ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

05.06.2015 Справа № 907/658/13

За позовом фізичної особи-підприємеця ОСОБА_1, м. Вишгород

до відповідача фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2, с. Поляна Свалявський район

про: стягнення суми 133913,11 грн., в т.ч. 115750,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 14048,21 грн. - заборгованості за спожиті електроенергію та газ, 4114,9 грн. - 3 % річні,

Суддя Русняк В.С.

За участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_3, довіреність від 03.06.2013р.

від відповідача - ОСОБА_4, довіреність від 06.09.13р.

Суть спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_1, м. Вишгород заявила позов до фізичної особи-підприємеця ОСОБА_2, с. Поляна Свалявський район про стягнення суми 133913,11 грн., в т.ч. 115750,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 14048,21 грн. - заборгованості за спожиті електроенергію та газ, 4114,9 грн. - 3 % річні за договором оренди нерухомого майна

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 11.09.2013 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

30.09.2013 позивачем подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Закарпатської області від 11.09.2013. Постановою Львівського апеляційного господарського суду 02.07.2014 апеляційну скаргу задоволено, а рішення господарського суду Закарпатської області від 11.09.2013. у справі №907/658/13 скасовано.

25.07.2014 відповідачем подано касаційну скаргу на Постанову Львівського апеляційного господарського суду 02.07.2014. Постановою Вищого господарського суду України від 20.08.2014 р. касаційну скаргу задоволено частково, Постанову Львівського апеляційного господарського суду від 02.07.2014 та рішення господарського суду Закарпатської області від 11.09.2013. скасовано, а справу направлено до господарського суду Закарпатської області на новий розгляд.

Так, судом касаційної інстанції визнано, що приймаючи рішення та постанову суди попередніх інстанцій надали неповну та невірну юридичну оцінку обставинам справи, порушили і неправильно застосували норми матеріального та процесуального права.

Уповноважений представник позивача, присутній в судовому засіданні, наполягає на задоволенні позовних вимог та стягненні з відповідача сум заборгованості та 4114,90 грн. - 3 % річних від простроченої суми орендної плати, посилаючись на їх обґрунтування долученими до матеріалів справи документами. Разом з тим, просить суд стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати - сплату за проведення судової експертизи у розмірі 2460,00 грн. На підтвердження викладеного подав заявою від 05.06.2015 копію рахунку № 1313 від 05.12.2014 виставленого Львівським НДІСЕ та оригінал квитанції №Н4-3547 від 18.12.14 про оплату позивачем рахунку № 1313 за проведення судової експертизи у справі №907/658/13.

Присутній в судовому засіданні уповноважений представник відповідача проти позовних вимог заперечив.

У судовому засіданні 05.06.2015 оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно ст. 85 ГПК України.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши у ході судового розгляду пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

Між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (позивач, орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (відповідач, орендар) було укладено договір № 1 оренди нерухомого майна (далі - договір).

За умовами договору, позивач передала, а відповідач прийняла у строкове платне користування належний позивачу на праві власності готель по АДРЕСА_2, відповідач зобов'язалась сплачувати не пізніше 5 числа поточного місяця оренди орендну плату.

Згідно п.3.5. договору сторони визначили, що розмір орендної плати у періоди з 01 червня по 31 жовтня включно кожного року оренди та з 01 січня по 31 січня включно кожного року оренди становить 35750грн. на місяць, розмір орендної плати у періоди з 01 лютого по 31 травня включно кожного року оренди становить 20000грн. на місяць.

У заявленому позові ФОП ОСОБА_1 зазначала, що в порушення умов пунктів 3.1.-3.5. Договору, відповідач не сплатила орендної плати за період з 01.02.2012р. по 30.06.2012р. включно, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати за період з 01.02.2012р. по 30.06.2012р. включно - 115750грн. та 3% річних від простроченої суми за період прострочення по 20.06.2013р. включно - 4114,9грн. Позивач також зазначила, що відповідач, в порушення пунктів 3.9., 3.11. Договору, не сплатила витрати за спожиті протягом періоду оренди: за електроенергію за період з 30.04.2012р. по 31.05.2012р. у розмірі 3542,22грн.; за період з 31.05.2012 р. по 30.06.2012 р. у розмірі 3510,86грн., всього у розмірі 7053,08грн.; за газ у розмірі 6995,13грн. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань, передбачених у пунктах 3.9., 3.11. договору, позивачем були понесені витрати з оплати за спожиту відповідачем електроенергію та за спожитий газ, чим позивачу спричинені збитки у розмірі 14048,21грн., які остання також просила стягнути з відповідача.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначала, що 20.10.2011 року між сторонами укладена додаткова угода до договору, якою сторони внесли зміни до п.3.5. договору та визначили, що з грудня 2011р. розмір орендної плати становить 1грн. на місяць. Вимоги позивача про відшкодування збитків, пов'язаних з оплатою спожитої позивачем електроенергії та газу, відповідач не визнала, зазначивши, що 01.06.2012 року повернула орендовані приміщенні позивачу.

В обґрунтування доводів ФОП ОСОБА_1 посилається на те, що сторони не вносили змін до п.3.5. договору та не змінювали розміру орендної плати до 1 грн. на місяць.

Позивач не визнала змісту першого аркушу додаткової угоди, поданої відповідачем, та наголошувала на тому, що укладеною сторонами додатковою угодою № 1 до договору оренди нерухомого майна від 27.04.2011 року, були внесені зміни лише до пунктів 1.1., 1.2. Розділу 1 Договору оренди «ПРЕДМЕТ ДОГОВОРУ». Інші умови договору оренди залишені незмінними і Сторони підтвердили по ним свої зобов'язання, зокрема, змін до п.3.5. Договору оренди щодо розміру орендної плати - не вносилось, п.3.5. у новій редакції не викладався, цей пункт, як і всі інші (за виключенням змінюваних пунктів 1.1.,1.2.) залишався діяти у первісній редакції, відповідно до якої розмір орендної плати у періоди з 01 червня по 31 жовтня включно кожного року оренди та з 01 січня по 31 січня включно кожного року оренди становить 35750 грн. на місяць. Розмір орендної плати у періоди з 01 лютого по 31 травня включно кожного року оренди становить 20000грн. на місяць.

ФОП ОСОБА_1, стверджуючи, що зміни до пункту 3.5. договору не вносились і розмір орендної плати не змінювався, зазначила, що, на виконання п.3.5. договору оренди відповідач за грудень 2011 року сплатила орендну плату у розмірі 20000 грн. (15.12.2011 року - 15000грн., 20.12.2011 року - 5000грн.). На підтвердження чого позивачем надана Виписка по особовому рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк «Київська Русь», на який відповідно до п.3.7. Договору оренди Орендар має здійснювати безготівкову сплату орендної плати. Тобто, вже після набрання чинності додатковою угодою, відповідач сплачувала орендну плату у розмірі визначеному п.3.5. договору, що є доказом незмінності п.3.5. договору укладенням додаткової угоди.

Позивач також зазначила, що вона як така, що здійснює підприємницьку діяльність та обліковується у Вишгородській об'єднаній державній податковій інспекції ГУ Міндоходів у Київській області, 11.01.2012 року, надавала оригінал додаткової угоди №1 до зазначеної ОДПІ і копія додаткової угоди №1 була долучена до матеріалів справи інспекції.

В підтвердження того, що зміст першого аркушу додаткової угоди, наданої відповідачем, не відповідає дійсності, апелянт подала завірену ДПІ у Вишгородському районі копію додаткової угоди № 1 до договору № 1 оренди нерухомого майна від 27 квітня 2011р., яка була подана нею до ДПІ у 11.01.2012 року, тобто ще до виникнення даного спору. Відсутність оригіналу вказаної додаткової угоди позивач пояснює втратою значної кількості оригіналів документів, що підтверджується постановою СДІМ Вишгородського РВ про відмову в порушенні кримінальної справи від 23.03.2012р.

Зі змісту додаткової угоди №1 від 20.10.2011 року, копія якої була подана позивачем до ОДПІ 11.01.2012 року, також вбачається, що зміни до п.3.5. Договору оренди, яким передбачені розміри орендної плати, не вносились. Сторони змінили лише пункти 1.1., 1.2 Договору оренди, решту умов Договору оренди залишили без змін.

З метою всебічного та об'єктивного вирішення спору ухвалою господарського суду Закарпатської області 08.10.2014 року у справі була призначена судова експертиза, проведення якої доручалось Львівському науково-дослідному інституту судових експертиз. Перед експертом поставлено питання: чи у Додатковій угоді № 1 від 20 жовтня 2011 року до Договору № 1 оренди нерухомого майна від 27 квітня 2011р., оригінал якої знаходиться в матеріалах справи - а.с.110-111, пункт 3.5. «Розмір орендної плати у період з 01 грудня 2011 року по 01 червня 2012 року становить 1 (одна) грн. 00 коп. на місяць.» надруковано одночасно з іншою частиною тексту Додаткової угоди № 1 (в тому числі другої (останньої) сторінки Додаткової угоди № 1) із використанням того ж засобу друку (прінтера, тощо), чи ні? Проведення попередньої оплати виставленого експертною установою рахунку для проведення експертизи було покладено на позивача у справі. Цією ж ухвалою господарського суду Закарпатської області від 08.10.2014р. провадження у справі № 907/658/13 зупинено, матеріали справи скеровано до Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз з метою проведення судової експертизи на предмет дослідження оригінальності Додаткової угоди № 1 від 20 жовтня 2011 року до Договору № 1 оренди нерухомого майна від 27 квітня 2011р.

23 жовтня 2014року до господарського суду Закарпатської області супровідним листом № 5570 надійшло клопотання від експерта Калюжної Дарії Віталіївни, згідно якого, в порядку ст. 31 Господарського процесуального кодексу України та п. 2.2 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998р. ( у чинній редакції), для проведення судово-технічної експертизи матеріалів документів господарської справи № 907/658/13 просила надати письмовий дозвіл для здійснення вирізок матеріалів штрихів друкованих текстів Додаткої угоди № 1 від 20.10.2011р. до договору №1 оренди нерухомого майна від 27.04.2011р.

Дане клопотання експерта мотивоване тим, що для досліджень йому необхідно провести вирізання близько сотні друкованих знаків кожного з порівнюваних об'єктів. В процесі здійснення таких вирізок можливе значне пошкодження чи повне знищення друкованого тексту п. 3.5 Додаткової угоди №1.

У зв'язку з вищенаведеним провадження у справі № 907/658/13 ухвалою суду від 30.10.2014р. було поновлено та призначено розгляд на 17.11.2014р.

В судовому засіданні 17.11.2014р. сторони участь своїх уповноважених представників не забезпечили. Однак, до початку розгляду справи, від позивача надійшла заява від 12.11.2014р. згідно якої просив суд задовольнити клопотання експерта Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Калюжної Д.В. про надання дозволу для здійснення вирізок матеріалів штрихів друкованих текстів Додаткової угоди № 1 від 20.10.14р. до Договору №1 оренди нерухомого майна від 27.04.2011р. та розглянути дане клопотання експерта без участі свого уповноваженого представника.

З метою повного, всебічного, об'єктивного розгляду справи, судом було відкладено розгляд справи на 25.11.2014р.

В судове засідання 25.11.2014р. позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача проти надання дозволу для здійснення вирізок матеріалів штрихів друкованих текстів Додаткової угоди № 1 від 20.10.14р. до Договору №1 оренди нерухомого майна від 27.04.2011р. не заперечив.

Відтак, у зв'язку зі згодою позивача та відсутністю заперечення представника відповідача на надання експерту дозволу для здійснення вирізок матеріалів штрихів друкованих текстів Додаткової угоди № 1 від 20.10.14р. до Договору №1 оренди нерухомого майна від 27.04.2011р., з метою всебічного та об'єктивного вирішення спору суд ухвалою від 25.11.2014року зупинив провадження у справі та надав експерту Калюжній Дарії Віталіївні дозвіл для здійснення вирізок матеріалів штрихів друкованих текстів Додаткової угоди № 1 від 20.10.14р. до Договору №1 оренди нерухомого майна від 27.04.2011р.

02 квітня 2015року від Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов супровідним листом № 3862/4024 від 12.03.2015року висновок експертизи № 3862/4042 разом з матеріалами справи № 907/658/13.

Згідно даного висновку експертизи в Додатковій угоді №1 від 20 жовтня 2011 року до Договору №1 оренди нерухомого майна від 27 жовтня 2011р. основний друкований текст 1-ї сторінки та друкований текст: "Пункт 3.5 Розмір орендної плати у період з 01 грудня 2011року по 01 червня 2012 року становить 1 (одна) грн.00 коп. на місяць" надруковані одночасно; друкований текст 1-ї та 2-ї сторінок Додаткової угоди №1 від 20 жовтня 2011року до Договору №1 оренди нерухомого майна від 27 жовтня 2011року виконані неодночасно.

Згідно частини 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Оскільки додаткова угода є невід'ємною частиною договору, то вимоги ч.1 ст. 628 ЦК України про погодження умов (пунктів), поширюються і щодо додаткової угоди.

В силу ст.33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.35 ГПК України, обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання.

Зміст договору оренди № 1 оренди нерухомого майна від 27.04.2011 року, на який посилалась позивач як на підставу своїх вимог, визнаний та не оспорювався сторонами.

Відповідач як на підставу своїх заперечень посилалась на додаткову угоду № про зміну п.3.5. договору.

Враховуючи, що текст (зміст) додаткової угоди від 20.10.2011 року, наданої відповідачем, а саме зміст першого аркушу, не містить доказів його узгодження сторонами та не визнається позивачем, то в силу ст.33 ГПК України, саме відповідач повинна була довести ту обставину, що укладенням додаткової угоди між сторонами узгоджені умови про зміну п.3.5. договору та встановлення з грудня 2011 року нового розміру орендної плати - 1 грн. на місяць.

Суд не погоджується з доводами відповідача, що шляхом укладення додаткової угоди № 1 від 20.10.2011 року з грудня 2011 року розмір орендної плати був визначений у розмірі 1грн. на місяць. Відповідачем ця обставина не доведена, її фактичні дії стверджують про незмінність п.3.5. після 01.12.2011 року.

Згідно виписки по особовому рахунку № НОМЕР_3 у ПАТ «Банк «Київська Русь», на який відповідно до п.3.7. Договору оренди Орендар здійснювала безготівкову сплату орендної плати, 17.11.2011 року відповідач сплатила на користь позивача 20000грн., призначення платежу «за оренду приміщення за 11.11. зг.рах. СФ-000012 від 01.11.2011р.»; 15.12.2011р. відповідач сплатила на користь позивача 15000грн., а 20.12.2011р. - 5000грн., призначення платежу «за оренду приміщення зг договору».

Отже, фактичні дії ФОП ОСОБА_2, яка за грудень 2011 року сплатила орендну плату у розмірі 20000грн., підтверджують доводи позивача що додатковою угодою від 20.10.2011 року п.3.5. договору не змінювався та спростовують доводи відповідача про встановлення з грудня 2011 року орендної плати у розмірі 1грн. на місяць.

Відповідно до п.2.5. Договору №1 оренди нерухомого майна від 27.04.2011 року, повернення Об'єкта та майна Орендодавцю здійснюється шляхом підписання Сторонами Акту прийому-передачі № 2. Частиною 2 ст. 795 ЦК України, передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформлюється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Ухвалами суду від 12.05.2015року, від 22.05.2015року відповідача було зобов'язано надати акт здачі-прийому орендованого приміщення позивачу, однак даної вимоги відповідачем виконано не було.

З огляду на те, що відповідачем не надано доказів виконання умов п.3.5. договору оренди за період з 01.02.2011р. по 30.06.2012р., суд вважає, що позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати за період 01.02.2012 року по 30.06.2012 року включно - 115750грн. та 3% річних від простроченої суми за період прострочення по 20.06.2013 року включно - 4114,9грн., підлягають задоволенню.

Суд дійшов висновку, що вимоги про стягнення з відповідача понесених позивачем збитків також підлягають задоволенню.

Згідно ст. 224 ГК України, учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до п.3.9. Договору, витрати за спожиту електроенергію сплачуються Орендарем до 18 числа поточного місяця згідно показників лічильника за встановленими тарифами.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті заборгованості за спожиту електроенергію, яка виникла під час користування відповідачем орендованим об'єктом: за період з 30.04.2012 року по 31.05.2012 року - у розмірі 3542,22грн.; за період з 31.05.2012 року по 30.06.2012 року - у розмірі 3510,86грн., всього - у розмірі 7053,08грн.

Відповідно до п.3.11. Договору, витрати за спожитий газ сплачуються Орендарем до 18 числа поточного місяця згідно показників лічильника за встановленими тарифами.

Позивачем понесені та документально підтверджені витрати у розмірі 6995,13грн. по сплаті заборгованості за спожитий газ. Така заборгованість виникла під час користування відповідачем орендованим об'єктом та на підставі Договору на постачання природного газу за регульованим тарифом № 688/С/К від 01.01.2012 року, укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Закарпатгаз» та ФОП ОСОБА_2

Так, 25.07.2012 року позивач оплатила борг, що виник у ФОП ОСОБА_2 за Договором № 688/с/к.

Отже, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання, передбаченого у пунктах 3.9., 3.11. Договору, позивач понесла витрати з оплати за спожиту відповідачем електроенергію та за спожитий газ, чим позивачу спричинені збитки у розмірі 14048,21грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.43 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

Відповідно до ст.32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у встановленому законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст.33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно із ст.34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст.43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі. Стягується сума 133913,11 грн., в т.ч. 115750,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 14048,21 грн. - заборгованості за спожиті електроенергію та газ, 4114,9 грн. - 3 % річні.

Згідно з ст.49 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача, в тому числі судові витрати, понесені позивачем за судову експертизу, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума 5160,00 грн.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 34, 43, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємцем ОСОБА_2 (АДРЕСА_3 ІН НОМЕР_1) на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ІН НОМЕР_2) суму в розмірі 133913,11 грн. (стотридцять три тисячі дев'ятсот тринадцять грн. 11 коп.) заборгованості, в т.ч. 115750,00 грн. - заборгованості з орендної плати, 14048,21 грн. - заборгованості за спожиті електроенергію та газ, 4114,9 грн. - 3 % річні, а також суму 5160,00грн. (п'ять тисяч сто шістдесят грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору. Видати наказ.

Дане рішення набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в порядку передбаченому цим же кодексом.

Повне рішення складено 08.06.2015р.

Суддя Русняк В.С.