РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/12467/13

За позовом Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати"

(Общество с ограниченной ответственностью "Формовочные автоматы")

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор"

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - будівельний дім "Олді" про припинення порушення прав власника патенту на промисловий зразок

Судді Гумега О.В. (головуючий)

Головіна К.І.

Ващенко Т.М.

Представники:

від позивача: не з'явилися

від відповідача-1: не з'явилися

від відповідача-2: не з'явилися

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Общєство с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (Общество с ограниченной ответственностью "Формовочные автоматы") (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - будівельний дім "Олді" (відповідач-2) про припинення порушення прав власника патенту на промисловий зразок, а саме: припинення порушення прав власника патенту шляхом заборони відповідачу-1 виготовлення виробів із застосуванням запатентованих промислових зразків (за патентами України № 23549, № 23792, № 23550), пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням запатентованих промислових зразків або зберігання таких виробів в зазначених цілях; припинення порушення прав власника патенту шляхом заборони відповідачу-2 пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням запатентованих промислових зразків (за патентами України № 23549, № 23792, № 23550) або зберігання таких виробів в зазначених цілях.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.07.2013 р. було порушено провадження у справі № 910/12467/13 та призначено її розгляд на 15.07.2013 р. о 10:50 год.

12.07.2013 р. через відділ діловодства суду від представника відповідача-1 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю відповідачем-1 забезпечити явку представника в судове засідання та надати суду витребувані документи.

В судове засідання, призначене на 15.07.2013 р., представник позивача з'явився.

Представники відповідача-1 та відповідача-2 в судове засідання, призначене на 15.07.2013 р., не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, вимоги ухвали суду від 03.07.2013 р. не виконали, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 15.07.2013 р., представник позивача подав клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача-1; копій матеріалів заявок № s201200355 від 30.05.2012 р., № s201200364 від 02.04.2012 р. та № s201200365 від 02.04.2012 р. Клопотання судом задоволене і передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 15.07.2013 р., надав усні пояснення по суті заявлених позовних вимог. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В судовому засіданні 15.07.2013 р. розглядалося клопотання відповідача-1 про відкладення розгляду справи, подане ним через відділ діловодства суду 12.07.2013 р. Клопотання судом відхилене як безпідставне.

В судовому засіданні 15.07.2013 р. представник позивача подав клопотання про продовження строку вирішення спору. Клопотання судом задоволене і передане до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 15.07.2013 р. суд дійшов до висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи та забезпечення сторонам можливості надати суду питання, які, на їх думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.07.2013 р. продовжено строк вирішення спору, відкладено розгляд справи на 05.09.2013 р. о 14:40 год., зобов'язано сторони надати суду перелік питань, які, на їх думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

31.07.2013 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи, а саме: копії витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача-2; листа від 12.07.2013 р. про відсутність аналогічного спору та виписок з Державного реєстру патентів України на промислові зразки станом на 12.07.2013 р. щодо патентів № 23549 від 10.08.2012 р., № 23792 від 10.10.2012 р., № 23550 від 10.08.2012 р.

В судове засідання, призначене на 05.09.2013 р., представники позивача та відповідача-1 з'явилися.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 05.09.2013 р., не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 15.07.2013 р. не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні, призначеному на 05.09.2013 р., подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. В якості додатків до відзиву відповідач-1 надав суду копію ліцензійного договору на використання Деклараційного патенту на промисловий зразок від 25.01.2013 р.; копії патентів на промислові зразки № 24230 та № 24234 від 25.01.2013 р.; копію накладної № 4100/03 від 03.04.2012 р. та виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача-1. Відзив разом з доданими до нього документами переданий до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представник позивача в судовому засіданні 05.09.2013 р. надав усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні 05.09.2013 р. усно заперечував проти заявлених позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 4-6 Господарського процесуального кодексу України справи у місцевих господарських судах розглядаються суддею одноособово. Будь-яку справу, що відноситься до підсудності цього суду, залежно від категорії і складності справи, може бути розглянуто колегіально у складі трьох суддів.

Враховуючи складність справи та положення ч. 1 ст. 4-6 ГПК України, суд прийшов до висновку про необхідність розгляду справи № 910/12467/13 колегіально у складі трьох суддів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2013 р. було призначено здійснювати розгляд справи № 910/12467/13 колегіально у складі трьох суддів.

Розпорядженням Заступника Голови Господарського суду міста Києва від 05.09.2013 р. для здійснення колегіального розгляду справи № 910/12467/13 визначено наступних суддів: Гумега О.В. (головуючий), Головіна К.І., Ващенко Т.М.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.09.2013 р. справу № 910/12467/13 прийнято до провадження колегії суддів у складі: Гумега О.В. (головуючий), Головіна К.І., Ващенко Т.М. та призначено розгляд справи на 23.09.2013 р. о 12:20 год.

11.09.2013 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. Клопотання судом задоволене.

В судове засідання, призначене на 23.09.2013 р., представники позивача та відповідача-1 з'явилися.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 23.09.2013 р., не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 15.07.2013 р. та 05.09.2013 р. не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 23.09.2013 р., представник позивача подав пояснення у справі, відповідно до яких звернув увагу суду на положення ч. 5 ст. 35 ГПК України щодо фактів, які відповідно до закону вважаються встановленими, не потребують доведення при розгляді справи. Спираючись на положення ст. 35 ГПК України, позивач вважає, що, враховуючи наявність в матеріалах справи відзиву та накладної № 4100/03 від 03.04.2012 р. стосовно використання промислового зразка (плінтуса стельового артикул 20030), він звільняється від доказування факту такого використання. Пояснення позивача долучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні 23.09.2013 р. представник позивача надав усні пояснення по справі, відповідно до яких позовні вимоги підтримав повністю.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні, призначеному на 23.09.2013 р., надав усні пояснення, відповідно до яких просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 23.09.2013 р., подав клопотання про зупинення провадження у справі до винесення Солом'янським районним судом м. Києва рішення у справі за позовом Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (Общество с ограниченной ответственностью "Формовочные автоматы") до Дутчака Романа Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор" та Державної служби інтелектуальної власності України.

Розглянувши в судовому засіданні 23.09.2013 р. клопотання позивача про зупинення провадження у справі № 910/12467/13, суд відхилив його як безпідставне, оскільки позивачем не надано доказів порушення Солом'янським районним судом м. Києва провадження у справі за позовом Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (Общество с ограниченной ответственностью "Формовочные автоматы") до Дутчака Романа Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор" та Державної служби інтелектуальної власності України. Клопотання позивача про зупинення провадження у справі долучені судом до матеріалів справи та передані до відділу діловодства суду для реєстрації.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.09.2013 р. відкладено розгляд справи на 21.10.2013 р. о 10:50 год., зобов'язано сторони надати суду перелік питань, які, на їх думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

В судове засідання, призначене на 21.10.2013 р., представники позивача та відповідача-1 з'явилися, проте вимоги ухвал суду від 15.07.2013 р. та від 23.09.2013 р. щодо надання переліку питань, які, на думку сторін, необхідно поставити на вирішення судового експерта, не виконали.

Представник відповідача-2 в судове засідання, призначене на 21.10.2013 р., не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, вимоги ухвали суду від 15.07.2013 р., від 05.09.2013 р. та від 23.09.2013 р. не виконав, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник позивача в судовому засіданні, призначеному на 21.10.2013 р., подав клопотання про зупинення провадження у справі № 910/12467/13 до вирішення пов'язаної з нею справи Солом'янського районного суду м. Києва № 760/20569/13-ц за позовом Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (Общество с ограниченной ответственностью "Формовочные автоматы") до Дутчак Романа Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор", третя особа: Державна служба інтелектуальної власності України, про визнання недійсними патентів України. До наведеного клопотання у якості додатку представник позивача додав копію ухвали Солом'янського районного суду міста Києва від 14.10.2013 р. про відкриття провадження у справі № 760/20569/13-ц.

В обґрунтування поданого клопотання про зупинення провадження у справі № 910/12467/13, представник позивача зазначив, що відповідач-1 вважає правомірним використання ним спірних промислових зразків на підставі укладеного ним з Дутчак Романом Ігоревичем ліцензійного договору на використання Деклараційного патенту на промисловий зразок від 25.01.2013 р. та відповідно до патентів України на промислові зразки № 24230, № 24234 від 25.01.2013 р. Оскільки наведені патенти порушують права позивача на використання власних патентів на промислові зразки № 23549 від 10.08.2012 р. та № 23550 від 10.08.2012 р., то позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва з відповідною позовною заявою про визнання недійсними патентів України на промислові зразки № 24230, № 24234 від 25.01.2013 р.

14.10.2013 р. Солом'янським районним судом м. Києва відкрито провадження у справі № 760/20569/13-ц за позовом Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (Общество с ограниченной ответственностью "Формовочные автоматы") до Дутчак Романа Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор", третя особа: Державна служба інтелектуальної власності України, про визнання недійсними патентів України.

Представник позивача вважає, що справа Господарського суду міста Києва № 910/12467/13 не може бути розглянута до вирішення пов'язаної з нею справи Солом'янського районного суду м. Києва № 760/20569/13-ц.

В судовому засіданні 21.10.2013 р. судом розглянуте клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі № 910/12467/13. Клопотання судом задоволене.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.10.2013 р. провадження у справі Господарського суду міста Києва № 910/12467/13 зупинено до вирішення справи Солом'янського районного суду міста Києва № 760/20569/13-ц та набрання законної сили рішенням суду у зазначеній справі.

23.04.2014 р. через відділ діловодства суду від представника позивача надійшла заява про поновлення провадження у справі № 910/12467/13, з огляду на усунення обставин, що стали підставою для зупинення провадження в даній справі. Зокрема, суд повідомлено, що 14.03.2014 р. Солом'янським районним судом м. Києва винесено рішення у справі № 760/20569/13-ц, яке набрало законної сили 14.04.2014 р., на виконання зазначеного рішення 22.04.2014 р. видано виконавчий лист.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Разом з тим, дослідивши документи, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність призначення у справі судової експертизи та про необхідність забезпечити сторонам можливість надати суду питання, які, на їх думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

Відповідно до ст. 41 ГПК України, для роз'яснення питань, що виникають при вирішенні господарського спору і потребують спеціальних знань, господарський суд призначає судову експертизу. Учасники судового процесу мають право пропонувати господарському суду питання, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.14 року поновлено провадження у справі, розгляд справи № 910/12467/13 призначено на 26.05.2014 р. об 09:50 год., зобов'язано сторони надати перелік питань, які мають бути роз'яснені судовим експертом.

В судове засідання, призначене на 26.05.2014 року, з'явився представник позивача.

Представники відповідачів в судове засідання 26.05.2014 р. не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні, призначеному на 26.05.2014 року, позивач підтримав позовні вимоги повністю.

В судовому засіданні, призначеному на 26.05.2014 року, позивач звернувся до суду з клопотанням про залучення доказів до матеріалів справи, а саме: виробу "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20044 (далі - Об'єкт дослідження № 1); виробу "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20030 (далі - Об'єкт дослідження № 2); виробу "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20043 (далі - Об'єкт дослідження № 3). Клопотання позивача судом задоволено та передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

В судовому засіданні, призначеному на 26.05.2014 року, позивач звернувся до суду з клопотанням, в якому запропонував суду перелік питань, які, на його думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта, та експертну установу, якій можливо доручити проведення судової експертизи. Клопотання позивача судом передано до відділу діловодства суду для реєстрації.

Представники відповідачів наданим їм правом не скористалися та не надали суду перелік питань, які, на їх думку, необхідно поставити на вирішення судового експерта.

Остаточне коло питань, які повинні бути роз'яснені судовим експертом, визначається судом відповідно до ст. 41 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 ГПК України, проведення судової експертизи доручається державним спеціалізованим установам чи безпосередньо особам, які відповідають вимогам, встановленим Законом України "Про судову експертизу".

Згідно з інформаційним листом ВГСУ від 21.08.2008 р. № 01-8/498 "Про атестованих судових експертів з питань, пов'язаних з охороною прав на об'єкти інтелектуальної власності, та науково-дослідні установи судових експертиз Міністерства юстиції України" додано Витяг з Реєстру атестованих судових експертів, який містить відомості щодо тих осіб, які внесені до Реєстру атестованих судових експертів та можуть проводити експертні дослідження у сфері інтелектуальної власності.

Для проведення судової експертизи у даній справі експерт має бути атестований за спеціальністю 13.4. "Дослідження, пов'язані з промисловими зразками". Таким чином, суд вважав за доцільне призначити судову експертизу безпосередньо атестованому за експертною спеціальністю 13.4. судовому експерту, якого внесено до Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого здійснює Міністерство юстиції України.

Ухвалою Господарського суд міста Києва від 26.05.2014 р. призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої доручено судовому експерту Дорошенку О.Ф., та зупинено провадження у справі № 910/12467/13 до закінчення проведення судової експертизи.

30.04.2015 р. через відділ діловодства суду від судового експерта Дорошенка О.Ф. надійшов супровідний лист з Висновком № 975 від 26.04.2015 р. судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності у господарській справі № 910/12467/13

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ГПК України господарський суд поновлює провадження у справі після усунення обставин, що зумовили його зупинення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року поновлено провадження у справі № 910/12467/13 та призначено розгляд справи на 02.06.2015 о 10:00 год.

В судове засідання, призначене на 02.06.2015 року, представники сторін не з'явилися про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Як зазначено в абз. 1, 2, 3 п.п. 3.9.1 п. 3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (надалі - Постанова Пленуму ВГСУ № 18 від 26.12.2011 р.), особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. У разі присутності сторони або іншого учасника судового процесу в судовому засіданні протокол судового засідання, в якому відображені відомості про явку сторін (пункт 4 частини другої статті 81-1 ГПК), є належним підтвердженням повідомлення такої сторони про час і місце наступного судового засідання. Там же зазначено, що в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Поштові відправлення з ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року були надіслані позивачу - за адресою представника позивача, вказаною у позовній заяві, а відповідачам - за адресами місцезнаходження останніх, що вказані у позовній заяві та відповідають відомостям з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців стосовно відповідача-1 та відповідача-2.

При цьому судом враховано, що матеріали справи містять докази отримання поштової кореспонденції відповідачем-2 за адресою, вказаною у позовній заяві.

Судом також враховано, що представник відповідача-1 був присутнім в судових засіданнях під час розгляду справи № 91012467/13, надавав суду відзив на позовну заяву та письмові пояснення по суті спору, зазначаючи в наведених документах адресу, яка відповідає адресі місцезнаходження відповідача-1, вказаній у позовній заяві, при цьому з матеріалів справи вбачається, що відповідач-1 жодним чином не повідомив суд про зміну адреси свого місцезнаходження.

Враховуючи наведене, вважається, що сторони належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи судом.

При цьому судом встановлено, що станом на час судового засідання, призначеного на 02.06.2015 р., позивач не подавав та не надсилав до суду клопотань (заяв) про зміну позовних вимог або про відмову від позову, а таке свідчить про те, що позивач підтримує позовні вимоги в редакції позовної заяви № б/н від 27.06.2015 р., поданої до суду 01.07.2013 р.

Відповідно до абз. 1 підпункту 3.9.2 підпункту 3.9 пункту 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що у випадку нез'явлення в засідання представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених статтею 69 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному судовому засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір в даному судовому засіданні судом встановлено не було.

Враховуючи наведене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи по суті в судовому засіданні 02.06.2015 р. без участі представників сторін, запобігаючи одночасно безпідставному затягуванню розгляду спору та з огляду на встановлений статтею 69 ГПК України строк вирішення спору.

Відповідно до положень статті 75 ГПК України справа розглядалась за наявними в ній матеріалами, оскільки відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи відповідачем-2 суду не було подано.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 02.06.2015 року було проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 4 ст. 85 ГПК України.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, оглянувши в судових засіданнях оригінали документів, копії яких знаходяться в матеріалах справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Общєство с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (141707, Російська Федерація, Московська область, м. Долгопродне, вул. Жуковського, буд. 6) є власником:

- промислового зразка за патентом України № 23549, заявка на реєстрацію якого № s2012 00364 подана 02.04.2012 року, а публікація про видачу патенту була здійснена в офіційному бюлетені "Промислова власність" 10.08.2012 р. № 15;

- промислового зразка за патентом України № 23792, заявка на реєстрацію якого № s2012 00355 подана 30.03.2012 року, а публікація про видачу патенту була здійснена в офіційному бюлетені "Промислова власність" 10.10.2012 р. № 19;

- промислового зразка за патентом України № 23550, заявка на реєстрацію якого № s2012 00365 подана 02.04.2012 року, а публікація про видачу патенту була здійснена в офіційному бюлетені "Промислова власність" 10.08.2012 р. № 15.

Зазначене підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 154 Господарського кодексу України, відносини, пов'язані з використанням у господарській діяльності та охороною прав інтелектуальної власності, регулюються Господарським кодексом України та іншими законами.

До відносин, пов'язаних з використанням у господарській діяльності прав інтелектуальної власності, застосовуються положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України та іншими законами (ч. 2 ст. 154 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом.

Право інтелектуальної власності є непорушним відповідно до ч. 3 ст. 418 Цивільного кодексу України. Ніхто не може бути позбавлений права інтелектуальної власності чи обмежений у здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Господарського кодексу України та ч. 1 ст. 420 Цивільного кодексу України, об'єктами прав інтелектуальної власності у сфері господарювання визнаються, зокрема промислові зразки.

Об'єктом промислового зразка, відповідно до ч. 2 ст. 461 Цивільного кодексу України, можуть бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, що визначають зовнішній вигляд промислового виробу.

Пунктом 2 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" також встановлено, що об'єктом промислового зразка може бути форма, малюнок чи розфарбування або їх поєднання, які визначають зовнішній вигляд промислового виробу і призначені для задоволення естетичних та ергономічних потреб.

Набуття права інтелектуальної власності на промисловий зразок засвідчується патентом (ч. 1 ст. 462 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 156 Господарського кодексу України та п. 5 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" (тут і надалі - в чинній редакції) також встановлено, що право інтелектуальної власності на промисловий зразок засвідчується патентом.

Обсяг правової охорони визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка (ч. 2 ст. 462 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 6 ст. 5 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру (Державний реєстр патентів України на промислові зразки відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки") і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису.

Суб'єктами права інтелектуальної власності, відповідно до ч. 1 ст. 421 Цивільного кодексу України, є: творець (творці) об'єкта права інтелектуальної власності та інші особи, яким належать особисті немайнові та (або) майнові права інтелектуальної власності відповідно до Цивільного кодексу України, іншого закону чи договору.

Суб'єктами права інтелектуальної власності, зокрема на промисловий зразок, є автор промислового зразка та інші особи, які набули прав на промисловий зразок за договором чи законом (ч. 1 ст. 463 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 ст. 424 Цивільного кодексу України, майновими правами інтелектуальної власності є:

1) право на використання об'єкта права інтелектуальної власності;

2) виключне право дозволяти використання об'єкта права інтелектуальної власності;

3) виключне право перешкоджати неправомірному використанню об'єкта права інтелектуальної власності, в тому числі забороняти таке використання;

4) інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Як передбачено ч. 1 ст. 464 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", майновими правами інтелектуальної власності, зокрема, на промисловий зразок є право на його використання, виключне право дозволяти використання промислового зразка (видавати ліцензії), виключне право перешкоджати неправомірному використанню промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання, інші майнові права інтелектуальної власності, встановлені законом.

Способи використання об'єкта права інтелектуальної власності визнаються Цивільним кодексом України та іншим законом (ч. 1 ст. 426 Цивільного кодексу України).

Використанням, зокрема, промислового зразка у сфері господарювання є, в тому числі виготовлення, пропонування для продажу, запровадження в господарський (комерційний) обіг, застосування, ввезення чи зберігання з зазначеною метою продукту, що охороняється відповідно до закону (ч. 3 ст. 156 Господарського кодексу України).

Пунктом 2 ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" встановлено, що використанням промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням запатентованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях. Виріб визнається виготовленим із застосуванням запатентованого промислового зразка, якщо при цьому використані всі суттєві ознаки промислового зразка.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених Господарським процесуальним кодексом України заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 21 Господарського процесуального кодексу України, позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.

Позивач звернувся до господарського суду з позовом про припинення порушення прав власника патентів на належні йому промислові зразки за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 з боку відповідачів.

Матеріали справи містять докази, які підтверджують наявність у позивача порушених прав, за захистом яких останній звернувся з позовом до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З огляду на положення зазначеної норми та принцип диспозитивності у господарському судочинстві, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З матеріалів справи вбачається, щоозивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор" (відповідач-1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - будівельний дім "Олді" (відповідач-2) про припинення порушення прав власника патенту на промисловий зразок, а саме: припинення порушення прав власника патенту шляхом заборони відповідачу-1 виготовлення виробів із застосуванням запатентованих промислових зразків (за патентами України № 23549, № 23792, № 23550), пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням запатентованих промислових зразків або зберігання таких виробів в зазначених цілях; припинення порушення прав власника патенту шляхом заборони відповідачу-2 пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням запатентованих промислових зразків (за патентами України № 23549, № 23792, № 23550) або зберігання таких виробів в зазначених цілях.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в торговельній мережі, належній відповідачу-2 реалізовувався товар ("Плінтус стельовий декоративний", артикул 20044, артикул 20030, артикул 20043), виробником якого є відповідач-1, що підтверджується зазначенням назви виробника на упаковці та відповідним маркуванням одиниць спірного товру. Позивач вважає, що виготовлення та реалізація товару ("Плінтус стельовий декоративний", артикул 20044, артикул 20030, артикул 20043) порушує права позивача, як власника промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 відповідно.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що для вирішення справи по суті необхідно встановити, чи містять вироби ("Плінтус стельовий декоративний", артикул 20044, артикул 20030, артикул 20043) сукупність суттєвих ознак промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550.

З метою об'єктивного вирішення спору у справі № 910/12467/13, оскільки вказані питання належать до предмету доказування по справі, а для встановлення суттєвих ознак промислових зразків необхідні спеціальні знання, судом відповідно до ст. 41 Господарського процесуального кодексу України призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності, проведення якої було доручено судовому експерту Дорошенку Олександру Федоровичу.

При цьому судом були враховані роз'яснення, надані у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. № 5 "Про деякі питання практики призначення судових експертиз у справах зі спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності", зокрема, стосовно експертизи у справах зі спорів, пов'язаних із захистом права інтелектуальної власності.

Зокрема, у п. 5 вищенаведеної постанови Пленуму ВГСУ зазначено, що опис промислового зразка є документом, що складається заявником та не публікується. Правилами розгляду заявки на промисловий зразок не передбачено при проведенні експертизи заявки обов'язкового приведення переліку суттєвих ознак, зазначених заявником у такому описі, у відповідність із зображенням виробу, яке міститься в матеріалах заявки. Отже, сам лише опис промислового зразка не може вважатися джерелом визначення суттєвих ознак такого зразка та обсягу правової охорони промислового зразка, на який видано патент. Таким чином, на час подання позову, пов'язаного із захистом права власності на промисловий зразок, не існує правовстановлювального документа, що містив би в словесній формі перелік суттєвих ознак промислового зразка, на який видано патент. Відтак вирішення питань, пов'язаних з визначенням сукупності суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні виробу, внесеному до Реєстру, потребує спеціальних знань, а отже, призначення судової експертизи.

На вирішення судового експерта були поставлені наступні питання:

- Чи містить виріб "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20044 (Об'єкт дослідження № 1) сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23549?

- Чи містить виріб "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20030 (Об'єкт дослідження № 2) сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23792?

- Чи містить виріб "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20043 (Об'єкт дослідження № 3) сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23550?

Здійснивши експертне дослідження, судовий експерт дійшов таких висновків:

1. Виріб «Плінтус стельовий декоративний» артикул 20044 містить сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23549.

2. Виріб «Плінтус стельовий декоративний» артикул 20030 містить сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23792.

3. Виріб «Плінтус стельовий декоративний» артикул 20043 містить сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23550.

Відповідні висновки викладені у Висновку № 975 судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності у господарській справі № 910/12467/13, складеному 26 квітня 2015 року (надалі - Висновок).

При наданні відповідей на поставлені запитання, судовим експертом було визначено сукупність суттєвих ознак промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550.

При цьому судовим експертом було враховано, що суть промислового зразка характеризується сукупністю відображених на зображеннях його суттєвих ознак, які визначають зовнішній вигляд виробу. Сукупність суттєвих ознак, які формують зовнішній вигляд виробу, необхідно визначати з фотографій (креслень загального вигляду, ергономічних схем), а не з опису промислового зразка.

При визначенні суттєвих ознак судовим експертом враховано, що суттєва ознака промислового зразка визначається її участю у створенні зовнішнього вигляду виробу, в наданні виробу властивостей, які дозволяють візуально відрізняти його від низки аналогічних рішень. Під зовнішнім виглядом розуміють систему ознак об'єкту, які формують його образ, що може бути зорово сприйнятий. Зовнішній вигляд виробу складають, зокрема, форма, контури, лінії, поєднання кольорів, текстура або фактура матеріалу, декор, зокрема, орнамент. Під суттєвою ознакою розуміється ознака, що об'єктивно властива художньо-конструкторському рішенню виробу, характеризує композиційні особливості цього виробу і впливає на процес його формоутворення.

З Висновку вбачається, що для відповіді на поставлені перед експертом питання судовий експерт дослідив, чи застосовано сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 при виготовленні виробів «Плінтус стельовий декоративний» артикул 20044, артикул 20030, артикул 20043, відповідно.

У Висновку також зазначено, що проведення судової експертизи доручено експерту Дорошенку Олександру Федоровичу - заступнику директора Науково-дослідного інституту інтелектуальної власності Національної академії правових наук України з експертної роботи, який має вищу технічну освіту, вищу освіту в сфері інтелектуальної власності, науковий ступінь кандидата юридичних наук, кваліфікацію судового експерта з питань інтелектуальної власності, у тому числі за спеціальністю 13.4: "Дослідження, пов'язані з охороною прав на промислові зразки" (свідоцтво Міністерства юстиції України № 933), стаж роботи у сфері інтелектуальної власності з 1997 року, стаж судово-експертної роботи - з 2001 року, про кримінальну відповідальність відповідно до ст.ст. 384, 385 Кримінального кодексу України експерта попереджено

Враховуючи наведене, суд вважає, що Висновок № 975 від 26.04.2015 р. судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності у господарській справі № 910/12467/13, складений кваліфікованим судовим експертом відповідно до вимог Закону України "Про судову експертизу", а тому приймається судом в якості належного та допустимого доказу.

Отже, зібрані у справі докази свідчать про те, що виріб "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20044 містить сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23549; виріб "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20030 містить сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23792; виріб "Плінтус стельовий декоративний", артикул 20043 містить сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України № 23550.

В свою чергу, підставним є висновок, що зазначені вироби вироблені з порушенням прав позивача на промислові зразки за патентами України № 23549, № 23792, № 23550.

При цьому суд критично оцінює заперечення відповідача-1, надані останнім у відзиві на позовну заяву (а.с. 154-155 т. 1), з приводу того, що ним на законних підставах здійснюється постачання плінтусів стельових (артикули 20043 та 20044) відповідно до патентів на промисловий зразок № 24230 та № 24234, дозвіл на використання промислових зразків за якими надано відповідачу-1 (ТОВ "Прем'єр Декор") на підставі Ліцензійного договору на використання Деклараційного патенту на промисловий зразок, який був укладений між Дубчак Р.І. (ліцензіар) та ТОВ "Прем'єр Декор".

Наразі, матеріали даної справи містять копію рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14.03.2014 р. у справі № 760/20569/13-ц за позовом Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (Общество с ограниченной ответственностью "Формовочные автоматы") до Дутчак Романа Ігоровича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор", третя особа: Державна служба інтелектуальної власності України, про визнання недійсними патентів України на промислові зразки № 24234 від 25.01.2013 р. та № 24230 від 25.01.2013 р. (а.с. 218-220 т. 1).

Вищенаведеним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили 14.04.2014 р., позов задоволено, визнано недійсними патенти України на промислові зразки № 24234 від 25.01.2013 р. та № 24230 від 25.01.2013 р., зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки стосовно визнання недійсними патентів України на промислові зразки № 24234 від 25.01.2013 р. та № 24230 від 25.01.2013 р. Як вбачається зі змісту рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14.03.2014 р. у справі № 760/20569/13-ц, патенти України на промислові зразки № 24234 від 25.01.2013 р. та № 24230 від 25.01.2013 р. визнано недійсними з посиланням на відсутність новизни.

Відповідно до ст. 461 ЦК України та ст. 6 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону є новим. Промисловий зразок є новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки.

Судом також враховано, що відповідно до ст. 18 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", патент на промисловий зразок видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" патент або його частина, визнані недійсними, вважаються такими, що не набрали чинності, від дати публікації відомостей про видачу патенту.

Згідно з ч. 3 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, постачання відповідачем-1 на законних підставах плінтусів стельових (артикули 20043 та 20044) відповідно до патентів на промисловий зразок № 24230 та № 24234 не підтверджується матеріалами справи.

Суд також критично оцінює доводи відповідача-1, надані останнім у відзиві на позовну заяву (а.с. 154-155 т. 1), з приводу того, що ним здійснено перший продаж плінтусу стельового (артикул 20030) ТОВ "ТДБ ОДДІ" ще 03.04.2015 р. (накладна № 4100/03 від 03.04.2012 р.), тоді як у позивача наявний патент № 23792 від 10.10.2012 р. (заявка на реєстрацію якого подана 30.03.2012 року) на аналогічний плінтус, а тому, на думку відповідача-1, він має право попереднього користування в силу статті 22 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки".

Крім того, в письмових поясненнях (а.с. 201 т.1) відповідач-1 додатково зазначив, що ним здійснювалась купівля плінтусу стельового (артикул 20030) у Приватного підприємства "Лідер VTM", що підтверджується накладною № 4100/03 від 03.04.2012 р., тоді як останнє здійснювало продаж плінтусу стельового (артикул 20030) ще 30.01.2012 р., т.т. до моменту подання позивачем заявки до Державної служби інтелектуальної власності, що підтверджується накладною № 4034/03 від 30.01.2012 р.

Відповідно до ч. 1 вищенаведеної статті Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", будь-яка особа, яка до дати подання до Установи заявки або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету в інтересах своєї діяльності добросовісно використала в Україні заявлений промисловий зразок чи здійснила значну і серйозну підготовку для такого використання, зберігає право на безоплатне продовження цього використання або на використання промислового зразка, як це передбачалося зазначеною підготовкою (право попереднього користування).

Здійснивши аналіз змісту накладних № 4034/03 від 30.01.2012 р. та № 4100/03 від 03.04.2012 р. (а.с. 156, 202 т. 1), на які посилається відповідач-1, суд дійшов висновку, що останні не є належними доказами на підтвердження наявності саме у відповідача-1 права попереднього користування відповідним спірним промисловим зразком при виробництві та постачанні плінтусу стельового (артикул 20030). Зокрема, постачальником в наведених накладних визначено Приватне підприємство "Лідер VTM", а не відповідача-1, тоді як відповідача-1 зазначено покупцем товару (в т.ч. "PD Декор. ст. плінтус М 20030), до того ж тільки за накладною № 4100/03 від 03.04.2012 р. № 4100/03 від 03.04.2012 р. (покупцем за накладною № 4034/03 від 30.01.2012 р. вказано Ткаченко Т.Н.). Разом з тим, сам факт наявності накладних № 4034/03 від 30.01.2012 р. та № 4100/03 від 03.04.2012 р., за відсутності інших належних доказів, не свідчить про те, що певною юридичною особою добросовісно використано в Україні спірний промисловий зразок.

За таких обставин, вищенаведені твердження відповідача-1 суд відхилив як безпідставні та необґрунтовані.

Щодо позиції відповідача-2 стосовно заявлених позовних вимог, то останній жодним чином не заперечив позовні вимоги, оскільки відзив на позов та докази, які підтверджують викладені в ньому обставини, суду не подав та не надіслав, а також не з'явився в судові засідання на виклик суду.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд дійшов до висновку про те, що позивач належними засобами доказування довів, наявність у нього прав на промислові зразки за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 та порушення його прав відповідачем-1 та відповідачем-2.

Відповідно до ч. 1 ст. 464 Цивільного кодексу України та ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки", майновими правами інтелектуальної власності, зокрема, на промисловий зразок є, зокрема, виключне право перешкоджати неправомірному використанню промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання.

Таким чином, позивач, як власник промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 має виключне право перешкоджати неправомірному використанню промислового зразка, в тому числі забороняти таке використання.

Відповідно до п. 2 ст. 20 Закону України "Про охорону прав на промислові зразки" використанням промислового зразка визнається виготовлення виробу із застосуванням запатентованого промислового зразка, застосування такого виробу, пропонування для продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення його в цивільний оборот або зберігання такого виробу в зазначених цілях.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог чи заперечень.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 34 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, на підставі зібраних у справі доказів, результатів судової експертизи (Висновок № 975 від 26.04.2015 р. судової експертизи об'єктів інтелектуальної власності у господарській справі № 910/12467/13), пояснень сторін суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про припинення порушення його прав як власника патентів на промислові зразки № 23549, № 23792, № 23550, а саме: припинення порушення прав власника патенту шляхом заборони відповідачу-1 виготовлення виробів із застосуванням промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550, пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 або зберігання таких виробів в зазначених цілях; припинення порушення прав власника патенту шляхом заборони відповідачу-2 пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 або зберігання таких виробів в зазначених цілях є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, суми, які підлягають сплаті за проведення судової експертизи, послуги перекладача, адвоката та інші витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, при задоволенні позову на відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2014 р. у справі № 910/12467/13 було зобов'язано позивача провести попередню оплату експертизи, відповідно до виставленого рахунку, докази чого надати у судове засідання, що буде призначене після проведення експертизи. Аналогічні вимоги також були викладені в ухвалі Господарського суду міста Києва від 25.05.2015 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач не надав суду доказів здійснення попередньої оплати за проведення судової експертизи, які б містили відомості про розмір такої оплати. За таких обставин, витрати на здійснення попередньої оплати за проведення судової експертизи покладаються на позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 ГПК України судовий збір при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, здійснені позивачем в загальному розмірі 2294,00 грн., покладаються на відповідача-1 в сумі 1147,00 грн. та на відповідача-2 в сумі 1147,00 грн.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 35, 41, 43, 44, 49, 75, 82-85, 116 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Припинити порушення прав Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (141707, Російська Федерація, Московська область, м. Долгопродне, вул. Жуковського, буд. 6; основний державний реєстраційний номер 394), як власника патентів України на промислові зразки № 23549, № 23792, № 23550, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор" (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, Шевченківський район, вул. Нагірна, будинок 1; ідентифікаційний код 34519097) виготовлення виробів із застосуванням промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550, пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 або зберігання таких виробів в зазначених цілях.

3. Припинити порушення прав Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (141707, Російська Федерація, Московська область, м. Долгопродне, вул. Жуковського, буд. 6; основний державний реєстраційний номер 394), як власника патентів України на промислові зразки № 23549, № 23792, № 23550, шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю "Торговельно - будівельний дім "Олді" (03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Боженко, буд. 83; ідентифікаційний код 24738845) пропонування до продажу, в тому числі через Інтернет, продаж, імпорт (ввезення) та інше введення в цивільний оборот виробів із застосуванням промислових зразків за патентами України № 23549, № 23792, № 23550 або зберігання таких виробів в зазначених цілях.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Прем'єр Декор" (58000, Чернівецька обл., м. Чернівці, Шевченківський район, вул. Нагірна, будинок 1; ідентифікаційний код 34519097) на користь Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (141707, Російська Федерація, Московська область, м. Долгопродне, вул. Жуковського, буд. 6; основний державний реєстраційний номер 394) 1147,00 грн. (одну тисячу сто сорок сім гривень 00 коп.) судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговельно - будівельний дім "Олді" (03150, м. Київ, Голосіївський район, вул. Боженко, буд. 83; ідентифікаційний код 24738845) на користь Общєства с огранічєнной отвєтствєнностью "Формовочниє автомати" (141707, Російська Федерація, Московська область, м. Долгопродне, вул. Жуковського, буд. 6; основний державний реєстраційний номер 394) 1147,00 грн. (одну тисячу сто сорок сім гривень 00 коп.) судового збору.

6. Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги (ч. 1 ст. 93 ГПК України), якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 04.06.2015 р.

Судді Гумега О.В. (головуючий)

Головіна К.І.

Ващенко Т.М.