ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2015 р. Справа № 909/433/15

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Матуляк П. Я. , при секретарі судового засідання Матіяш М. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Старомізуньської сільської ради, вул.Кропивнянська,3, с. Старий Мізунь, Долинський район, Івано-Франківська область,77543

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Мізунь" вул. Ровенька,1, с. Новий Мізунь, Івано-Франківська область,77543

про стягнення заборгованості по оренді землі у сумі 40775,85грн.

за участю представників сторін:

від позивача:не з"явився;

від прокуратури: Ворох А.В., прокурор відділу, посвідчення № 020421 від 17.09.13;

від відповідача: не з"явився

ВСТАНОВИВ:

Долинський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Старомізуньської сільської ради звернувся до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Мізунь" про стягнення заборгованості по оренді землі у сумі 40775,85 грн.

Позовні вимоги мотивовано порушенням відповідачем прийнятих на себе зобов"язань згідно укладених між сторонами у справі договорів оренди землі від 16.08.04 та додаткових угод до них та обґрунтовано положеннями статей 96 Земельного, 179,193 Господарського та 526, 792 Цивільного кодексів України та Законом України "Про оренду землі".

Керуючись ч.3 ст.2 ГПК України, Долинський міжрайонний прокурор в позовній заяві вих.№98-869 вих.15 від 14.04.15 (вх.№4440/15 від 20.05.15) визначив на підставі якого законодавства подається позов; в чому саме порушуються матеріальні інтереси держави; обґрунтував необхідність їх захисту. Тому, у відповідності до ч.1 ст.2 ГПК України, слід вважати, що прокурор з вимогами, викладеними в позові, звернувся до господарського суду в інтересах держави на підставі покладеного на нього п.2 ст. 121 Конституції України представництва.

В судовому засіданні представник прокуратури підтримав заявлений позов з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак направив суду клопотання №218-02/29 від 03.06.15(вх.№8738/15 від 05.06.15) щодо розгляду справи за відсутності свого повноважного представника.

Представник відповідача в судові засідання жодного разу не з"явився, ухвали суду від 21.04.15 та 26.05.15, направлені на адресу відповідача, повернулися до суду із відміткою поштового відділення "організація вибула".

На момент винесення судом рішення заяв та клопотань від відповідача не надходило.

Відповідно до ч.3ст.22 ГПК України, сторони зобов'язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами, виявляти взаємну повагу до прав і охоронюваних законом інтересів другої сторони, вживати заходи до всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи.

Згідно з п.3.9.1 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Згідно з п.3.9.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України 26.12.2011 N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" з наступними змінами, у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд судової справи і забезпечення його явки в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи із врахуванням положень ст.75 ГПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду справи упродовж розумного строку, заслухавши пояснення прокурора, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за правильне взяти до уваги наступне.

16.08.04 між Старомізунською сільською радою та закритим акціонерним товариством "Мізунь"( правонаступником якого згідно наявного в матеріалах справи витягу з ЄДРПОУ є товариство з обмеженою відповідальністю "Санаторій Мізунь") укладено договори оренди землі несільськогосподарського призначення, які зареєстровані за №04.04.303.00084, 04.04.303.00085 та №04.04.303.00086.

За умовами даних договорів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, орендодавцем (Старомізунською сільською радою) надано, а орендарем (відповідачем), у свою чергу, - прийнято в строкове платне користування земельні ділянки площами 3,8735 га, 0,9014га та 0,3000га терміном на 20 років (п.1, 8 договорів).

03.03.11 між Старомізунською сільською радою та закритим акціонерним товариством "Мізунь" укладено додаткові угоди до спірних договорів, які зареєстровані за №04.04.303.00084, 04.04.303.00085 та №04.04.303.00086 та якими внесено зміни у п.9 розділу 4 договорів оренди землі.

Таким чином, згідно із зазначеними додатковими угодами, орендна плата за користування земельними ділянками - площею 3,8735 га становить 97937,57грн. на рік (8161,46грн. щомісячно); площею 0,9014га - 22791,00грн. на рік (1899,25грн. щомісячно); площею0,300га -9858,60грн. на рік ( 821,55грн. щомісячно); всього 10882,26грн. щомісячно.

Пунктом 11 спірних договорів сторони погодили, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

Відповідач прийняті на себе договірні зобов"язання виконував неналежним чином, внаслідок чого за період з січня по березень 2015 року, згідно наявного в матеріалах справи розрахунку, допустив заборгованість по орендній платі на загальну суму 40775,85грн.(з врахуванням коефіцієнта індексації).

Доказів погашення заборгованості відповідачем суду не подано.

За змістом ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір та інші правочини.

Згідно ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші тощо), а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Наведена правова норма кореспондується зі ст.509 Цивільного кодексу України: зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно статті 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове, платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, якими на підставі договору оренди належить право користування земельною ділянкою (ст.5 Закону України "Про оренду землі").

За умовами пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України (надалі - ЗК України), до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади; особи, яким надано повноваження щодо розпорядження землями, виступають орендодавцями у договорах оренди земельних ділянок відповідно до статті 4 Закону України "Про оренду землі".

Статтями 13, 21, 24 та 25 цього Закону визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до договору та вимог земельного законодавства. Орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також до договору оренди землі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст.526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та у встановлений строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений момент пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Наведена правова норма кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України, якою встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Пунктом 11 спірних договорів сторони погодили, що орендна плата вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного місяця.

В силу ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно пункту 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 2 ст. 614 Цивільного кодексу України встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

У відповідності до ст. ст. 32-34 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач доводи позивача щодо виникнення заборгованості по орендній платі не спростував, доказів щодо її погашення суду не подав.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем належним чином доведена та документально підтверджена.

З огляду на встановлення судом факту порушення відповідачем прийнятих на себе зобов"язань, позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по орендній платі в сумі 40775,85грн. є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

В силу ст. 49 України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги приписи ст.4 Закону України "Про судовий збір", до стягнення з відповідача в доход державного бюджету України підлягає судовий збір в розмірі 1827, 00грн.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 13, 21, 24, 25 Закону України "Про оренду землі", п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України, ст. ст.509, 526, 599, 610, 612, 614, 629 Цивільного кодексу України, ст.173, 193 Господарського кодексу України, ст.4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 32-34, 44, 49, 75, ст. 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов Долинського міжрайонного прокурора в інтересах держави в особі Старомізуньської сільської ради до товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Мізунь" про стягнення заборгованості по оренді землі у сумі 40775,85грн. задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Мізунь"(с. Новий Мізунь, вул.Ровенька,1, код 32447325) на користь Старомізуньської сільської ради (с.Старий Мізунь Долинського району, вул.Кропив"янська, 3, р/р 0182 в УДК м.Івано-Франківськ МФО 836014, , код платежу 13050200) 40775,85(сорок тисяч сімсот сімдесят п"ять гривень вісімдесят п"ять копійок)орендної плати.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Санаторій Мізунь"(с. Новий Мізунь, вул.Ровенька,1, код 32447325) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів: Управління Державної казначейської служби України в м. Івано-Франківську Івано-Франківської області; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37952250; Банк отримувача: ГУ ДКСУ у Івано-Франківській області; код банку отримувача (МФО): 836014; Рахунок отримувача: 3002; код класифікації доходів бюджету: 22030001; Код ЄДРПОУ суду: 03499939) 1827,00грн. (одну тисячу вісімсот двадцять сім гривень) судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 11.06.15

Суддя Матуляк П. Я.

Виготовлено в КП "Діловодство спеціалізованого суду"

________________ Легінь О. В. 11.06.15