РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/10768/15

За позовомПриватного акціонерного товариства "Просто-страхування"
до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування»
провідшкодування шкоди 9629,50 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача не з'явились;
від відповідачане з'явились

В судовому засіданні 27.05.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Просто-страхування" до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про відшкодування шкоди в порядку регресу 9629,50 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "Просто-страхування" на підставі договору добровільного страхування № ПК 002276 від 29.05.2013р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Оскільки цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номер ВМ 3335 АТ, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ «СК «АХА Страхування», позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 9629,50 грн. шкоди в порядку регресу.

Ухвалою суду від 29.04.2015 порушено провадження у справі № 910/10768/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 27.05.2015.

В судове засідання 27.05.15 представники сторін не з'явились. про причини неявки суд не повідомили, хоча про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень № 009 та № 017.

Відповідач через канцелярію суду подав заперечення проти позовної заяви, в якому зазначив, що з огляду на те, що позивач подав заяву про страхове відшкодування більш ніж через рік після страхової події та проведення відшкодування потерпілому, відповідачем було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, оскільки, на думку відповідача, оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем 24.12.13, а з позовом останній звернувся в квітні 2015р., то минули строки позовної давності.

Зважаючи на те, що нез'явлення представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за їх відсутності, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

29 травня 2013 року за договором добровільного страхування № ПК 002276 ПрАТ «Просто-страхування» було застраховано автомобіль марки «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ, страхувальник та вигодонабувач - Месхія Нані Шотаївна.

Пунктом 1.15 договору визначено строк його дії з 31.05.13 по 30.05.14.

З Відомостей № 9287571 про дорожньо-транспортну пригоду вбачається, що 22.10.2013р. в м. Суми на перехресті вулиць Набережна ріки Сумки - вул. Горького мала місце дорожньо-транспортна пригода - зіткнення за участю автомобіля «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ, що належить Месхія Нані Шотаївні, під керуванням власника, та автомобіля «Chevrolet Lacetti», державний номер ВМ 3335 АТ, що належить Харченко Валерію Олексійовичу, під керуванням власника.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Харченко В.О. вимог п.п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2013р. справа № 592/11402/13-п.

22.10.13 страхувальник звернувся до позивача із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку та заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно Звіту № 1674/89768 від 26.02.15 з оцінки транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ, внаслідок пошкодження при ДТП складає 12358,24 грн.

Фактична вартість відновлювального ремонту транспортного засобу марки «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до рахунку-фактури СТО № 30 від 14.11.13 на суму 7587,00 грн., № Ю-ДФо17428 від 21.11.13 на суму 2042,50 грн. становить 9629,50 грн.

За страховим випадком - ДТП що сталась 22.10.2013р. за участю застрахованого автомобіля «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ, згідно страхового акту № 89768 від 28.11.13 позивачем було визначено суму страхового відшкодування в розмірі 9629,50 грн., 4955,50 грн. з яких було виплачено страхувальнику готівкою через касу відділення ПАТ «ВТБ Банк», а 4674,00 грн. було зараховано у сплату недоопалаченої частини страхової премії шляхом взаємозаліку із Сумською філією АТ «Просто-страхування» (розпорядження від 28.11.13 до страхового акту № 89768).

Частиною 36.2 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що якщо страховик, здійснюючи страхове відшкодування, не може оцінити її загальний розмір у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, виплата страхового відшкодування здійснюється у розмірі заподіяної шкоди, оціненої страховиком. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

У листі Верховного Суду України від 19.07.2011 "Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування" роз'яснено, що, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди, у разі виникнення спору щодо визначення розміру шкоди, повинні виходити з фактичної (реальної) суми, встановленої висновком автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія Харченко В.О., який керував автомобілем «Chevrolet Lacetti», державний номер ВМ 3335 АТ, підтверджується постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.11.2013р. у справі № 592/11402/13-п.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається та відповідачем не заперечується, що між відповідачем, як страховиком, та Харченко В.О. як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що діяв з 23.10.12 по 22.10.14 (Поліс АВ/7986792), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Chevrolet Lacetti», державний номер ВМ 3335 АТ, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування № ПК 002276 від 29.05.2013р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль «Volvo», державний номер ВМ 1321 АХ.

В розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковий ліміт відповідальності страховика (страхова сума) - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АВ/7986792) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 0,00 грн, таким чином з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування виплаченого позивачем в сумі 9629,50 грн., що відповідає розміру позовних вимог.

В матеріалах справи наявна копія заяви позивача на адресу відповідача на виплату страхового відшкодування в порядку регресу за вих. № 04-495 від 23.01.2015р., та лист-відповідь відповідача вих. 1613/18ув від 13.02.15 про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

Заперечення відповідача щодо пропуску позивачем річного терміну, визначеного у пп. 37.1.4 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», не приймаються судом виходячи з наступного.

Перебіг позовної давності щодо вимог страховика про відшкодування збитків у порядку регресу починається з моменту виконання страховиком свого зобов'язання за договором добровільного страхування (аналогічна позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України № 58/168 від 27.03.12 р.).

Відповідно до п. 37.1.4 статті 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), зокрема, є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров'ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Посилання відповідача на те, що позивачем пропущений річний строк на звернення з вимогою про страхове відшкодування в порядку регресу є помилковим, оскільки умови п.п. 37.1.4. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не поширюються на відносини, що виникають в порядку регресу.

Суд зазначає, що в силу ч. 1 ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України, за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

За таких обставин, оскільки основне зобов'язання позивачем виконано 24.12.13 р., а звернувся позивач з даним позовом до господарського суду м. Києва 24.04.15 р., то строк позовної давності для даних вимог не сплинув.

Відповідальність страховика винної особи регламентована положеннями Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та обмежується укладеним договором страхування, в свою чергу зазначеним законом випадки, коли шкода не відшкодовується страховиком (або МТСБУ) визначені у ст. 32 і доказів наявності таких суду не представлено.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, за таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 9629,50 грн. заподіяної внаслідок ДТП шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 49, 82-85 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія «АХА Страхування» (04070 м. Київ, вул. Іллінська, буд. 8, ідентифікаційний код 20474912) на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (04050 м. Київ, вул. Герцена, буд. 10, ідентифікаційний код 24745673) страхове відшкодування в сумі 9629 (дев'ять тисяч шістсот двадцять дев'ять) грн. 50 коп., судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин