номер провадження справи 9/97/15-
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015 Справа № 908/2438/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, 11; адр. для лист.: 87528, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Войніч, 2)

до відповідача Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177-А)

про стягнення суми 4050,61 грн.

Суддя Боєва О.С.

За участю представників сторін:

Від позивача: Цацуліна Т.О. (дов. № 181114-4/63 від 18.11.14)

Від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача суми 3507,36 грн. боргу за спожиту активну електроенергію у грудні 2014р., суми 43,21 грн. - 3% річних, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні, травні, липні - грудні 2014р., суми 129,48 грн. - інфляційних витрат, нарахованих за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у липні та грудні 2014р. та суми 370,56 грн. - пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні, травні, липні - грудні 2014р.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.04.2015р. позовна заява прийнята до розгляду, порушено провадження у справі № 908/2438/15-г, судове засідання призначено на 12.05.2015р. Ухвалою суду від 12.05.2015р. на підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 25.05.2015р.

25.05.2015р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Справа розглянута без застосування засобів технічної фіксації судового процесу.

12.05.2015р. до господарського суду від позивача надійшло заперечення на клопотання щодо надання розстрочки виконання рішення. Проте, слід зазначити, що відповідачем клопотання про надання розстрочки виконання судового рішення не заявлялось.

Представник позивача підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, зазначивши, зокрема, про наступне. На підставі договору про постачання електричної енергії № 759а від 12.09.2008р., позивач у період квітень, травень, липень - грудень 2014р. поставляв відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 25631,49 грн. Відповідач, в свою чергу, своє зобов'язання, щодо оплати спожитої активної еклектичної енергії, здійснював з порушенням строків та не в повному обсязі. У зв'язку з чим, у нього перед позивачем виникла заборгованість за грудень 2014р. в розмірі 3507,36 грн. За несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії відповідачу нараховано суму 43,21 грн. - 3% річних, суму 129,48 грн. - інфляційних витрат та суму 370,56 грн. - пені. На підставі ст.ст. 1, 3, 11, 526, 530, 625 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст.ст. 26, 27 Закону України «Про електроенергетику» позивач просить позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але у своєму відзиві, який надійшов на електронну адресу суду 21.05.2015р., зазначив, що заборгованість за послуги наданої активної електричної енергії дійсно складає суму 3507,36 грн. Що стосується пені, 3% річних та інфляційних нарахувань відповідач не згоден в повному обсязі, у зв'язку з наступним. По-перше, Торецьке ВУВКГ є підприємством життєзабезпечення міста, підприємство яке забезпечує безперебійну подачу води населенню та юридичним особам. При дуже складній ситуації з матеріальним забезпеченням та низьким рівнем оплати за послуги населенням відповідач продовжує виконувати свої функції. У 2014р. Торецьким ВУВКГ укладено 121 договір на погашення заборгованості на загальну суму 160,5 тис. грн. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» на суму реструктуризованої заборгованості не нараховується пеня житлово-комунальним підприємствам на їх заборгованість перед постачальником енергоносіїв, інших матеріальних цінностей, що використовуються для надання послуг. Тому відповідач вважає, що суми пені, 3% річних та інфляційної складової підлягають перегляду. По-друге, станом на 01.05.2015р. заборгованість по заробітній платі та ЄСВ на підприємстві склала 178857226,37 грн. По-третє, у пункті 4.3 договору чітко зазначено, що сторони не несуть відповідальності за повне або часткове невиконання своїх зобов'язань за цим договором, якщо воно є результатом дії обставини непереборної сили, що перешкоджають виконання договірних зобов'язань у цілому або частково. Сертифікатом (Висновком) № 1735, № 1736 про настання обставин непереборної сили Торгова-промислова палата України засвідчила настання обставин непереборної сили з 10.06.2014р. Крім того, на відповідача поширено дію Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015р. № 85-//ІІІ, яким встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції. Поіменний перелік населених пунктів на території яких здійснювалося антитерористична операція визначений Розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. У зв'язку з зазначеним, відповідач просить відмовити позивачу у вимогах про стягненні 3% річних, інфляційних та пені.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність відповідача за наявними в ній матеріалами, оригінали яких оглянуті в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

12.09.2008р. між Відкритим акціонерним товариством "Донецькобленерго" (станом на час розгляду справи Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго" (постачальник, позивач у справі) та Комунальним підприємством "Компанія "Вода Донбасу" (споживач, відповідач у справі) був укладений договір про постачання електричної енергії № 759а, відповідно до умов якого постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 13,6 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору (п. 1).

Відповідно до п. 9.5. договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2009р. Договір вважаться щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Відповідно до п. 2.3.4. договору споживач зобов'язався оплачувати постачальнику ї вартість електричної енергії згідно з умовами додатка № 3 «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» та № 5 «Порядок розрахунків» до цього договору.

У пункті 2 додатку № 5 до договору зазначено, що споживач 20 числа кожного місяця самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів на надає постачальнику звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії.

Відповідно до п. 5 додатку № 5 до договору, остаточний розрахунок споживача за електричну енергію, спожиту протягом розрахункового періоду, здійснюється на підставі виставленого постачальником електричної енергії рахунка, відповідно до даних про фактичне споживання електричної енергії визначеного на підставі показів розрахункових засобів обліку (або розрахунковим шляхом). За результатами розрахункового періоду споживачем та постачальником електричної енергії визначається фактичний обсяг поставленої споживачу електричної енергії та оформлюється додатком № 22 «Акт прийняття-передавання товарної продукції». Для проведення остаточного розрахунку споживач протягом 3 днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РЕМ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений споживачем протягом 5 банківських днів з дня його отримання.

Із матеріалів справи слідує, що позивачем у період квітень, травень, липень - грудень 2014р. було поставлено відповідачу активну електричну енергію на загальну суму 25631,49 грн. Отримання відповідачем електричної енергії підтверджується актами приймання-передавання товарної продукції (електроенергії), які підписані та скріплені печатками обома сторонами.

Для оплати спожитої активної електроенергії позивачем було надано відповідачу рахунки: № 33/759а за квітень 2014р. на суму 2445,55 грн. - отриманий відповідачем 18.04.2014р., № 33/759а за травень 2015р. на суму 2772,08 грн. - отриманий 20.05.2015р., № 33/759а за липень 2014р. на суму 2593,28 грн. - отриманий 21.07.2014р., № 33/759а за серпень 2014р. на суму 4230,11 грн. - отримуваний 20.08.2015р., № 33/759а за вересень 2014р. на суму 3595,40 грн. - отриманий 19.09.2014р., № 33/759а за жовтень 2014р. на суму 3027,01 грн. отриманий - 20.10.2014р., № 33/759а за листопад 2014р. на суму 3460,70 грн. - отриманий 20.11.2014р., № 33/759а за грудень 2014р. на суму 3507,36 грн. - отриманий 19.12.2014р.

Як вбачається з матеріалів справи, рахунки за період квітень, травень, липень - листопад 2014р. на загальну суму 22194,13 грн. були оплачені відповідачем в повному обсязі, однак оплату було здійснено з порушенням установлених договором строків (крім рахунку за листопад 2014р.). Рахунок за грудень 2014р. на суму 3507,36 грн. відповідачем взагалі не було оплачено.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за активну електричну енергію за договором про постачання електричної енергії № 759а від 12.09.2008р. складає 3507,36 грн. (за грудень 2014р.)

Згідно зі ст.ст. 11, 509 ЦК України підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач доказів виконання зобов'язання і перерахування позивачу заявленої до стягнення суми не надав.

Факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача суми 3507,36 грн. заборгованості за спожиту активну електроенергію у грудні 2014р. підлягають задоволенню в повному обсязі.

Також позивач просить стягнути з відповідача суму 43,21 грн. - 3% річних нарахованих за загальний період з 29.04.2014р. по 31.01.2015р. (за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні, травні, липні - грудні 2014р.) та суми 129,48 грн. інфляційних витрат, нарахованих з 01.08.2014р. по 31.08.2014р. (за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у липні 2014р.) та з 01.08.2014р. по 31.08.2014р. (за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у грудні 2014р.).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, за вимогою кредитора зобов'язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3%, суд вважає за необхідне скорегувати його в частині визначення періоду, оскільки день фактичної сплати заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення 3% (п. 1.9. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14). Так, за загальний період з 01.01.2015р. по 31.01.2015р. сума 3% річних становить 41,38 грн. При цьому, нарахування річних на суму 3460,70 грн. (за листопад 2014р.) на здійснюється, оскільки відповідачем здійснено оплату у передбачений договором строк (5 банківських днів з дня отримання рахунку), а отже порушення строків виконання грошового зобов'язання з оплати за листопад 2014р. немає.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат суд встановив, що розрахунок здійснений вірно.

Таким чином до стягнення підлягає сума 41,38 грн. - 3% річних та сума 129,48 грн. інфляційних втрат.

Позивач також просить стягнути з відповідача суму 370,56 грн. пені нарахованої за загальний період з 29.04.2014р. по 31.01.2015р. (за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті активної електроенергії, спожитої у квітні, травні, липні - грудні 2014р.).

Пунктом 4.2.1. договору, зокрема, визначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.4.-2.3.5. цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 5 "Порядок розрахунків" до цього договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 1% за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Відповідно до вимог Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" № 543/96-ВР від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Факт порушення грошових зобов'язань відповідачем є доведеним, період та розмір заявленої до стягнення пені визначний позивачем вірно, а тому вимога про стягнення з відповідача суми 370,56 грн. підлягає задоволенню.

Відтак, в цілому, позовні вимоги задовольняються частково.

Доводи відповідача викладені у відзиві спростовуються наведеним вище, а також наступним.

Щодо посилання відповідача на поширення на нього дії Закону України «Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси» від 13.01.2015р. № 85-//ІІІ, яким встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції, суд зазначає наступне. По-перше, вказаний Закон набрав чинності 07.02.2015р., тоді як нарахування пені позивачем здійснено до 31.01.2015р., тобто до дати набрання чинності даного Закону. По-друге, дію розпорядження Кабінету Міністрів України № 1053-р від 30.10.2014р. «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція» зупинено іншим розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014р. № 1079-р.

Сертифікат (висновок) Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили № 5270/05-4 від 25.11.2014р. суд не вважає належним та допустимим доказами форс-мажорних обставин в розумінні ст. 34 ГПК України, оскільки в силу ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. З аналізу вказаної норми законодавства слідує, що торгово-промисловою палатою засвідчується настання форс-мажорних обставин, які унеможливлюють виконання зобов'язань саме за конкретним договором. З наданого відповідачем Сертифікату не вбачається, що обставини непереборної сили стосуються виконання зобов'язань відповідача саме за договором про постачання електроенергії № 759а від 12.09.2008р.

Згідно зі ст. 49 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" (87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К. Лібкнехта, буд. 177-А; ) на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Донецькобленерго" (юр.адр.: 84601, Донецька область, м. Горлівка, пр. Леніна, буд. 11; ) суму 3507 (три тисячі п'ятсот сім) грн. 36 коп. основного боргу, суму 41 (сорок одна) грн. 38 коп. - 3% річних, суму 129 (сто двадцять дев'ять) грн. 48 коп. інфляційних втрат, суму 370 (триста сімдесят) грн. 56 коп. пені, суму 1826 (одна тисяча вісімсот двадцять шість) грн. 17 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Суддя О.С. Боєва

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня підписання. Повне рішення підписано 08.06.2015р.