ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 922/1907/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровой Т.О.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕНТ ГРУП", м. Маріуполь
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮіСтранс", м. Харків
про стягнення 14978,32 грн.
за участю представників сторін:

позивача - Шикута О.Б.

відповідача - не з"явився,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2015 року ТОВ "ІНВЕНТ ГРУП" (надалі - позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до ТОВ "ЮіСтранс" (надалі - відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основної заборгованості в розмірі 11 8212,68 грн., 3 % річних в сумі 118,45 грн., збитки від інфляційних процесів в розмірі 1 641,96 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 1 827 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем покладених на нього зобов'язань за Договором поставки від 28.05.2012 року № мп/п2805/01 в частині повноти та своєчасності проведення розрахунків за поставлений товар.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвали про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві.

Проте ухвала суду повернута без вручення адресатові з позначкою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача та згідно з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 14.04.2015 року, місцезнаходження відповідача - 61103, м. Харків, вул. 23-го Серпня, 43, корпус А, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовну заяву.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

Згідно ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.05.2012 року між ТОВ "ДОНБАС ПРОМ ОІЛ" (з 13.01.2015 року перейменованим в ТОВ "ІНВЕНТ ГРУП" на підставі Протоколу Загальних зборів учасників ТОВ "ДОНБАС ПРОМ ОІЛ" (ІК 33320092) від 05.01.2015 року №05/01), (далі - Постачальник, позивач) та ТОВ "ЮіСтранс" (далі - Покупець, відповідач) був укладений Договір поставки №МП/П2805/01 (далі - Договір), за яким Постачальник зобов'язався передавати у власність Покупцеві, а Покупець приймати та оплачувати Товар в асортименті, кількості, ціні у відпо відності до заявки Покупця, яка узгоджується між Сторонами за допомогою факсимільного зв'язку, електронної пошти або в усній формі. Підтвердженням факту узгодження Сторона ми найменування, асортименту, кількості, ціни Товару є прийняття Покупцем Товару по ви датковій накладній (у разі оплати Товару на умовах відстрочки платежу), яка є невід'ємною частиною цього Договору (п. 1.1. Договору).

За цим Договором Постачальником поставлено, а Покупцем прийнято Товар за на кладною №ПРН+У575182 від 31.10.2014 року на суму 11812,68 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 4.2. Договору, Покупець здійснює розрахунки за отриману партію Товару на умовах відстрочення платежу у строк не пізніше двадцяти одного календарного дня від дати поставки Товару.

Згідно з п. 2.4. датою поставки партії Товару є дата, вказана у видатковій накладній.

Отже, кінцевою датою оплати за Товар, поставлений за накладною №ПРН+У575182 від 31.10.2014 року є 21 листопада 2014 року.

Проте, в порушення умов Договору відповідач за отриманий товар не розрахувався, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 11812,68 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Відповідно до частини 7 статті 179 ГК України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Отже, відповідач визнається судом таким, що прострочив виконання зобов'язання з оплати поставленого товару на суму 11812,68 грн.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.1. Договору встановлено, що у випадку порушення Покупцем строку оплати Товару, Покупець несе відповідальність у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє на момент сплати пені, від вартості неоплаченого у строк Товару, за кожний день прострочення.

Частиною 2 статті 343 Господарського кодексу України визначено, що пеня за прострочку платежу встановлюється за згодою сторін господарських договорів, але її розмір не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивачем розрахунок пені здійснено з урахуванням положень зазначених норм законодавства, та суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача пені у розмірі 1405,23 грн.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 1641,96 грн. інфляційних та 118,45 грн. 3% річних.

Відповідно до статті 625 Кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача 118,45 грн. 3% річних та 1641,96 грн. інфляційних є правомірними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Господарського процесуального кодексу України передбачено обов'язок доказування кожною стороною тих обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 11812,68 грн. заборгованості, 1405,23 грн. пені, 118,45 грн. 3% річних та 1641,96 інфляційних обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, та є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 179, 181 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 625 Цивільного кодексу України, ст. ст. 1, 4, 12, 22, 33, 43, 44-49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮіСтранс" (61103, м. Харків, вул. 23-го Серпня, 43, корпус А; адреса для листування: 61162, м. Харків, вул. Ньютона, 129-Б, кв. 49; ; п/р 9886 в ПАТ "Реал Банк" МФО 351588) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНВЕНТ ГРУП" (87514, Донецька область, м. Маріуполь, Володарське шосе, 1; адреса для листування: 49000, м. Дніпропетровськ, пр. К. Маркса, 88-А; ; п/р 4901 в АКБ "Новий" МФО 305062) - 11812,68 грн. заборгованості, 1405,23 грн. пені, 118,45 грн. 3% річних, 1641,96 інфляційних та 1827,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 03.06.2015 р.

Суддя С.Ч. Жельне