ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

"25" травня 2015 р. Справа № 911/1684/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Златобанк», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5», с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинський р-н

про стягнення 3 977 523,46 грн.

Суддя Щоткін О.В.

за участю представників сторін:

позивач - Чутенко І.В. предст. дов. №28 від 14.05.2015;

відповідач 1 - не з'явився;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (відповідач) про стягнення 3 977 523,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 62/12-KL від 05.04.2012 року щодо сплати відсотків за користування кредитом у строки визначені договором, у зв'язку з чим позивач звернувся з вимогою до відповідача достроково повернути тіло кредиту у розмірі 3 899 917,12 грн. та сплатити 70 263,06 грн. заборгованості по процентам, 2 343,28 грн. пені несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом та 5000, 00 грн. штрафу за неналежне виконання умов Кредитного договору зі своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.04.2015 у справі №911/1684/15 було порушено провадження та призначено до розгляду на 25.05.2015 року.

В судове засідання 25.05.2015 року відповідач не забезпечив явку свого повноважного представника, хоча про дату, час і місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення № 490, витребувані документи, в тому числі, відзив на позов, не надав, обґрунтованого клопотання про відкладення до суду не надсилав.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду від 26.12.2011 року №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції».

Враховуючи те, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами, відповідно до статті 75 ГПК України, за відсутності представника відповідача.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 82 Господарського процесуального кодексу України, рішення прийнято господарським судом у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, 25.05.2015 у судовому засіданні була оголошена вступна та резолютивна частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, оцінивши їх в сукупності та заслухавши пояснення присутнього в судовому засіданні представника позивача, суд,

встановив:

05 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Златобанк» (Банк, Кредитодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (Позичальник) було укладено Кредитний договір № 62/12-KL.

Згідно п.1.1 Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичальнику Кредит а Позичальник зобов'язується в повному обсязі повернути Кредит, сплатити Проценти за користування Кредитом та виконати інші умови Кредитного Договору.

Відповідно до п. 1.2., кредит надається Позичальнику у формі відкриття відкличної Кредитної лінії, в межах максимального ліміту заборгованості, визначеного Кредитним договором. Кредит може надаватись траншами.

Пунктом 1.3. Кредитного договору встановлено максимальний ліміт заборгованості за кредитною лінією, який становить 3 900 000 гривень 00 копійок.

Згідно п.1.4 Кредитного договору кінцева дата повернення Кредиту: не пізніше « 04» квітня 2014 року.

Відповідно до п.1.5. Кредитного договору, за користування Кредитом Позичальником сплачується Проценти у вигляді фіксованої Процентної ставки, розмір встановлюється у розмірі - 12% річних.

Згідно п. 3.4.2. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний Сплачувати Проценти/Комісію у розмірі та в порядку, передбаченому цим Кредитним Договором, згідно з умовами Кредитного Договору.

Відповідно до п. 3.4.3. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний Повернути Кредит в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені цим Кредитним Договором, в тому числі достроково, у разі настання обставин, за яких Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, в тому числі у випадку настання Несприятливих обставин/подій.

Згідно п. 3.4.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язаний Безумовно сплатити неустойку (штраф, пеню), інші штрафні санкції, відшкодувати заподіяні Банку збитки, завдані невиконанням/неналежним виконанням умов Кредитного Договору.

Пунктами 2.4, 2.5, 2.6. 2.6.1 Кредитного договору передбачено, що сплата Процентів здійснюється за фактичний строк користування Кредитом. При розрахунку процентів за користування кредитними коштами приймається рік та місяць, рівні календарній кількості днів День повернення Кредиту до розрахунку не приймається.

Позичальник самостійно сплачує (перераховує) Проценти на Рахунок для оплати Боргових Зобов'язань та Процентів. Проценти сплачуються за період з першого по останній день календарного місяця щомісячно по сьоме число (включно) місяця, що слідує за місяцем нарахування Процентів.

Проценти за останній місяць користування Кредитом сплачуються в Кінцеву дату повернення Кредиту.

Якщо останній день повернення Кредиту та/або сплати Процентів припадає на вихідний, святковий день або інший неробочий день, то Позичальник має право повернути Кредит та/або сплатити Проценти наступного робочого дня.

В пункті 3.1.4. Договору встановлено, що Кредитодавець має право відмовитись від подальшого кредитування Позичальника частково або у повному та/або вимагати повернення у повному обсязі наданих кредитних коштів (в тому числі дострокового повернення), сплати процентів за весь строк користування кредитом та неустойки/штрафів (за їх наявності) у разі настання та/або існування хоча б однієї з таких обставин, в т.ч. у випадку одноразового порушення Позичальником будь-якого з боргових зобов'язань, в будь-якій їх частині, наявності/виникнення випадку невиконання умов використання кредиту не за цільовим призначенням.

04 квітня 2014 року позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору, за умовами якого домовились щодо встановлення кінцевої дати повернення кредиту - не пізніше 01 квітня 2016 року (включно), інші умови Кредитного договору № 62/12-KL були залишені без змін.

01 вересня 2014 року позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін № 3 до Кредитного договору, відповідно до якого виклали п.1.5. в новій редакції, встановивши процентну ставку у розмірі 18% річних (включно), інші умови Кредитного договору № 62/12-KL були залишені без змін.

08 січня 2015 року позивач та відповідач уклали Договір про внесення змін № 4 до Кредитного договору, відповідно до якого сторони домовились щодо сплати процентів за користування кредитними коштами за період з 01 грудня 2014р. по 31 грудня 2014року включно не пізніше 16.01.2015р, інші умови Кредитного договору № 62/12-KL були залишені без змін.

Суд встановив, що позивач свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши відповідачу грошові кошти окремими траншами, що підтверджується банківськими виписками, наявними у матеріалах справи, а відповідач, у свою чергу зобов'язання за Договором не виконував належним чином, а саме за травень, липень, грудень 2013 року та січень, вересень, листопад 2014 року здійснював погашення відсотків за користування кредитом несвоєчасно, а з березня 2015 року погашав відсотки несвоєчасно та не у повному обсязі.

З огляду на вказані обставини, керуючись 3.1.4. Договору, звернувся до суду з вимогою достроково стягнути з відповідача 3 899 917,12 грн. тіла кредиту та 70 263,06 грн. заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, яка утворилась за відповідачем станом на 09.04.2015.

Частиною першою ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Пунктом першим статті 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (п. 1 ч. 2 ст. 175 Господарського кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною першою ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Перевіривши правильність нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, судом встановлено, що надані розрахунки є обґрунтованими та арифметично вірними.

Відповідач письмового відзиву на позов не надав, в судове засідання не з'явився, доводів позивача не спростував, доказів, які б свідчили про сплату процентів за користування кредитними коштами в повному обсязі не надав, у зв'язку з чим вимога позивача про дострокове повернення 3 899 917,12 грн. тіла кредиту та стягнення 70 263,06 грн. заборгованості за процентами є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи і відповідно підлягає задоволенню в повному обсязі.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 2 343,28 грн. пені, нарахованої за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом за період з 10.02.2015 по 08.04.2015 року.

Згідно пункту 4.1. Кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення Кредитних коштів та/або за несвоєчасну повну чи часткову сплату/несплату Процентів, Банк має право стягнути, а Позичальник зобов'язаний сплатити неустойку у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення за кожен день прострочення та обчислюється з суми неповерненого Кредиту та/або несплачених Процентів. Сплата пені не звільняє Позичальника від сплати Кредиту та/або Процентів до моменту фактичного погашення заборгованості.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6 ст. 231 Господарського кодексу України встановлено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Судом здійснено перевірку розрахунку пені наданого позивачем та встановлено, що розрахунок є арифметично вірним, відповідає нормам законодавства та матеріалам справи, а відтак вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 2 343,28 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 5 000,00 грн. штрафу за неналежне виконання умов Кредитного договору щодо своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом в порядку п. 4.3. Договору.

Відповідно до даного пункту Договору, у випадку невиконання/неналежного виконання зобов'язань за цим Кредитним договором, передбачених п.3.4. (зокрема, але не виключно, ненадання/несвоєчасне надання документів, передбачених цим Кредитним Договором (баланс, звіт про фінансові результати тощо), Банк має право стягнути, а Позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 5 000,00 гривень 00 коп.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України. Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов'язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

В інших випадках порушення виконання господарських зобов'язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012 року у справі № 06/5026/1052/2011 та у постанові Вищого господарського суду від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням умов договору та норм чинного законодавства, суд прийшов до висновку, що заявлена сума штрафу у розмірі 5000,00 грн. за неналежне виконання умов Кредитного договору є вірною та підлягає задоволенню у повному обсязі.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 899 917,12 грн. тіла кредиту, 70 263,06 грн. заборгованості по процентам, 2 343,28 грн. пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом та 5000, 00 грн. штрафу за неналежне виконання умов Кредитного договору зі своєчасної та повної сплати відсотків за користування кредитом.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 13.02.2015 року № 30, яким вирішено розпочати ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Златобанк» та призначити уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію в Публічне акціонерне товариство «Златобанк».

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, пов'язаних зі здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в доход бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору (ч. 3 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті. 4 ЗУ «Про судовий збір», за подання до господарського суду з позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 2% ціни позову, але не менше 1,5 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 60 розмірів мінімальних заробітних плат.

Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет» від 28.12.2014 № 80-VIII визначено, що станом на 01.01.2015 року мінімальна заробітна плата становила 1218, 00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено до стягнення 3 977 523,46 грн., тобто за розгляд даного спору мав бути сплачений судовий збір у розмірі 73080,00 грн.

Враховуючи, що відповідач не звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» витрати по сплаті судового збору, відповідно до статей 44, 49 ГПК України, покладаються судом на відповідача та стягується в дохід Державного бюджету України.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Златобанк» (01030, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 17/52, ) - 3 899 917 (три мільйона вісімсот дев'яносто дев'ять тисяч дев'ятсот сімнадцять) грн. 12 коп. заборгованості зі сплати кредиту, 70 263 (сімдесят тисяч двісті шістдесят три) грн. 06 коп. заборгованості по процентам, 2 343 (дві тисячі триста сорок три) грн. 28 коп. пені та 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кондор-5» (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, ) в дохід Державного бюджету України 73 080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дата підписання повного тексту рішення: 10.06.2015р.

Суддя О.В. Щоткін