ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
УХВАЛА

05 червня 2015 року Справа № 917/461/15
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Головуючого судді:Губенко Н.М.,
суддів:Барицької Т.Л.,
Картере В.І.,
перевіривши касаційну скаргуПублічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"
на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2015
та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.03.2015
у справі№917/461/15 господарського суду Полтавської області
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР"
доПублічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1.Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу; 2. Відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України;
провизнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню

ВСТАНОВИВ:

Подана 08.05.2015 (відповідно до штемпелю поштового відділення зв'язку, проставленого на конверті) Публічним акціонерним товариством "Банк Кредит Дніпро" касаційна скарга на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.03.2015 у справі №917/461/15 не відповідає вимогам розділу ХІІ1 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1111 ГПК України особа, яка подала касаційну скаргу, надсилає іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів, які у цієї сторони відсутні.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом, якщо до скарги не додано доказів надіслання її копії іншій стороні (сторонам) у справі

Виходячи зі змісту наведених норм, особа, яка оскаржує судове рішення, повинна надавати суду прямий доказ, який однозначно свідчив би про повідомлення сторін.

Не повідомлена належним чином сторона у справі, як учасник господарського процесу, позбавлена можливості володіти об'єктивною інформацією стосовно руху господарського процесу.

Скаржником до матеріалів касаційної скарги додано копію фіскального чеку №8340 від 06.05.2015, який свідчить про надіслання копії касаційної скарги позивачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР" на адресу: 37022 Харківці та опис вкладення у цінний лист, в якому зазначена адреса: 37222, Полтавська область, Лохвицький район, с. Юсківці, вул. Лучанська, буд. 1-б.

Пунктом 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24.10.2011 №11 "Про деякі питання практики застосування розділу ХІІ-1 Господарського процесуального кодексу України" визначено, що у застосуванні п. 3 ч. 1 ст. 1113 ГПК України господарському суду необхідно враховувати, що належним доказом надсилання іншій стороні у справі копії касаційної скарги і доданих до неї документів можна вважати розрахунковий документ встановленої форми, що підтверджує надання послуг поштового зв'язку (оригінал касового чека, розрахункової квитанції тощо).

Відповідно до ст. 2 Закону України Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" від 06.07.1995 №265/95-ВР розрахунковим документом є документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, отримання (повернення) коштів, купівлі-продажу іноземної валюти, надрукований у випадках, передбачених цим Законом, і зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або заповнений вручну.

Згідно з п. 2 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 розрахунковим документом є документ встановленої відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" форми та змісту (касовий чек, розрахункова квитанція тощо), що підтверджує надання послуг поштового зв'язку.

Надані скаржником до касаційної скарги документи на підтвердження направлення іншій стороні у справі примірника касаційної скарги не можуть розцінюватися як належні докази в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки, по-перше, відсутність оригіналу фіскального чеку позбавляє касаційну інстанцію можливості оцінити даний документ як належний доказ направлення копії касаційної скарги позивачу, по-друге доданий опис вкладення у цінний лист не є розрахунковим документом в розумінні вищенаведених норм, які підтверджували б факт надання відділенням зв'язку поштових послуг, по-третє, місцезнаходження Товариства з обмеженою відповідальністю "Луксор-УТР", зазначене у копії фіскального чеку, та в описі вкладення у цінний лист, доданих до касаційної скарги, є різним, про що вказувалося вище, позаяк, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що відповідачем належним чином не дотримані вимоги ст. 1111 ГПК України щодо надсилання позивачу у справі копії касаційної скарги та представлення відповідних доказів до суду касаційної інстанції, що є підставою для повернення касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 1 статті 1113 ГПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 86, п. 3, ч. 1 ст. 1113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро" постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.04.2015 та на ухвалу господарського суду Полтавської області від 13.03.2015 у справі №917/461/15 повернути скаржнику.

Справу №917/461/15 повернути до господарського суду Полтавської області.

Головуючий суддя Н.М. Губенко

Судді: Т.Л. Барицька

В.І. Картере