ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.15р. Справа № 904/3910/14

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА", м. Дніпропетровськ

до відповідача - 1: Фермерського господарства "Весна", с. Микільське, Білозерського району, Херсонської області

до відповідача - 2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест", м. Дніпропетровськ

про стягнення 957 187, 78 грн.

Суддя Золотарьова Я.С.

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача-1: Хоменко О.С. - представник (дов. б/№ від 24.03.2015 )

від відповідача-2: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача-1: Фермерського господарства "Весна" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" про солідарне стягнення процентів за користування товарним кредитом у розмірі 1 929 139,64 грн. та пені у розмірі 28 048,14 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2014 у справі №904/8847/13 позов ТОВ "Агросфера" про солідарне стягнення з ФГ "Весна" та ТОВ "Гран Інвест" заборгованості по договору купівлі-продажу №11203 від 22.03.2013 у сумі 552 239,01 грн., з яких: 494 474,70 грн. проіндексована сума вартості товару (боргу); 54 114,45 грн. проценти за користування товарним кредитом; 3 649,86 грн. пеня. задоволений. При цьому розрахунок заявлених до солідарного стягнення сум були здійснені ТОВ "Агросфера" по 05.11.2013 включно. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2014 у справі №904/8847/13 позов ТОВ "Агросфера" задоволений.

У період часу з 06.11.2013 по 22.05.2014 відповідачем-1 було здійснено лише два платежі, а саме: платіж від 07.04.2014 в сумі 20 000,00 грн. та платіж від 08.04.2014 в сумі 2 000,00 грн., які зараховані позивачем, як часткова сплата проіндексованої суми вартості товару (боргу), проданого на умовах товарного кредиту. Отже, у відповідача-1 перед позивачем й досі існує прострочена заборгованість по товарному кредиту по договору купівлі-продажу №11203 від 22.03.2013 в сумі 472 474,70 грн., з яких: 444 365,72 грн. заборгованість по товарному кредиту зі строком платежу до 15.10.2013; 28 108,98 грн. - заборгованість по товарному кредиту зі строком платежу до 25.10.2013.

У зв'язку з тим, що відповідач-1 продовжує користуватись товарним кредитом, позивачем нараховано проценти за користування товарним кредитом за період з 06.11.2013 по 22.05.2014 у сумі 929 139,64 грн. Крім того, позивачем здійснено донарахування пені по товарному кредиту зі строком платежу до 15.10.2013 з 06.11.2013 по 13.04.2014 та по товарному кредиту зі строком платежу до 25.10.2013 з 06.11.2013 по 23.04.2014 на загальну суму 28 048,14 грн.

Позивач зазначає, що оскільки відповідно договору поруки №11203-ПОР від 22.03.2013 відповідач-1 та відпровідач-2 є солідарними боржниками, тому відповідач-2 несе відповідальність перед позивач у тому ж обсязі, що відповідач-1.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.06.2014 порушено провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні на 18.06.2014.

У межах строків передбачених статтею 69 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи відкладався з 18.06.2014 на 02.07.2014.

18.06.2014 представник відповідача-1 надіслав до господарського суду Дніпропетровської області клопотання, в якому просить суд зупинити провадження у справі № 904/3910/14 до прийняття рішення господарським судом Дніпропетровської області по справі № 904/2617/14 за позовом Фермерського господарства "Весна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА" про визнання договору купівлі-продажу № 11203 від 22.03.2013 року частково недійсним. Клопотання обґрунтоване тим, що вирішення справи № 904/3910/14 залежить від фактичних обставин, які будуть встановлені в рішеннях по справі № 904/2617/14.

02.07.2014 представник відповідача-1 надіслав до господарського суду Дніпропетровської області відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування товарним кредитом у сумі 929 139,64 грн. та пені у сумі 28 048,14 грн. у зв'язку з тим, що позивачем невірно визначено правову природу зобов'язання по сплаті процентів за користування чужими грошовими коштами, не вірно встановлено підставу нарахування відсотків, а також не надано первинні документи, які обґрунтовують та підтверджують нарахування відсотків та їх відображення у бухгалтерському обліку.

Відповідач-1 зазначає, що мали місце форс-мажорні обставини, які виникли внаслідок дії непереборної сили, що підтверджується висновком Торгово-промислової палати України від 24.09.2013 року № 2295/05-4, що призвело до неможливості своєчасного виконання свого зобов'язання відповідачем-1, та є підставою для звільнення останнього від сплати штрафних санкцій.

02.07.2014 представник відповідача-1 надіслав до господарського суду Дніпропетровської області клопотання, в якому просить суд зупинити провадження у справі № 904/3910/14 до прийняття постанови Дніпропетровським апеляційним господарським судом по справі № 904/8847/13 за апеляційною скаргою Фермерського господарства "Весна" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2014 року. Клопотання обґрунтоване тим, що вирішення справи № 904/3910/14 залежить від фактичних обставин, які будуть встановлені в рішеннях по справі № 904/8847/13.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.07.2014 зупинено провадження у справі № 904/3910/14 до набрання законної сили судовими рішеннями по справі № 904/2617/14 за позовом Фермерського господарства "Весна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА" про визнання договору купівлі-продажу № 11203 від 22.03.2013 року частково недійсним та по справі № 904/8847/13 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" до відповідача-1: Фермерського господарства "Весна" та відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" про стягнення заборгованості у загальному розмірі 552 239,01 грн. за договором купівлі-продажу № 11203 від 22.03.2013.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 16.10.2014 поновлено провадження у справі № 904/3910/14 з 10.11.2014 та призначено до розгляду в засіданні на 10.11.2014.

07.11.2014 представник відповідача-1 надіслав до господарського суду Дніпропетровської області заяву про відстрочку сплати боргу до 01.10.2015.

Розгляд справи відкладався з 10.11.2014 на 26.11.2014.

25.11.2014 представник відповідача-2 подав заяву, в якій зазначає, що позов є доведеним, як на підставі договору купівлі-продажу та договору поруки так і норм матеріального права.

25.11.2014 представник позивача подав довідку, в якій зазначено, що відповідачем-1 після порушення провадження у справі № 904/3910/14 було здійснено платежі на суму 224 000,00 грн., які були зараховані на часткове погашення процентів за користування товарним кредитом. Тому сума заборгованості відповідача-1 про процентам за користування товарним кредитом становить 705 139,64 грн., але заяву про зменшення суми позову або про припинення провадження у справі позивачем не надано.

25.11.2014 представник позивача подав клопотання, в якому просить суд стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 витрати на послуги адвоката у сумі 14 000,00 грн.

25.11.2014 представник відповідача-1 надав клопотання про зупинення провадження по справі. Клопотання обґрунтовується тим, що у суді розглядається справа № 904/9235/14, вирішення якої вплине на результати даної справи.

Розгляд справи відкладався з 26.11.2014 на 08.12.2014.

03.12.2014 представник позивача подав заперечення на клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи № 904/9235/14, в яких зазначає, що рішенням по справі № 904/2617/14 вже встановлено дійсність п.п.7.2, 7.3 спірного договору. Крім того, рішенням по справі № 8847/13 вже був встановлений факт укладення спірного договору.

08.12.2014 представник позивача подав заперечення проти заяви про відстрочку сплати боргу і просить суд відмовити у задоволенні заяви про відстрочку у зв'язку з тим, що на день звернення відповідачем-1 з цією заявою його порушення щодо сплати суми боргу триває 15 календарних місяців, враховуючи бажання відповідача-1 збільшити цей строк на 10 календарних місяців, то порушення відповідача-1 буде складатиме 25 календарних місяців, а отже відповідач-1 буде мати достатньо часу, щоб погіршити свій фінансовий стан до рівня, коли стягнення боргу та виконання рішення суду стане неможливим.

Позивачем було надано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на грошові кошти відповідача-1 на всіх рахунках в межах заявленої до стягнення суми 957 187,78 грн.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2014 відмовлено в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА" про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 08.12.2015 зупинено провадження у справі № 904/3910/14 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 904/9235/14 за позовом Фермерського господарства "Весна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА" про визнання договору купівлі-продажу № 11203 від 22.03.2013 року недійсним.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 29.04.2015 поновлено провадження у справі № 904/3910/14 з 20.05.2015 та призначено до розгляду в засіданні на 20.05.2015.

19.05.2015 представник відповідача-1 подав клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання обґрунтовується тим, що у суді розглядається справа № 904/4049/15, вирішення якої вплине на результати даної справи.

20.05.2015 представник відповідача-1 подав клопотання про продовження строку розгляду спору на 15 днів для подання додаткових пояснень.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області продовжено строк розгляду спору на 15 днів до 09.06.2015 та призначено до розгляду на 02.06.2015.

02.06.2015 представник позивача подав заперечення проти зупинення провадження у справі, в яких зазначає, що порушення провадження по справі № 904/4049/15 не перешкоджає розгляду справи № 904/3910/14.

Суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі, оскільки порушення провадження по справі № 904/4049/15, предметом спору якій є визнання недійсним договору купівлі-продажу № 11203 від 22.03.2013, не перешкоджає з'ясуванню обставин по справі, в якій предметом спору є сплата процентів за користування товарним кредитом.

Було розпочато розгляд справи по суті.

Відповідач-2 у судові засідання, призначені для розгляду справи, явку свого повноважного представника не забезпечив. Був належним чином повідомлений про дату та місце судового засідання.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (пункт 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Згідно зі статтею 85 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 02.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2014 у справі № 904/8847/13 (т.1 а.с.84) встановлено, що на виконання умов договору купівлі-продажу № 11203 від 22.03.2013 Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРОСФЕРА" передало у власність Фермерському господарству "Весна" продукцію, заборгованість за яку становила 494 474,70 грн. 22.03.2013 між ТОВ "Агросфера" (Кредитор) та ТОВ "Гран Інвест" (Поручитель) було укладено договір поруки №11203-ПОР, предметом якого є зобов'язання Поручителя перед Кредитором відповідати за порушення Фермерського господарства "Весна" (Боржник) його зобов'язань перед Кредитором по основному договору, передбаченому розділом 2 цього договору поруки, що включає: погашення (сплату) товарного кредиту та будь-якої іншої заборгованості в сумі та у строк згідно основного договору; погашення (сплату) суми, на яку збільшено вартість товару, у зв'язку із застосуванням способу зміни ціни на товар (індексація) згідно умов основного договору; сплату процентів за користування товарним кредитом у відповідності до основного договору та процентів за користування грошовими коштами; сплату неустойки (штрафу, пені), що передбачені умовами основного договору (пункт 1.1 договору поруки).

Вищезазначеним рішенням позов задоволено у повному обсязі та стягнуто солідарно з Фермерського господарства "Весна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" 494 474,70 грн. основного боргу; 54 114,45 грн. процентів; 3 649,86 грн. пені, 11 044,78 грн. судового збору; 20 000,00 грн. вартість послуг адвоката; 11 0448 судового збору.

Рішення залишено без змін апеляційною та касаційною інстанціями в частині солідарного стягнення 494 474,70 грн. основного боргу; 54 114,45 грн. процентів; 3 649,86 грн. пені.

Відповідно до частини 3 статті 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідачем-1 станом на час подання позову не було сплачено заборгованість у повному обсязі за рішенням господарського суду Дніпропетровської області по справі № 904/8847/13, що і є причиною виникнення спору.

Приймаючи рішення, господарський суд виходив з наступного.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова вiд зобов'язання або одностороння змiна його умов не допускається, якщо iнше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, iнших актiв цивiльного законодавства.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з приписами частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Порушенням зобов'язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 7.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

За прострочення оплати заборгованості позивач нарахував та просить стягнути солідарно з відповідача-1,2 проценти за користування товарним кредитом у розмірі 929 139,64 грн.

В ході судового розгляду позивачем були надані докази часткового погашення відповідачем-1 заборгованості на загальну суму 224 000,00 грн., які позивач зараховує, як часткове погашення процентів за користування товарним кредитом по справі № 904/3910/14. Але, у платіжних дорученнях у графі "призначення платежу" зазначено: "проіндексована сума вартості товару від зміни курсової різниці згідно пункту 4.7 договору 11203".

Зважаючи на призначення платежу, а також відсутність доказів того, що сторони провели корегування призначення платежу, суд вважає, що відповідачем-1 було частково погашено проіндексовану суму вартості товару на загальну суму 224 000,00 грн. за договором № 11203 від 22.03.2013. Відповідно сума процентів, яка заявлена у даній справі не зменшилась.

Пунктом 7.3 договору визначено, що якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, через 10 календарних днів від останнього дня строку, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати, на прострочену суму нараховуються 350% річних за користування товарним кредитом.

Частиною 3 статті 692 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Частиною 5 статті 694 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до частини 2 статті 536 Цивільного кодексу України розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Перевіривши розрахунок позивача (т.1 а.с.12), судом встановлено, що вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідача-1,2 процентів за користування товарним кредитом у розмірі 929 139,64 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 Цивільного кодексу України зазначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник має передати кредиторові у випадку порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 7.1 договору у випадку порушення термінів оплати, обумовлених у специфікації(ях) до договору, покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення оплати.

Позивачем нараховано пеню за період з 06.11.2013 по 23.04.2014 у сумі 28 048,14 грн.

Перевіривши розрахунок пені (т.1 а.с.12), судом встановлено, що вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідача-1,2 пені у розмірі 28 048,14 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заяви відповідача-1 про відстрочку сплати боргу до 01.10.2015, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заяви відповідач-1 посилається на відсутність фінансової можливості провести розрахунок з позивачем та на те, що отримання відповідачем-1 прибутку пов'язаного з сезонною діяльністю буде лише восени 2015.

Також, відповідач-1 зазначає, що ним за період 07.04.2014 по 31.10.2014 було погашену суму заборгованості у повному обсязі за рішенням суду по справі № 904/8847/13, що підтверджується банківськими виписками та заявами на переказ (т.2 а.с.14-37).

Відповідно до частини 1 ст. 121 Господарського процесуального кодексу України при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора чи його заступника або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора чи його заступника і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

У п.п. 7.1.1 та 7.1.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" від 17.10.2012 № 9 (далі - Пленум № 9) зазначено, що застосовуючи заходи, передбачені статтею 121 ГПК, господарські суди повинні мати на увазі таке: відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо; розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору на підставі доказів у справі.

Згідно з частиною 2 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, на підставі письмових доказів та пояснень представників сторін.

Відповідно до статей 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Господарський суд дійшов висновку, що позивач та відповідач-1 знаходяться в рівних економічних умовах при здійсненні своєї господарської діяльності. Відстрочка виконання рішення суду призведе до надання переваг відповідачу у порівнянні з позивачем за відсутності для цього підстав, тому суд не вбачає підстав для задоволення заяви відповідача-1 про відстрочку виконання рішення.

Але, враховуючи те, що відповідач-1 у повному обсязі погасив суму заборгованості за рішенням суду по справі 904/8847/13, тобто він не ухиляється від своїх зобов'язань, враховуючи те, що прибуток відповідача-1 пов'язанний з сезонною діяльністю, приймаючи до уваги, що відповідач-1 також погасив 224 000,00 грн. проіндексованої суми, господарський суд за власної ініціативи вважає за можливе надати відповідачу-1 розстрочку виконання рішення суду рівними частинами до 01.10.2015.

Стосовно судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 44 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається при задоволенні позову на відповідача.

Таким чином, сума судового збору покладається на відповідачів по 50% від загальної суми, тобто сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача-1 становить 9 571,88 грн., з відповідача-2 - 9 571,88 грн.

Позивач просив стягнути солідарно з відповідача-1 та відповідача-2 витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 14 000,00 грн.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про солідарне стягнення витрат на послуги адвоката, оскільки чинним законодавством не передбачено солідарного порядку стягнення судових витрат та між сторонами відсутній договір про солідарну сплату судових витрат.

Так, судом встановлено, що 20.05.2014 ТОВ "Агросфера" (замовник-позивач) з Адвокатським об'єднанням "Адвокатське Бюро "Баррістер" (виконавець) укладено договір № 29/14 про надання послуг адвоката у сфері права, відповідно до умов якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання надати замовнику послуги адвоката щодо захисту порушених майнових прав і законних інтересів замовника та представництва останнього у господарському суді Дніпропетровської області з питання стягнення з Фермерського господарства "Весна" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" заборгованості по договору купівлі-продажу №11203 від 22.03.2013р. (т. а.с.111).

Відповідно до п.6.1 договору та додатку № 1 від 21.05.2014 (т.2 а.с.72) до договору, сторони погодили, що вартість послуг (гонорару) складає 14 000,00 грн.

25.11.2014. сторонами складено Акт приймання-передачі наданих послуг у сфері права в якому зазначено, що виконавець передав, а замовник прийняв послуги адвоката у сфері права, загальна вартість яких складає 14 000,00 грн. (т.2 а.с.74).

Відповідно до платіжного доручення №1278 від 25.11.2014 ТОВ "Агросфера" перерахувало АО "Адвокатське бюро "Баррістер" 14 000,00 грн. (т.2 а.с.73).

У пункті 6.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21 лютого 2013 року № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" зазначено, що витрати позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов'язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об'єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених частиною п'ятою статті 49 ГПК.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським об'єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Отже, витрати позивача на оплату послуг адвоката є однією зі складових частин судових витрат, а тому їх розподіл між сторонами у справі повинен визначатися судом відповідно до загальних правил, встановлених ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, витрати на послуги адвоката покладаються на відповідачів по 50% від загальної суми, тобто сума витрат на послуги адвоката, яка підлягає стягненню з відповідача-1 становить 7 000,00 грн., з відповідача-2 - 7 000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 32 - 34, 36, 43, 44, 49, 82 - 85, 115 - 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Стягнути солідарно з Фермерського господарства "Весна" (75033, Херсонська область, Білозерський район, с. Микільське, 121 кілометр дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ; ідентифікаційний код 24110271) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 31320991) - проценти за користування товарним кредитом у розмірі 929 139,64 грн., пеню у розмірі 28 048,14 грн., про що видати наказ.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, буд. 1, Амур-Нижньодніпровський район; ідентифікаційний код 34985654) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 31320991) - проценти за користування товарним кредитом у розмірі 929 139,64 грн., пеню у розмірі 28 048,14 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Фермерського господарства "Весна" (75033, Херсонська область, Білозерський район, с. Микільське, 121 кілометр дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ; ідентифікаційний код 24110271) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 31320991) - витрати на послуги адвоката у розмірі 7 000,00 грн., судовий збір у розмірі 9 571,88 грн., про що видати наказ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран Інвест" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, буд. 1, Амур-Нижньодніпровський район; ідентифікаційний код 34985654) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агросфера" (49083, м. Дніпропетровськ, вул. Собінова, 1, ідентифікаційний код 31320991) - витрати на послуги адвоката у розмірі 7 000,00 грн., судовий збір у розмірі 9 571,88 грн., про що видати наказ.

Розстрочити Фермерському господарству "Весна" (75033, Херсонська область, Білозерський район, с. Микільське, 121 кілометр дороги Одеса-Мелітополь-Новоазовськ; ідентифікаційний код 24110271) виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2015 у справі № 904/3910/14 рівними частинами, шляхом сплати суми боргу за наступним графіком:

244 189,91 грн. до 01 липня 2015 року;

244 189,91 грн. до 01 серпня 2015 року;

244 189,91 грн. до 01 вересня 2015 року;

244 189,93 грн. до 01 жовтня 2015 року.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повний текст рішення складено 05.06.2015.

Суддя Я.С. Золотарьова