91, 93, 106 Господарського процесуального кодексу України та ст. 8 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суддя В.С. Адаховська