ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 922/2398/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Светлічного Ю.В.

при секретарі судового засідання Ліпчанській В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люмієль", м. Харків
до Публічного акціонерного товариства "Банку "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", м. Харків
про стягнення 180505,94 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Черваньова А.Г. довіреність б/н від 24.03.15 р.;

відповідача - Мизиненко І.О. довіреність б/н від 28.04.2015р.;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Люмієль" (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача - Публічного акціонерного товариства "Банку "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит", в якій позивач просить відшкодувати завданих збитків у розмірі 180505,94 грн., завдані позивачу внаслідок невиконання договору на розрахунково - касове обслуговування №20487 від 10.11.2014 р., який укладений між позивачем та відповідачем.

У судовому засіданні 13 травня 2015 року оголошувалась перерва до 19 травня 2015 року.

Присутній представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Присутній представник відповідача проти позову заперечував та просив у задоволенні позову відмовити, про що надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що ч.2 ст. 625 ЦК України регулює цивільно - правові відносини, а відносини які існують між позивачем та відповідачем є господарсько - правовими та регулюються Господарським кодексом. Також відповідач зазначив, що Банк не є боржником, оскільки боргу перед позивачем не має, тому відповідач вважає застосування позивача ст. 625 ЦК України незаконним та необґрунтованим., тому на думку відповідача підстави для стягнення з відповідача 3% річних та суми інфляційних відсутні. Щодо стягнення з відповідача пені відповідач зазначив, що дія Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" не поширюється на відносини, що стосується відповідальності суб'єктів переказу грошей через платіжні системи, тому просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши наявні у справі матеріали на предмет їх юридичної оцінки, дослідивши докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

10 листопада 2014 р. Публічного акціонерного товариства "Банку "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (далі по тексту - відповідач) і Товариство з обмеженою відповідальністю "Люмієль" (далі по тексту - позивач) уклали договір за №20487 на розрахунково-касове обслуговування (далі по тексту - договір).

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно п.1.1. договору: відповідач відкрив позивачу поточні рахунки: №1701 в гривнях; №1701 в доларах США; №1701 в євро; №1701 в російських рублях; та зобов'язується здійснювати його (їх) розрахунково - касове обслуговування, а позивач зобов'язується оплачувати послуги відповідно до тарифів банку на розрахунково - касове обслуговування рахунків порядку та на умовах, визначених даним договором.

Відповідно п.3.3.2. договору, банк зобов'язаний: вести комплексне розрахунково-касове обслуговування рахунків та виконувати за дорученням позивача розрахункові, касові і інші операції, які не суперечать та передбачені для даного виду рахунків чинним законодавством України та банківськими правилами. Надання інших послуг, що безпосередньо не відносяться до розрахунково - касового обслуговування (кредитування, операції з цінними паперами, факторинг, лізинг та інші операції), здійснюється на підставі окремих договорів, укладених між відповідачем та позивачем.

Згідно п.3.3.3. договору, банк зобов'язаний: здійснювати розрахунково - касове обслуговування рахунків у визначений внутрішніми документами робочий час крім суботи та неділі та святкових і неробочих днів.

Відповідно до п.3.3.4. договору, банк зобов'язаний: "забезпечувати своєчасне зарахування грошових коштів на рахунки.

Позивачем було виставлено відповідачу платіжні доручення: №2 від 22.01.2015 р. на переказ грошових коштів у розмірі 919000,00 грн., №3 від 26.01.2015 р. на переказ коштів в сумі 304670,00 грн.

Вищевказані платіжні доручення відповідачем виконані не були, у зв'язку із чим позивач 11.03.15 р. подав відповідача заяву про закриття банківського рахунку, однак відповідач відмовив у закритті рахунку.

11.03.15 р. позивач на адресу відповідача направив заяву на закриття рахунків юридичної особи ТОВ "Люмієль", залишок коштів позивач провів перерахувати на рахунок позивача, відкритий у Харківському ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк" в м. Харкові.

Відповідач вищевказані заяви позивача не задовольнив.

Статтею 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україні" розрахунково-касове обслуговування - це послуги, що надаються банком клієнту на підставі відповідного договору, укладеного між ними, які пов'язані із переказом грошей з рахунку (на рахунок) цього клієнта, видачею йому коштів у готівковій формі, а також, здійсненням інших операцій, передбачених договорами.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" передбачено, що банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що містяться в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Згідно з п. 22.4 ст. 22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

Матеріалами справи підтверджується, що в порушення своїх зобов'язань за договором та вимог Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" відповідач не здійснив розрахунково-касове обслуговування, а саме не перерахував кошти за платіжними дорученнями: №2 від 22.01.2015 р. на переказ грошових коштів у розмірі 919000,00 грн., №3 від 26.01.2015 р. на переказ коштів в сумі 304670,00 грн.

У зв'язку із невиконанням відповідачем перерахування грошових коштів, позивач заявив до стягнення пеню у розмірі 114345,48 грн., інфляційні у розмірі 58914,63 грн. та 3% річних у розмірі 7245,83 грн.

Згідно ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України.

Частиною 3 статті 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

В силу вимог ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1070 Цивільного кодексу України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом.

Перевіривши нарахування інфляційних та 3% річних суд приходить до висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства, інтересам сторін та підлягає задоволенню.

Щодо нарахування позивачем пені у розмірі 114345,48 грн., суд вважає дане нарахування безпідставним з огляду на наступне.

Згідно ч.1 та ч.3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно 1 п.п. 3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору № 20487 від 10.11.14 р. сторони не погодили відповідальності за невиконання зобов'язань, як стягнення пені, відповідно до цього суд вважає за необхідне в частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 114345,48 грн. - у задоволенні позову відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. Судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. Суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: при задоволенні позову - на відповідача; при відмові в позові - на позивача; при частковому задоволенні позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору згідно п.17 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" та при поданні позовної заяви до суду судовий збір не сплачував, судові витрати у даній справі покладаються на позивача та відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам та підлягають стягненню до державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 526, 530, 1066 Цивільного кодексу України, статтями 1, 4, 12, 22, 33, 43, 47, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банку "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (61057, м. Харків, пров. Театральний, 4, , к/р 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву і Київській області) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Люмієль" (61032, м. Харків, селище Плиткове, буд. 13, ) грошові кошти у розмірі 66160,46 грн.

3. В частині позовних вимог щодо стягнення пені у розмірі 114345,48 грн. - у задоволенні позову відмовити.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банку "Фінанси та Кредит" в особі "Слобожанського регіонального департаменту Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" (61057, м. Харків, пров. Театральний, 4, , к/р 1 в Головному управлінні НБУ по м. Києву і Київській області) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 1323,21 грн. судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Люмієль" (61032, м. Харків, селище Плиткове, буд. 13, ) на користь державного бюджету України (одержувач коштів - Управління державної казначейської служби у Дзержинському районі м. Харкова, вул. Бакуліна 18, м. Харків, 61166, , рахунок 3003, банк одержувача - Головне управління державної казначейської служби України у Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001) 2286,91 грн. судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 04.06.2015 р.

Суддя Ю.В. Светлічний