КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2015 р. Справа№ 910/20548/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Отрюха Б.В.

За участю представників сторін:

від позивача: Величко Д.В. - представник;

від відповідача: Мельнікова І.Т. - представник;

розглянувши апеляційну скаргу Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 25.12.2014 року

у справі № 910/20548/14 (Суддя Головіна К.І.)

за первісним позовом Приватного акціонерного товариства "Компанія Барвінок"

до Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери"

про стягнення 82 530, 00 грн., розірвання договору та зобов'язання вчинити певні дії

та зустрічним позовом Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери"

до Приватного акціонерного товариства "Компанія Барвінок"

про стягнення 193 600,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Компанія Барвінок" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" просить суд стягнути заборгованість у сумі 173 523,00 грн., яка складається з заборгованості по орендній платі та компенсації за оплату електроенергії в сумі 82 530,00 грн. за березень-червень 2014 р. і неустойки за прострочення повернення об'єкта оренди у сумі 90 993,00 грн., та повернути орендоване приміщення, загальною площею 150 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23-а у стані, обумовленому у договорі оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 р.

До початку розгляду справи по суті спору представник позивача змінив предмет позовних вимог та просив:

- стягнути заборгованість з орендної плати та вартість спожитої електроенергії за березень-червень 2014 р. у сумі 82 530,00 грн.;

- розірвати договір оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 р.;

- повернути орендоване приміщення, загальною площею 150 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23-а, у стані, обумовленому у договорі оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 р.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 р. в частині несвоєчасного здійснення орендної плати за орендоване приміщення та компенсації вартості послуг за електроенергію.

15.10.2014 р. до початку розгляду справи по суті від Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" надійшла зустрічна позовна заява про стягнення 193 600,00 грн., яка відповідно до ст. 60 ГПК України була прийнята миісцевим судом до розгляду.

Зустрічний позов мотивований тим, що під час використання позивачем за зустрічним позовом (Адвокатським об'єднанням "Адвокатська група "Солодко і партнери") об'єкту оренди, у даному приміщенні сталась крадіжка, в результаті якої було пошкоджено майно позивача, а, отже, у зв'язку з невиконанням відповідачем за зустрічним позовом зобов'язань із забезпечення належної охорони об'єкта оренди, позивачу за зустрічним позовом завдано збитків на суму 165 300,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року по справі № 910/20548/14 позов Приватного акціонерного товариства "Компанія Барвінок" до Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" задоволено, стягнуто з Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" на користь Приватним акціонерним товариством "Компанія Барвінок" заборгованість у сумі 82 530 грн. 00 коп.

Рішенням суду розірвано договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 р., укладений між Приватним акціонерним товариством "Компанія Барвінок" та Адвокатським об'єднанням "Адвокатська група "Солодко і партнери", зобов'язано Адвокатське об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" повернути Приватному акціонерному товариству "Компанія Барвінок" за актом приймання-передачі об'єкт оренди, а саме: нежитлове приміщення загальною площею 150 кв.м., яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23-а, у стані, обумовленому у договорі оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 р.

У задоволенні зустрічного позову Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" до Приватного акціонерного товариства "Компанія Барвінок" про стягнення 193 600,00 грн. відмовлено.

На підставі рішення суду з Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного товариством "Компанія Барвінок" витрати по сплаті судового збору в сумі 4 263 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вищевказаним рішенням, Адвокатське об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" звернулося до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення по справі № 910/20548/14 та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що первісний позивач, подавши заяву про зміну предмету позову від 20.11.2014р. фактично відмовився від заявленої у первісному позові вимоги про стягнення з первісного відповідача неустойки в розмірі 90 993,00 грн. за прострочення повернення об'єкта оренди за липень-серпень 2014 року, замінивши зазначену вимогу вимогою про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 року, щодо нежитлового приміщення загальною площею 150 кв. м., яке розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23-а. Підставою вимоги про розірвання договору оренди первісний позивач зазначає невнесення первісним відповідачем орендної плати протягом трьох місяців підряд, що в силу частини 1 ст. 782 ЦК України є підставою для односторонньої відмови від договору оренди з боку наймодавця.

Крім того, за змістом заяви про зміну предмету позову первісний позивач фактично визнав, що договір оренди нежитлового приміщення від 01.01.2009 року не є таким, що припинений з 01 2014року з підстав односторонньої відмови від пролонгації в силу листа первісного позивача № 025/04-14 від 25.04.2014року про намір про припинення, а є діючим на теперішній час та просить суд його розірвати з посиланням на ст. 782 ЦК України.

Апелянт зазначає, що ПАТ "Компанія Барвінок" обґрунтовуючи позовні вимоги взагалі не вказувало на несплату АО "Адвокатська група "Солодко і партнери" орендних платежів, у тому числі, як на підставу для припинення договору оренди, а посилалось лише на припинення дії договору в силу односторонньої відмови від його пролонгації. Припинення договору в силу закінчення строку Договору та розірвання договору в судовому порядку в зв'язку із несплатою орендарем орендних платежів протягом трьох місяців підряд є зовсім різними по суті та правовому регулюванню підставами для припинення договору

Апелянт зазначає, що сформульовані в заяві про зміну предмету позову від 20.11.2014р. правові підстави та позовні вимоги є відмінними від правових підстав та позовних вимог, які заявлялись первісним позивачем в позовній заяві від 26 вересня 2014 року, відтак, вказаною заявою первісний позивач фактично одночасно змінив і предмет, і підстави позову. Частиною 4 ст. 22 ГГ1К України встановлено, що до початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Виходячи зі змісту ст. 22 ГПК України одночасна зміна і предмета і підстав позову не допускається.

Апелянт вважає, що місцевий суд неправомірно задовольнив заяву первісного позивача про зміну предмету позову, оскільки вона підлягала залишенню без задоволення як така, що подана з порушенням вимог чинного законодавства. На думку апелянта розгляд справи мав продовжуватись по суті первісно заявлених позовних вимог.

Крім того, апелянт зазначає, що виходячи із бухгалтерських документів не вбачається існування у відповідача за первісним позовом заборгованості по платежах за спожиту електроенергію за період з березня 2014 р. по червень 2014 р., а також позивач за первісним позовом ніколи не повідомляв відповідача за первісним позовом про відмову від договору оренди у зв'язку із несплатою останнім орендної плати за період з березня 2014 р. по червень 2014 р.

Апелянт зазначає, що звертав увагу суду першої інстанції на те, що несплата первісним відповідачем орендної плати сталась протягом березня-червня 2014 року, тобто під час дії попереднього періоду дії договору ( з 01 серпня 2013року по 30 червня 2014 року).

Відповідно до п. 2.1 договору оренди строк дії договору оренди складає 11 місяців з моменту підписання договору сторонами, відповідно до п.2.4 договору оренди від 01.01.2009 року, якщо жодна із сторін в строк 30 (тридцять календарних днів) до закінчення дії договору не заявить свого наміру про розірвання договору, то договір автоматично продовжується на наступні 11 місяців.

Враховуючи відсутність факту виявлення будь-якою з сторін договору наміру про його розірвання договір було продовжено на кілька періодів: з 01 грудня 2009 року до 31 жовтня 2010 року; з 01 листопада 2010 року по 30 вересня 2011року; з жовтня 2011року по 31 серпня 2012 року; з 01 вересня 2012 року по 31 липня 2013року; з 01 серпня 2013року по 30 червня 2014 року; з 01 липня 2014 року по 31 травня 2015року.

На думку апелянта суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права щодо розірвання договорів в односторонньому порядку, зокрема, не врахував, що несплата первісним Відповідачем орендної плати під час дії попереднього періоду дії договору ( з 01 серпня 2013року по 30 червня 2014 року), не може бути підставою для розірвання договору оренди під час нового періоду дії договору(з 01 липня 2014 року по 31 травня 2015року).

Апелянт вважає, що місцевим судом було порушено норми процесуального і неправильного застосування норм матеріального права в частині рішення суду яким відмовлено у задоволенні зустрічного позову.

Суд залишив поза увагою ту обставину, що договір про надання охоронних послуг з ТОВ "Бізнес-Безпека і Б." у момент, коли у приміщенні, яке орендувало АО "Адвокатська група "Солодко і партнери", сталась крадіжка (в ніч з 06 на 07 березня 2014року), вже не діяв. Під час винесення рішення про відмову у задоволенні зустрічного позову, суд виходив з того, що в діях відповідача за зустрічним позовом відсутній склад правопорушення, оскільки відсутні його об'єктивна та суб'єктивна сторона, а саме - вина, протиправна поведінка та причинно-наслідковий зв'язок між діями замовника та шкодою заподіяною АО "Адвокатська група "Солодко і партнери". Проте, згідно умов договору оренди від 01.01.2009року (п. 4.2.3) обов'язок забезпечити належну охорону об'єкту покладено саме на орендодавця, отже саме він зобов'язаний нести відповідальність за якість надання охоронних послуг.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 30.01.2015 року апеляційну скаргу у справі №910/20548/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду на 18.02.2015 року у складі колегії суддів: головуючий - Ткаченко Б.О. судді: Шевченко Е.О., Синиця О.Ф.

Довідкою про повторний автоматичний розподіл справ між суддями, у зв'язку з перебуванням головуючого судді - Ткаченка Б.О. на лікарняному, справу №910/20548/14 передано на розгляд колегії суддів: головуючий - Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Рудченко С.Г.

Ухвалою від 18.02.2015 року вищезазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 18.02.2015 року розгляд справи було відкладено на 03.03.2015 року.

Згідно з розпорядженням Секретаря судової палати Київського апеляційного господарського суду від 03.03.2015 року, у зв'язку з перебуванням у відпустці судді Агрикової О.В., склад суду змінено на - головуючий суддя: Чорногуз М.Г., судді: Рудченко С.Г., Мальченко А.О.

Ухвалою від 03.03.2015 року вищезазначена колегія суддів прийняла справу до свого провадження.

Ухвалою від 03.03.2015 року розгляд справи відкладено на 20.03.2015 відповідно до ст. 77 ГПК України.

Довідкою про повторний автоматичний розподіл справ між суддями, у зв'язку з перебуванням головуючого судді - Чорногуза М.Г. у відпустці, справу № 910/20548/14 передано на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" у справі № 910/20548/14 передано для розгляду колегії суддів у складі головуючого судді: Тищенко А.І., суддів: Михальської Ю.Б., Отрюха Б.В.

Ухвалою від 24.03.2015 року справу № 910/2548/14 прийнято до провадження.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

28.08.2007 р. між Закритим акціонерним товариством "Барвінок", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Компанія Барвінок" (орендодавець за умовами договору) та Адвокатським об'єднанням "Адвокатська група "Солодко і партнери" (орендар за умовами договору) був укладений договір оренди нежилого приміщення (далі договір-1), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасову оренду й користування нежиле приміщення загальною площею 150 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23-а.

Відповідно до п. 3.1 договору-1 передача орендареві майна в користування провадиться за актом прийому-передачі.

01.09.2009 р. між Закритим акціонерним товариством "Барвінок", правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "Компанія Барвінок" (орендодавець) та Адвокатським об'єднанням "Адвокатська група "Солодко і партнери" (орендар) був укладений договір оренди нежилого приміщення (далі - договір-2), відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасову оренду й користування нежиле приміщення загальною площею 150 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23-а.

Відповідно до п. 3.1 договору-2 розмір місячної орендної плати за 1 кв. м. сторони встановили в розмірі, еквівалентному 10 доларів США, в тому числі ПДВ 20%, відповідно до курсу м НБУ на день розрахунку.

Відповідно до п. 3.2 договору-2 орендар сплачує за спожиту електроенергію.

Відповідно до п. 3.3 договору-2 орендар приймає дольову участь в експлуатаційних затратах, пов'язаних з охороною та утриманням території (ремонт, комунікацій, каналізаційних систем, люків і їх кришок, асфальтного покриття, прибирання території, вивіз сміття).

Орендна плата перераховується орендарем у безготівковому порядку на поточний банківський рахунок орендодавця наперед, не пізніше 10 числа поточного місяця (п. 3.4 договору-2).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.4 договору строк дії даного договору оренди складає 11 місяців з моменту підписання договору сторонами. Якщо жодна із сторін в строк 30 календарних днів до закінчення дії договору не заявить про намір його розірвати, договір автоматично продовжується на наступні 11 місяців.

У подальшому сторони продовжили строк дії даного договору.

Позивач на виконання умов договору оренди-1,2 надав відповідачу в оренду нежиле приміщення загальною площею 150 кв. м., розташоване за адресою: м. Київ, Кудрявська, 23-а, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі від 29.02.2008 р.

Разом з тим, відповідач зі свого боку, зобов'язання за договором виконав неналежним чином, орендну плату та відшкодування витрат на електроенергію за період з березня 2014 р. по червень 2014 р. у сумі 82 530,00 грн. не сплатив.

Згідно з ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ст. 530 ЦК України).

Як встановлено судом, відповідач не виконав свого зобов'язання та у визначений сторонами строк не сплатив передбачені договором оренди нежитлового приміщення-2 платежів, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість з орендної плати та плати за спожиту електроенергію за період з березня 2014 р. по червень 2014 р.у сумі 82 530,00 грн., що підтверджується рахунками-фактури № СФ 000 009 від 12.03.2014 р., № СФ-000 008 від 03.04.2014 р., № СФ-000 011 від 07.05.2014 р., № СФ-000 012 від 06.06.2014 р., актами №№ ОУ-0000012 від 31.03.2014 р., ОУ-0000013 від 30.04.2014 р., ОУ-0000016 від 31.05.2014 р., ОУ-0000020 від 30.06.2014 р. та поясненнями представника позивача.

На підставі вищевикладеного, колегія приходить до висновку про те, що позивач правомірно заявив вимоги про стягнення заборгованості за орендну плату на вказану суму, а отже позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в цій частині.

Щодо позовних вимог за первісним позовом про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 р., колегія зазначає наступне.

Як вже зазначалось договір оренди сторони продовжили на декілька наступних періодів.

Відповідно до п. 7.1 договору оренди даний договір припиняє свою дію, зокрема, у разі дострокового розірвання договору за згодою сторін або в судовому порядку.

У матеріалах справи міститься лист ПрАТ "Компанія Барвінок" № 25/04-14 від 25.04.2014 р., в якому він нагадував відповідачу про закінчення дії договору оренди з 01.07.2014 р.

Однак, доказів направлення такого листа відповідачу суду не надано та, як вбачається з відзиву АО "Адвокатська група "Солодко і партнери", останнє такого листа не отримувало.

Таким чином, договір оренди продовжив свою дію на наступні 11 місяців.

Позивач за первісним позовом вказує на істотне порушення договору в частині несплати відповідачем більше 3 місяців орендної плати і з зазначених підстав просить визнати договір розірваним.

Відповідно до ч. 2 ст. 202 ГК України господарське зобов'язання припиняється у разі його розірвання або визнання недійсним за рішенням суду.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом; у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до п. 5.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 29.05.2013 № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" законом (частина третя статті 291 ГК України, частина друга статті 651, стаття 783 ЦК України) передбачено можливість розірвання договору найму (оренди) за рішенням суду на вимогу однієї з сторін, а статтею 782 ЦК України - право наймодавця на односторонню відмову від такого договору у разі невнесення наймачем плати за користування річчю протягом трьох місяців підряд.

Відповідне право наймодавця на відмову від договору найму не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою щодо розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) платежів, якщо має місце істотне порушення умов договору.

З урахуванням положень статей 653, 795 ЦК України та умов договору, якщо останніми передбачено, що після закінчення або дострокового розірвання договору оренди нарахування орендної плати за фактичне користування майном припиняється з моменту підписання акта приймання-передачі приміщень орендодавцеві, нарахування орендної плати за відповідний період є правомірним.

Позовні вимоги, пов'язані з прийняттям майна з оренди (за наслідками припинення відповідного договору оренди), узгоджуються з приписом пункту 5 частини другої статті 16 ЦК України, яким передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як примусове виконання обов'язку в натурі.

Отже, орендар на підтвердження виконання зобов'язання за договором оренди (найму) вправі в судовому порядку вимагати прийняття від нього орендодавцем майна, яке було предметом договору, та документального оформлення такого прийняття згідно з частиною першою статті 545, частиною другою статті 795 ЦК України.

Відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена частиною першою статті 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця (орендодавця) до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем (орендарем) належних платежів.

У вирішенні відповідних спорів господарським судам слід встановлювати, протягом яких конкретно місяців і якого року орендар не вносив орендну плату, в якому розмірі, в тому числі протягом яких місяців, орендар взагалі не вносив орендну плату або вносив частково. При цьому погашення орендарем заборгованості до або після подання позову орендодавцем не має правового значення для вирішення такого спору, оскільки законодавець пов'язує виникнення права орендодавця відмовитися від договору оренди саме з фактом не внесення орендної плати протягом трьох місяців підряд.

Істотне порушення орендарем (наймачем) такої умови договору оренди державного (комунального) майна, як внесення орендної плати є достатньою правовою підставою для дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку та повернення орендованого майна орендодавцю (наймодавцю).

Норми статті 188 ГК України та статті 11 Господарського процесуального кодексу України не позбавляють сторону договору права на безпосереднє звернення до суду з вимогою про розірвання договору оренди без дотримання порядку досудового врегулювання спору.

Оскільки відповідач порушив істотні умови договору оренди, вимога позивача про розірвання договору оренди нежитлового приміщення від 01.09.2009 р. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Вимога позивача про повернення орендованого майна, підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму, наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Колегія не приймає до уваги доводи апелянта про те, що у заяві про зміну позовних вимог позивач одночасно заявив і про зміну предмету, і про зміну підстав позову, оскільки ПрАТ "Компанія Барвінок" змінило лише предмет позову (позовні вимоги), а обґрунтування позову залишилось тим же - істотне порушення умов договору оренди, з яким він пов'язує розірвання договору.

В обґрунтування зустрічного позову АО "Адвокатська група "Солодко і партнери" позивач посилається на ст. 224-225 ГК України та просить стягнути з орендодавця ПрАТ "Компанія Барвінок" збитки, які він поніс внаслідок крадіжки матеріальних цінностей з об'єкту оренди на суму 193 600,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода)

Відповідно до ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України), тобто, настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої ст. 224 ГК України, пов'язане з наявністю складу правопорушення, що включає в себе: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки, причинний зв'язок між ними, вину. Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків.

Відповідно до п. 4.2.3 договору оренди нежитлового приміщення орендодавець зобов'язаний забезпечити, зокрема, належну охорону.

Судом встановлено, що на виконання вказаного пункту договору оренди, 27.05.2014 р. між ПрАТ "Компанія Барвінок" (замовник) та ТОВ "Бізнес-Безпека і Б." (виконавець) був укладений договір про надання охоронних послуг, відповідно до якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов'язання по наданню послуг з охорони об'єкта за адресою: м. Київ, вул. Кудрявська, 23-А.

Відповідно до п.п. 2.4, 2.5 договору охорони виконавець зобов'язаний під час охорони забезпечити пропускний режим, охорону об'єкта, схоронність матеріальних цінностей, переданих встановленим порядком під охорону. Виконавець звільняється від відповідальності у випадках порушення замовником договірних зобов'язань, форс-мажорних обставин, а також у випадку зняття охорони ініціативи замовника.

Відповідно до ст. 618 ЦК України боржник відповідає за порушення зобов'язання іншими особами, на яких було покладено його виконання (стаття 528 цього Кодексу), якщо договором або законом не встановлено відповідальність безпосереднього виконав.

Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про охоронну діяльність" у договорах про надання послуг з охорони майна та фізичних осіб відповідно до положень Цивільного кодексу України визначаються умови відшкодування суб'єктом охоронної діяльності шкоди, заподіяної через неналежне виконання ним своїх зобов'язань.

На підставі викладеного колегія приходить до висновку про те, що у діях відповідача за зустрічним позовом - ПрАТ "Компанія Барвінок" відсутній склад правопорушення, оскільки відсутні його об'єктивна та суб'єктивна сторона, а саме - вина, протиправна поведінка та причинно-наслідковий зв'язок між діями замовника та шкодою заподіяною АО "Адвокатська група "Солодко і партнери", а отже у суду відсутні підстави для застосування такої міри господарської відповідальності, як стягнення збитків за порушення господарського зобов'язання.

Господарському суду слід відрізняти обов'язок боржника відшкодувати збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України), від позадоговірної шкоди, тобто від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України) (абзац другий п. 1 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 01.01.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів про відшкодування збитків» (з наступними змінами).

Як вбачається із змісту зустрічного позову шкоду АО «АГ «Солодко і партнери» було завдано протиправними діями третіх осіб, тобто вказане охоплюється простим випадком (казусом), а тому пред'явлення вимоги до ПрАТ «Компанія Барвінок» є безпідставним, оскільки ПрАТ «Компанія Барвінок» є неналежним відповідачем. Вказана правова позиція також підтримана в абзаці другом п. 2 роз'яснення Вищого арбітражного суду України від 01.01.1994 № 02-5/215 «Про деякі питання практики вирішення спорів про відшкодування збитків» (з наступними змінами), де зазначається на те, що зазначене розмежування підстав відповідальності потрібне також тому, що збитки, заподіяні невиконанням договірних зобов'язань, повинен відшкодувати контрагент за договором, а позадоговірну шкоду відшкодовує особа, яка її завдала.

Враховуючи вищевикладене, колегія погоджується з висновком місцевого суду, що вимоги зустрічної позовної заяви є безпідставними, необґрунтованими, оскільки не відповідають дійсним обставинам справи та не підтверджені належними доказами.

Доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору ( ст. 32 ГПК України).

Відповідно до ст. 43 ГПК України Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об»єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Статтями 33, 34 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, оскільки апелянтом не надано суду письмових доказів, які б спростовували вимоги позивача, а доводи викладені в апеляційній скарзі не можуть бути підставами для скасування рішення місцевого суду.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду м. Києва обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв'язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адвокатського об'єднання "Адвокатська група "Солодко і партнери" на рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі № 910/20548/14 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 25.12.2014 року у справі № 910/20548/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/20548/14 повернути Господарському суду м. Києва.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

Б.В. Отрюх