РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2015Справа №5011-19/13163-2012
За позовом Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк"

до Дочірньої компанії "Газ України "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України"

про стягнення 5 371,98 грн.

Cуддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Дробоног О. В. (дов. № 09-32/7 від 12.01.2015 року)
від відповідачаМицько Р. М. (дов. № 71/10 від 29.10.2014 року)
Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 12 травня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" з позовом до Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" про стягнення 5 371,98 грн.

Позовні вимоги мотивовані невиконанням відповідачем умов договорів в частині обсягів поставки передплаченого позивачем товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2012 року порушено провадження у справі № 5011-19/13163-2012, розгляд справи призначено на 15.10.2012 року.

15.10.2012 року представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі. Клопотання мотивоване тим, що 01.08.2012 року в офіційному друкованому виданні "Урядовий кур'єр", відповідно до наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 26.07.2012 року № 545 було опубліковано оголошення про припинення діяльності Дочірньої компанії "Газ України "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом реорганізації - перетворення в Публічне акціонерне товариство "Синтез - Газ України".

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 15.10.2012 року оголошено перерву до 05.11.2012 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.11.2012 року зупинено провадження у справі № 5011-19/13163-2012 до завершення реорганізації Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України".

03.10.2013 року розпорядженням В.о. керівника апарату Господарського суду міста Києва, у зв'язку з обранням судді Шаптали Є.Ю. на посаду судді Київського апеляційного господарського суду відповідно до Постанови Верховної Ради України №593-VII від 19.09.2013 року, призначено повторний автоматичний розподіл справи № 5011-19/13163-2012 .

В результаті повторного автоматичного розподілу справу № 5011-19/13163-2012 передано судді Стасюку С.В.

Як вбачається з офіційної вебсторінки Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" у всесвітній мережі Інтернет суду стало відомо, що наказом № 650 від 18.09.2014 року Міністерства енергетики та вугільної промисловості України визнано таким, що втратив чинність наказ Мінерговугілля України від 26.07.2012 № 545 "Про припинення Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" шляхом її реорганізації (перетворення)", на підставі якого безпосередньо провадження у справі зупинено до закінчення реорганізації відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 року, суддя Стасюк С.В. прийняв справу № 5011-19/13163-2012 до свого провадження, поновив провадження у справі № 5011-19/13163-2012, розгляд справи було призначено на 21.04.2015 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2015 року розгляд справи було відкладено на 12.05.2015 року, у зв'язку з неявкою представника позивача.

08.05.2015 року через відділ діловодства суду від позивача по справі надійшла заява про уточнення позовних відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 5 371,98 грн. на наступні банківські реквізити: одержувач: Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», рахунок 37396826 в ПАТ «Промінвестбанк» м. Київ, ідентифікаційний код 00039002, індивідуальний код 55.

08.05.2015 року через відділ діловодства суду від позивача по справі надійшли письмові пояснення та документи на підтвердження заявлених позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні 12.05.2015 року підтримав заявлені позовні вимоги та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні 12.05.2015 року надав відзив на позов, в якому зазначив про відсутність договору № 1051 від 19.03.2013 року на який позивач посилається в обґрунтування позовних вимог. А також відповідач просить застосувати строки позовної давності до суми заборгованості в розмірі 2 213,23 грн. Позивач зазначає про відсутність заборгованості за договором № 01/1697 від 24.03.2010 року.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2010 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (Покупець) та Дочірньою компанією «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (Постачальник) було укладено Договір № 01/1896 поставки природного газу, відповідно до умов якого Постачальник згідно з цим договором зобов'язується передати у власність Покупцю, а Покупець зобов'язується прийняти від Постачальника та оплатити природний газ в обсязі, зазначеному в статті 2 цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору № 01/1896 (з урахування змін внесених додатковою угодою № 1 від 24.03.2010 року) Постачальник передає за цим договором газ імпортованого походження, отриманий за договором поставки природного газу між Національною акціонерною компанією «Нафтогаз України» та Постачальником.

Постачальник передає Покупцю протягом періоду з 01.02.2010 року по 31.03.2010 року включно, газ в обсязі до 8,7 тис. м3 за наявності його обсягів, в тому числі по місяцях:

- лютий - до 1,5 тис. м3;

- березень - до 1,0 тис. м 3;

- квітень - 0,5 тис. м3.

Згідно з пунктом 6.1 Договору № 01/1896 оплата за природний газ та послуги з його транспортування проводиться покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% попередньої оплати вартості обсягів газу, запланованих для поставки, за 5 банківських днів до початку місяця поставки. Остаточний розрахунок здійснюється на підставі акту приймання-передачі газу (за місяць передачі газу) до 10 числа місяця, наступного за місяцем передачі газу.

У пункті 11.1 Договору № 01/1896 (з урахуванням змін внесених додатковою угодою № 1 від 24.03.2010 року) встановлено, що цей Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін та поширює свою дію на відносини, що склались між Сторонами з 01 лютого 2010 року і діє у частині поставки газу до 31 грудня 2010 року включно, а у частині розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

На виконання умов Договору № 01/1896 поставки природного газу від 24.03.2010 року позивачем перераховано Дочірній компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» грошові кошти у розмірі 6 547,98 коп., що вбачається з банківської виписки за 31.03.2010 року.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору № 01/1896 відповідач поставив позивачу природний газ на суму в розмірі 2 708,24 грн., що вбачається з актів приймання-передачі природного газу № 003346 від 27.02.2010 року та № ОУ-003291 від 31.03.2010 року, які підписані обома сторонами у справі.

24.02.2010 року позивач перерахував відповідачу 9 952,23 грн. попередньої оплати за поставку газу, що вбачається з виписки з банківського рахунку за 24.02.2010 року.

Внаслідок чого відповідач поставив позивачу природній газу на суму в розмірі 7 739,70 грн., що вбачається з актів приймання-передачі природного газу № ОУ-002645 від 31.03.2010 року та № ОУ-003360 від 27.02.2010 року, які підписані обома сторонами у справі. В зазначених актах міститься посилання на Договір № 01/1051 від 19.02.2010 року.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що Відповідачем не був поставлений газ в тому обсязі за який було сплачена попередня оплата. Таким чином, в результаті неналежного виконання Відповідачем зобов'язань у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 5 371,98 грн. (3 158,75 грн. заборгованості по Договору № 01/1896 та 2 213,23 грн. заборгованості по актах приймання-передачі природного газу № ОУ-002645 від 31.03.2010 року та № ОУ-003360 від 27.02.2010 року).

Позивачем неодноразово були направлені на адресу Відповідача листи та претензії з вимогою повернути суму попередньої оплати в розмірі 5 371,98 грн., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У відповідь на претензії відповідач зазначив, що позивач не надає первинних документів на обґрунтування заявлених позовних вимог та не вбачає підстав для повернення суми нібито перерахованої попередньої оплати.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору № 01/1896 поставки природного газу та підписання актів приймання-передачі природного газу № ОУ-002645 від 31.03.2010 року та № ОУ-003360 від 27.02.2010 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

На виконання умов Договору № 01/1896 поставки природного газу від 24.03.2010 року позивачем перераховано Дочірній компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» грошові кошти у розмірі 6 547,98 коп., що вбачається з виписки з банківського рахунку за 31.03.2010 року.

Відповідно до Договору № 01/1896 відповідач поставив позивачу природний газ на суму в розмірі 2 708,24 що вбачається з актів приймання-передачі природного газу № 003346 від 27.02.2010 року та № ОУ-003291 від 31.03.2010 року, які підписані обома сторонами у справі.

24.02.2010 року позивач перерахував відповідачу 9 952,23 грн. попередньої оплати за поставку газу, що вбачається з виписки з банківського рахунку за 24.02.2010 року.

Внаслідок чого відповідач поставив позивачу природний газ на суму в розмірі 7 739,70 грн. що вбачається з актів приймання-передачі природного газу № ОУ-002645 від 31.03.2010 року та № ОУ-003360 від 27.02.2010 року, які підписані обома сторонами у справі. В зазначених актах міститься посилання на Договір № 01/1051 від 19.02.2010 року.

Як встановлено судом, Відповідачем не був поставлений Покупцеві імпортований природний газ у період з лютого 2010 року по березень 2010 року в повному обсязі, відповідному розміру попередньої оплати.

Згідно з частиною 1 та частиною 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Позивачем неодноразово були направлені на адресу Відповідача листи та претензії з вимогою повернути суму попередньої оплати в розмірі 5 371,98 грн., що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.

У відповідь на претензії відповідач зазначив, що позивач не надає первинних документів на обґрунтування заявлених позовних вимог та не вбачає підстав для повернення суми нібито перерахованої попередньої оплати.

За таких підстав, суд відхиляє доводи Відповідача щодо наявності права Позивача вимагати лише поставити природний газ в обсязі, передбаченому договором, оскільки попередню оплату поставки газу здійснено, а газ не поставлено, відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк, про що й було заявлено Позивачем в даному позові.

Суд зазначає, що факт наявності заборгованості Відповідача на суму 5 371,98 грн. (3 158,75 грн. заборгованості по Договору № 01/1896 та 2 213,23 грн. заборгованості по актах приймання-передачі природного газу № ОУ-002645 від 31.03.2010 року та № ОУ-003360 від 27.02.2010 року) підтверджується матеріалами справи, а саме: Актами звіряння взаємних розрахунків між позивачем та відповідачем, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печатками підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку.

Однак, суд звертає уваги, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів відповідно до статей 33, 34, 36 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження сплати Відповідачем грошових коштів позивачу в розмірі 5 371,98 грн.

Отже, суд зазначає, що Відповідач, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов Договору, не здійснив поставку газу та не здійснив повернення суми попередньої оплати в повному обсязі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо стягнення 5 371,98 грн. - суми основної заборгованості є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо застосування строків позовної давності до суми заборгованості в розмірі 2 213,23 грн. за недопоставлений газ по актах приймання-передачі природного газу № ОУ-002645 від 31.03.2010 року та № ОУ-003360 від 27.02.2010 року за що була внесена попередня оплата в сумі 9 952,93 грн. необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Позивач перерахував відповідачу 9 952,23 грн. попередньої оплати за поставку газу 24.02.2010 року, що вбачається з виписки з банківського рахунку за 24.02.2010 року.

Внаслідок чого відповідач поставив позивачу природній газу на суму в розмірі 7 739,70 грн. що вбачається з актів приймання-передачі природного газу № ОУ-002645 від 31.03.2010 року та № ОУ-003360 від 27.02.2010 року, які підписані обома сторонами у справі.

Оскільки, позовна заява подана 13.03.2012 року (вбачається зі штампу на конверті), то позивач не пропустив трирічний строк позовної давності.

Таким чином, з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" підлягає стягненню сума попередньої оплати у розмірі 5 371,98 грн.

Відповідно до статті 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача

На підставі викладеного, керуючись статтями 32, 33, 36, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1.Позов Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" - задовольнити.

2.Стягнути з Дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вулиця Шолуденка, будинок 1, ідентифікаційний код 31301827) на користь Публічного акціонерного товариства "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" (01001, м. Київ, пров. Шевченка, 12, ідентифікаційний код 00039002) 5 371 (п'ять тисяч триста сімдесят одну) грн. 98 коп. попередньої оплати та судовий збір у розмірі 1 609 (одна тисяча шістсот дев'ять) грн. 50 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 18.05.2015

Суддя Стасюк С.В.