ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Справа № 911/3094/14
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого суддівМіщенка П.К., Катеринчук Л.Й., Поліщука В.Ю.
розглянувши касаційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"
на постанову та на рішення Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року господарського суду Київської області від 07.10.2014 року
у справі господарського суду за позовом до № 911/3094/14 Київської області Публічного акціонерного товариства "Київсільелектро" Державного підприємства "Регіональні електричні мережі"
про стягнення 805 243,58 грн.
За участю представників сторін: ДП "Регіональні електричні мережі"-Петрика І.Й., ПАТ "Київсільелектро"- Кичі Д.О. та Іванчука В.І.

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Київсільелектро" (далі - ПАТ "Київсільелектро") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" (далі - ДП "Регіональні електричні мережі") про стягнення 886 659,06 грн., з яких 747 500,45 грн. основного боргу, 52 325,03 грн. штрафу та 86 833,58 грн. пені, посилаючись на порушення відповідачем грошових зобов'язань за договором про закупівлю робіт від 28.10.2013 № 48/13.

Під час судового розгляду справи суд першої інстанції прийняв подану позивачем 09.09.2014 в порядку статті 22 Господарського процесуального кодексу України заяву про зменшення розміру позовних вимог, згідно якої позивач просив стягнути з відповідача 805 243,58 грн., з яких 747 500,45 грн. основного боргу та 57 743,13 грн. пені.

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.10.2014 у справі № 911/3094/14 позов задоволено частково, стягнуто з ДП "Регіональні електричні мережі" на користь ПАТ "Київсільелектро" 747 500,45 грн. основної заборгованості та 14 950,00 грн. судового збору. В решті позовних вимог відмовлено. Повернуто ПАТ "Київсільелектро" з Державного бюджету України 1 628,31 грн. судового збору.

Не погодившись із рішенням суду, ДП "Регіональні електричні мережі" звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2014 року у справі № 911/3094/14 змінити, відстрочивши виконання рішення суду до 01 січня 2016 року.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року (Головуючий суддя - Мальченко А.О., судді: Жук Г.А., Суховий В.Г.) апеляційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" на рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2014 року у справі №911/3094/14 залишено без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 07.10.2014 року у справі №911/3094/14 залишено без змін.

Повернуто ДП "Регіональні електричні мережі" (07300, Київська обл., Вишгородський р-н, м. Вишгород, ПАТ "Укргідроенерго", ) з Державного бюджету України 1 391 (одна тисяча триста дев'яносто одна) грн. 59 коп. надмірно сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги згідно платіжного доручення від 23.01.2015 № 4 (#172093979).

Не погодившись із наведеними судовими актами, ДП "Регіональні електричні мережі" звернулось до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, у якій просить, посилаючись на порушення та невірне застосування судами норм ст. ст. 627, 628, 629, 837, 875, 879 Цивільного кодексу України, ст. ст. 33, 34, 82, 83, 99, 101 Господарського процесуального кодексу України, скасувати постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року, рішення господарського суду Київської області від 07.10.2014 року у справі №911/3094/14 та прийняти у даній справі нове рішення про відмову у позові та передати матеріали справи до Київського апеляційного господарського суду для розгляду справи в частині питання про повернення Державному підприємству "Регіональні електричні мережі" судового збору, переплаченого згідно платіжного доручення від 23.01.2015 № 4 (#172093979).

Ухвалою Вищого господарського суду України від 30.04.2015 року, в порядку ст. 1211 Господарського процесуального кодексу України, заяву ДП "Регіональні електричні мережі" про зупинення виконання рішення господарського суду Київської області від 07.10.2014 року задоволено, зупинено виконання рішення господарського суду Київської області від 07.10.2014 року у справі № 911/3094/14 до закінчення касаційного провадження.

Обговоривши доводи касаційної скарги, заслухавши представників сторін, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що ПАТ "Київсільелектро" (далі - генпідрядник) та ДП "Регіональні електричні мережі" (далі - замовник) укладено договір про закупівлю робіт від 28.10.2013 № 48/13 (далі - договір), відповідно до умов якого генпідрядник зобов'язується у 2013 році виконати роботи щодо реконструкції мереж електропостачання по вул. Бредихина, Алтайська, Господарська, Акопяна з встановленням КТП в центрі навантажень у Пролетарському районі м. Донецька, які зазначені в локальних кошторисах, що додаються до "Договірної ціни на будівельно-монтажні роботи" (Додаток №1), а замовник - прийняти і оплатити такі роботи (пункти 1.1., 1.2. договору).

Ціна Договору становить 786 765,00 грн., в т.ч. ПДВ, та складається з: вартості будівельно-монтажних робіт (Додаток №1 до Договору "Договірна ціна") у сумі 603 430,20 грн.; вартості обладнання (Додаток №2 до Договору "Специфікація обладнання") у сумі 183 334,80 грн (пункт 3.1. договору).

Згідно з пунктом 3.2. договору ціна договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.

Відповідно до пункту 4.1. договору розрахунки за виконані роботи проводяться в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок генпідрядника протягом 10 банківських днів після підписання Акта приймання виконаних робіт (типова форма КБ-2в) і Довідки про вартість виконаних робіт (типова форма КБ-3) та надання генпідрядником податкової накладної.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2013, а в частині фінансових зобов'язань - до повного їх виконання (пункт 10.1. договору).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. ст. 525 - 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання і одностороння зміна умов договору не допускаються, за винятком випадків, передбачених законом.

Місцевим та апеляційним господарськими судами досліджено, що позивач відповідно до умов договору виконав, а відповідач - прийняв роботи з реконструкції мереж електропостачання по вул. Бредихина, Алтайська, Господарська, Акопяна з встановленням КТП в центрі навантажень у Пролетарському районі м. Донецька на загальну суму 747 500,45 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт (типової форми № КБ-2в) за листопад 2013 року № 1 на суму 495 895,87 грн., за грудень 2013 року № 1 на суму 52 418,14 грн. та № 2 на суму 15 851,64 грн. (т.1, а.с. 23-29, 33-37) та довідками про вартість виконаних підрядних робіт (типової форми № КБ-3) від 29.11.2013 та від 31.12.2013, підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками господарюючих суб'єктів (т.1, а.с. 31,39).

Судами також встановлено, що генпідрядником при виконанні вищезазначених будівельно-монтажних робіт у листопаді та грудні 2013 року було встановлено належне останньому обладнання на суму 40 484,40 грн. та 142 850,40 грн. відповідно, що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими печатками підприємств актами (т.1, а.с. 30,38).

З матеріалів справи вбачається, що з метою досудового врегулювання спору позивач звертався до відповідача з претензією про сплату заборгованості за Договором про закупівлю робіт № 46/13 від 28.10.2013 року, яка відповідачем була отримана 18.03.2014 за вх. № 487 та залишена останнім без відповіді (т.1 а.с. 43-49).

Згідно ст. ст. 837, 854 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Положеннями ч. 5 ст. 321 Господарського кодексу України передбачено, що в разі коли договором не передбачено попередньої оплати виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підряднику зумовлену договором ціну після остаточної здачі об'єкта будівництва, за умови, що робота виконана належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов'язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, суди дійшли до вірного висновку про те, що згідно наведених норм права вбачається, що обов'язковою умовою виникнення у підрядника права вимоги оплати виконаних будівельних робіт за договором підряду є виконання ним робіт належним чином і в погоджений строк, у відповідності до проектно-кошторисної документації, а саме належне виконання зазначених робіт - є обов'язком підрядника.

Судами встановлено, що за умовами Договору та додатків до нього, строк виконання робіт становить 30 календарних днів з моменту підписання договору, при цьому, даний строк не пов'язаний з подальшим погодженням чи затвердженням куратора чи інших осіб.

Положеннями п. 6.3.1 Договору сторони погодили, що на позивача покладається обов'язок виконати роботи у встановлений сторонами строк.

Згідно п. 4.1. Договору розрахунки за виконані роботи проводяться в безготівкової формі шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок протягом 30-ти банківських днів після підписання актів приймання робіт по формі КБ2, КБ 3.

Місцевим та апеляційним господарськими судами досліджено акти форми КБ-2, КБ-3, які підписані обома сторонами та скріплені печатками без будь яких зауважень. З актів приймання-передачі робіт, банківських виписок щодо руху коштів вбачається, що відповідачем не оплачені роботи проведені позивачем.

Також, судами встановлено, що наявна заборгованість підтверджується податковими накладними, оборотно-сальдовою відомістю відповідача.

Направлений на адресу відповідача акт звіряння розрахунків, не повернутий, заперечень щодо суми заборгованості не має.

Необґрунтованими є посилання скаржника на те, що довідки за формою КБ 2, КБ 3 не містять візи куратора замовника з огляду на наступне.

Згідно ч. ч. 4, 6 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Замовник має право відмовитися від прийняття робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість використання об'єкта для вказаної в договорі мети та не можуть бути усунені підрядником, замовником або третьою особою. Зміст ст. 882 ЦК України не передбачає іншого способу оформлення передачі робот, виконаних за договором підряду, ніж акт.

Замовник, згідно ст. 853 Цивільного кодексу України зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Положеннями ст. 844 Цивільного кодексу України передбачено, що ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі.

На підставі ст. 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов'язаний виконати всі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі, якщо інше не встановлено договором будівельного підряду.

Відповідно до ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну складену за вибором покупця (отримувача) у паперовому вигляді або в електронній формі. Податкова накладна складається у двох примірниках у день виникнення податкових зобов'язань продавця. Один примірник видається покупцю, а другий залишається у продавця. У разі складання податкової накладної у паперовому вигляді покупцю видається оригінал, а копія залишається у продавця. Податкова накладна є податковим документом і одночасно відображається у податкових зобов'язаннях і реєстрі виданих податкових накладних продавця та реєстрі отриманих податкових накладних покупця. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно ч. 198.1., 198.2. ст. 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що зі спірних операцій позивачем виписано відповідачу податкову накладну за операціями з отримання послуг. Копія податкової накладної з розшифровками податкових зобов'язань та податкового кредиту позивача в розрізі контрагентів наявна в матеріалах справи.

За приписами ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Судами встановлено, що обов'язок здійснити оплату за виконані роботи у відповідача виник у строк до 09.12.2013 року, а тому обґрунтованим є висновок судів про те, що відсутність візування куратором актів за формою КБ2, КБ3 не звільняє відповідача від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками господарських судів про часткове задоволення позовних вимог та про стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 747 500,45 грн.

Разом з тим, із поданої позивачем в порядку статті 22 ГПК України заяви про зменшення розміру позовних вимог вбачається, що крім стягнення основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача 57 743,13 грн. пені, з посиланням на пункт 7.3 договору, згідно якого замовник несе відповідальність за порушення термінів оплати за договором у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу.

Вирішуючи дану вимогу, суд першої інстанції виходив з того, що за заявою Державного підприємства "Енергоринок" ухвалою Господарського суду Київської області від 03.01.2013 було порушено провадження у справі №Б911/46/11/13-г про банкрутство ДП "Регіональні електричні мережі" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

З урахуванням приписів статей 1, абзацу 2 частини 4 статті 12 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, чинній на момент порушення справи про банкрутство), суд першої інстанції дійшов висновку, що зобов'язання між сторонами за договором №48/13 про закупівлю робіт від 28.10.2013 року виникли після введення мораторію, а тому такі вимоги позивача є поточними, а відповідач має виконувати зобов'язання, що виникли після введення мораторію, однак пеня та штраф за їх невиконання або неналежне виконання не нараховуються, за винятком випадків, які можуть бути встановлені спеціальними нормами законодавства.

Колегія суддів касаційної інстанції погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що у зв'язку з порушенням щодо відповідача провадження у справі про банкрутство та накладення мораторію на задоволення вимог кредиторів, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 57 743,13 грн. пені задоволенню не підлягає.

Колегія суддів касаційної інстанції приходить до висновку, що під час розгляду справи місцевим та апеляційним господарськими судами фактичні обставини справи встановлено на основі повного, всебічного і об'єктивного дослідження поданих доказів, господарськими судами вірно застосовані норми права, а доводи скаржників не спростовують законності прийнятих у справі судових актів.

Відповідно до п. 1 ст. 1119 ГПК України касаційна інстанція за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити рішення першої інстанції або постанову апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

Касаційна скарга залишається без задоволення, коли суд визнає, що рішення місцевого та постанова апеляційного господарських судів прийняті з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, з'ясуванням всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

Таким чином, колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з висновками місцевого та апеляційного господарських судів, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваних судових актів не вбачається.

Керуючись статтями 1115, 1117, 1119 - 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України,-

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державного підприємства "Регіональні електричні мережі" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року та рішення господарського суду Київської області від 07.10.2014 року у справі №911/3094/14 залишити без змін.

Головуючий П.К. Міщенко

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Ю. Поліщук