РІШЕННЯ

05 червня 2015 року Справа № 913/90/15

Провадження № 17/913/90/15

За позовом Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області

до Приватного підприємства "Ромалекс", м. Рубіжне Луганської області

про стягнення 46213 грн. 02 коп.

Суддя Фонова О.С.

У засіданні брали участь:

від позивача: Тоцький О.І., представник за довіреністю № 260 від 23.02.2015;

від відповідача представник не прибув.

Суть спору: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача вартості безпідставно спожитої теплової енергії у сумі 46213 грн. 02 коп. (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог № 722 від 13.05.2015 та № 853 від 02.06.2015)

Відповідач витребувані судом документи не надав, явку повноважних та компетентних представників у судові засідання 18.05.2015 та 05.06.2015 не забезпечив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце їх проведення, про що свідчить відповідний штамп суду з відміткою про відправку документу на звороті примірника всіх ухвал суду, який містить вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників ухвали, дату відправки, підпис працівника суду, яким вона здійснена.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» передбачено, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо такі відомості, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, не були до нього внесені, вони не можуть бути використані в спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

До повноважень суду не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилались згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи, а також згідно відомостей, що містяться у довідці з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, станом на час розгляду справи.

Про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши обставини справи, витребувані судом та надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, заслухавши пояснення представника позивача, що прибув у судове засідання, суд

в с т а н о в и в:

В квітні 2012 року Приватне підприємство «Ромалекс» (відповідач у справі) звернулось до Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства «Рубіжнетеплокомуненерго» Рубіжанської міської ради (позивач у справі) з повідомленням про намір споживання теплової енергії від мереж позивача та надав відомості про приміщення для укладення договору (окрему будівлю за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. 30 років Перемоги, буд. 14-В, та вбудоване нежитлове приміщення № 1, розташоване за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. 30 років Перемоги, буд. 4).

Відповідно до договору оренди № 7 від 18.04.2012 приватне підприємство «Ромалекс» є користувачем вбудованого нежитлового приміщення № 1 площею 77,3 кв.м, розташованого за адресою: Луганська область, м. Рубіжне, вул. 30 років Перемоги, буд. 4.

Як зазначає позивач, 24.05.2012 відповідачу було надано два примірника договору про постачання теплової енергії № 75, підписані з боку КСТП «Рубіжнетеплокомуненерго» та скріплені печаткою. ПП «Ромалекс» від підписання договору ухилилось, підписаний зі свого боку примірник договору або протокол розбіжностей на адресу позивача не повернуло.

За період з 18.04.2012 по 31.03.2015, включно, відповідач самовільно, без укладання з позивачем договору спожило теплову енергію, загальна вартість якої становить 55179 грн. 12 коп.

З метою отримання коштів за спожиту теплову енергію позивачем на адресу відповідача направлялась вимога № 471 від 07.04.2015 про сплату її вартості, яка залишена відповідачем без відповіді та задоволення, тому позивач просить суд стягнути її у судовому порядку.

Відповідач явку свого повноважного представника у засідання суду не забезпечив, причини неявки суду не повідомив, про час і місце судового розгляду справи судом повідомлявся належним чином.

З огляду на вищевказане, відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Позивачем у судовому засіданні 05.06.2015 було надано заяву про зменшення позовних вимог № 853 від 02.06.2015, згідно якої позивач просить стягнути з відповідача вартість безпідставно отриманої теплової енергії у сумі 46213,02 грн.

Відповідно до ст. 22 Господарського процесуального кодексу України зменшення розміру позовних вимог є правом позивача. Тому, та з урахуванням дотримання всіх вимог, зменшення розміру позовних вимог за вказаною заявою позивача прийнято судом до розгляду.

Відповідач у жодне судове засідання не прибув, доводів позивача, вказаних у позовній заяві, не оспорив, визнав позов в частині основного боргу.

Встановивши фактичні обставини справи, оцінивши доводи позивача та надані ним докази на їх підтвердження, суд дійшов висновку про наступне.

Згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопоста-чальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальними послугами є, зокрема, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги » передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Позивач на підтвердження факту отримання саме тієї кількості теплової енергії, яка зазначена вимозі № 471 від 07.04.2015 (а.с.60), що виставлена відповідачу, надає розрахунок відпуску теплової енергії в приміщеннях, які орендуються відповідачем. Згідно розрахунку обсяг спожитої теплової енергії складає 26,78 Гкал.

Даний розрахунок вартості безпідставно набутої відповідачем теплової енергії зроблений позивачем відповідно до КТМ 204 України 244-94 «Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні».

Згідно КТМ 204 України 244-94, позивачем було розраховано максимальний тепловий потік у приміщенні, що орендовано відповідачем за адресою: м. Рубіжне, вул. 30 років Перемоги, буд. 4, який розраховано за формулою 2.4 п.2.1.5 КТМ 204:

(t в.н - t сер.о)

Q = Q мах х ---------- х Nо х 24 х 10-6 , де

(t в.н - t р.о)

де Q - кількість спожитої теплової енергії в розрахунковому періоді;

Q мах - Максимальний тепловий потік на опалення споруди у Ккал/год;

Qо мах = q х V х (1+k) х (t в.н - t р.оп.), де

q - питома опалювальна характеристика будівлі

V - об'єм будівлі, м3

k - коефіцієнт, що враховує тепловий потік на опалення будівлі

tв.н. - нормативна (розрахункова) температура внутрішнього повітря в приміщенні,

t сер.о - середня температура зовнішнього повітря за опалювальний період, оC

tр.оп - розрахункова температура зовнішнього повітря, яка використовувалась для проектування систем опалення в місцевості розташування будівлі, оС

Nо- тривалість розрахункового періоду;

24 - кількість годин роботи системи опалення за добу, година.

Таким чином, для того щоб встановити витрати тепла за вищевказаними формулами, слід застосовувати величини всіх показників, які підтверджуються певними доказами.

Так, на підтвердження середньодобової температури позивачем надано довідки з Луганського ЦГМ, де містяться дані щодо середньодобової температури повітря за період з 15 по 31 жовтня 2012 року, з 01 по 30 листопада 2012 року, з 01 по 31 грудня 2012 року, з 01 по 31 січня 2013 року, з 01 по 28 лютого 2013 року, з 01 по 31 березня 2013 року, з 01 по 04 квітня 2013 року, з 01 по 31 жовтня 2013 року, з 01 по 30 листопада 2013 року, з 01 по 31 грудня 2013 року, з 01 по 31 січня 2014 року, з 01 по 28 лютого 2014 року, з 01 по 31 березня 2014 року, з 01 по 11 квітня 2014 року, з 01 по 31 жовтня 2014 року, з 01 по 30 листопада 2014 року, з 01 по 31 грудня 2014 року, з 01 по 31 січня 2015 року, з 01 по 28 лютого 2015 року, з 01 по 31 березня 2015 року (а.с.44-58).

На підтвердження об'єму будівлі позивачем наданий технічний паспорт приміщення, в якому відображена його площа та висота (а.с.16),

Всі показники формули розрахунку підтверджуються матеріалами справи, розрахунок кількості спожитої теплової енергії перевірено судом та встановлено його правильність.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини 3 статті 1212 ЦК України положення глави 83 застосовуються, зокрема, до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (частина 2 статті 1213 ЦК України).

Виявивши факт споживання відповідачем електричної енергії без укладення договору на її постачання, позивач надіслав відповідачу вимогу за самовільно спожиту теплову енергію, який в обумовлений строк так і не було оплачено.

Вартість спожитої теплової енергії позивач вираховував виходячи з тарифів, що діяли на момент звернення до суду у відповідності до частини 3 статті 1213 ЦК України.

Оскільки судом встановлено, що сторони не перебувають між собою в договірних відносинах, позивач цілком обґрунтовано заявив позов про стягнення з відповідача суми спожитої без договору теплової енергії на підставі статей 1212 та 1213 ЦК України.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення вартості спожитої без договору теплової енергії в сумі 46213,02 грн., є обґрунтованими, такими, що підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню, з віднесенням судових витрат на відповідача згідно статті 49 ГПК України.

Судовий збір при зменшенні позовних вимог повертається позивачу в частині зменшення відповідно до статті 7 Закону України „Про судовий збір".

Питання про повернення судового збору буде вирішено в ухвалі суду від 10.06.2013.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 44, 49, 82, 84, 85 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного малого підприємства "Ромалекс", м. Рубіжне Луганської області, вул. 30 років Перемоги, буд. 14в, ідентифікаційний код 35283016, на користь Комунального спеціалізованого теплозабезпечуючого підприємства "Рубіжнетеплокомуненерго" Рубіжанської міської ради, м. Рубіжне Луганської області, вул. Іванова, буд. 157, ідентифікаційний код 33515421, вартість спожитої без договору теплової енергії в сумі 46213,02 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1529,63 грн., видати наказ.

У судовому засіданні оголошено вступну і резолютивну частини рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення 10-денного строку з дня його підписання.

Дата підписання рішення: 10.06.2015.

Суддя О.С. Фонова