Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Від "04" червня 2015 р. Справа № 906/323/15

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Янушевич С.М. - довіреність №859/1013 від 27.03.2014;

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача: Блажкевич О.М. - довіреність від 26.01.2015;

Таргонський І.М. - довіреність №50 від 14.01.2015;

прокурор: Кондратюк Д.А. - посвідчення №031523 від 23.01.2015;

за участю представника Департаменту екології та природних ресурсів Житомирської облдержадміністрації: Войцешук В.В. - довіреність за вих. №901/2-1/4 від 07.05.2015.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі

1) Державної екологічної інспекції у Житомирській області,

2) Житомирської міської ради

до Публічного акціонерного товариства "Житомирський маслозавод"

про стягнення 4929388,39 грн. заподіяної шкоди

10 березня 2015 року заступник прокурора Житомирської області в особі Державної екологічної інспекції у Житомирській області та Житомирської міської ради звернувся до господарського суду з позовом про стягнення заподіяної державі шкоди в сумі 4929388,39 грн.

В судовому засіданні прокурор та представник позивача - Державної екологічної інспекції у Житомирській області позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили позов задовольнити.

Представник позивача - Житомирської міської ради також позов підтримав, про що надіслав лист від 30.03.15 (а.с.89) та просив розглядати справу без участі представника Житомирської міської ради.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову, посилаючись на письмовий відзив та додаткові пояснення у справі (а.с.92, 194).

Заслухавши пояснення прокурора та представників сторін, дослідивши матеріали справи, господарський суд встановив, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор в обґрунтування позовних вимог посилається на ту обставину, що в порушення вимог ст. ст.44, 49 Водного кодексу України ПАТ "Житомирський маслозавод" здійснювало спеціальне водокористування (в частині водозабору з підземного горизонту) без відповідного дозволу в період з 07.09.2011 по 29.12.2012.

Крім цього підприємство в період з 07.09.2011 по 29.12.2012 проводило забір та використання води з підземного горизонту для виробничих потреб за відсутності дозволу на користування надрами використовуючи дві артезіанські свердловини продуктивність яких (водозабору) складає більше 300 м.куб. на добу, а саме 480 м.куб. та 528 м.куб. відповідно.

За результатом проведеної в період з 17.01.2014р по 29.01.2014р позапланової перевірки Державною екологічною інспекцією у Житомирській області складено акт, на підставі якого та відповідно до Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 року, проведено розрахунок розміру шкоди, заподіяної державі в результаті незаконного використання водних ресурсів акціонерним товариством в розмірі 4929388,39 грн. В добровільному порядку відповідачем вказана шкода не відшкодована.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позовна заява ґрунтується на порушеннях позивача, що зафіксовані в акті перевірки, а саме:

1) в період з 07.09.2011 року по 29.12.2011 року ПАТ «Житомирський маслозавод» здійснювало забір води з підземного горизонту за відсутності дозволу на спеціальне водокористування;

2) в період з 07.09.2011 року по 29.12.2012 року ПАТ «Житомирський маслозавод» здійснював забір води з підземного горизонту за відсутності спеціального дозволу на користування надрами.

Необхідність наявності у відповідача спеціального дозволу на користування надрами, прокурор обґрунтовує тим, що потужність свердловин відповідача перевищує 300 мЗ, а саме дорівнює 480 мЗ та 528 мЗ та тим, що відповідач використовував воду з свердловин для виробничих потреб.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.27) відповідач має на своїй території дві артезіанські свердловини, одна з яких використовується, а інша є резервною. Згідно паспорта артезіанської свердловини №671(а.с.69) її дебіт складає 20 мЗ на годину, що в перерахунку на добу дорівнює 480 мЗ, а згідно паспорта артезіанської свердловини №673 (а.с78) її дебіт складає 22 мЗ на годину, що в перерахунку на добу дорівнює 528 мЗ.

Відповідачем надано в матеріали справи копію дозволу на спеціальне використання (оригінал оглянутий судом) ПАТ "Житомирський маслозавод" від 01.09.2011р. (а.с.118).

Прокурор в засіданні суду усно заперечив проти наявності вказаного дозволу, посилаючись на відповідь на запит з Департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації від 06.05.15р (а.с. 193), в якому зазначено, що відомості щодо наявності дозволу на спеціальне водокористування №119-Ж від 01.09.2011 з терміном дії до 01.09.2014 виданий ПАТ "Житомирський маслозавод" в департаменті відсутні.

Для з'ясування вказаних обставин ухвалою суду від 15.05.2015 було зобов'язано Департамент екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації надати суду письмові пояснення стосовно обставин справи та журнал реєстрації дозволів на спеціальне водокористування за період з 01.09.2011 по 30.12.2011 включно. Також ухвалою суду від 22.05.15 було викликано в засідання суду для дачі пояснень представника департаменту екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації.

Як вбачається з матеріалів справи та наданими в засіданні суду представником Департаменту екології та природних ресурсів документів, департамент екології та природних ресурсів утворений розпорядженням голови від 23.05.2013 р№163, відповідно, дозвіл на спеціальне водокористування ПАТ "Житомирський маслозавод" від 01.09.2011 департаментом не видавався. Дозволи на спецводокористування до моменту заснування департаменту видавалися державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області, яке з 18.05.2013 припинило виконання своїх повноважень.

Оскільки Департамент екології та природних ресурсів Житомирської обласної державної адміністрації не є правонаступником Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області, підтвердити або спростувати відомості щодо наявності такого дозволу Департамент екології та природних ресурсів не може. Документи, які утворилися внаслідок діяльності Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області в кількості 79 справ за 2004, 2007-2012 роки знищено шляхом спалення, про що в засідання суду представником департаменту екології та природних ресурсів надано довідку від 20.05.2015.

В силу вимог ст. 49 Водного кодексу України (у редакції, чинній на момент видачі дозволу від 01.09.2011) спеціальне водокористування здійснюється на підставі дозволу.

Дозвіл на спеціальне водокористування видається: державними органами охорони навколишнього природного середовища - у разі використання води водних об'єктів загальнодержавного значення.

Відповідно до положень Водного кодексу України дозвіл на спеціальне водокористування - це документ, який засвідчує право певного суб'єкта господарювання на користування водними ресурсами (у тому числі і тих, що відносяться до корисних).

У дозволі на спеціальне водокористування встановлюються ліміт забору води, ліміт використання води та ліміт скидання забруднюючих речовин.

Відповідно до ст. 50 Водного кодексу України (у редакції, чинній на момент видачі дозволу від 01.09.2011) строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Процедура погодження та видачі юридичним і фізичним особам дозволів на спеціальне водокористування визначається Порядком погодження та видачі дозволів на спеціальне водокористування, затвердженим Постановою КМУ від 13.03.2002 № 321 (далі - Порядок № 321).

Пунктом 5 Порядку № 321 передбачені обов'язкові реквізити дозволу, один з яких є термін, на який видано дозвіл. Дозвіл скріплюється печаткою та підписом керівника органу, що його видав.

Як вбачається з дозволу на спеціальне водокористування ПАТ "Житомирський маслозавод" від 01.09.2011 (а.с.118) останній має необхідні реквізити, такі як термін з 01.09.2011р по 01.09.2014р, печатка та підпис керівника, що його видав.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень.

Відповідно до п. 5, ст. 54 Господарського процесуального кодексу України позивач зобов'язаний викласти в позовній заяві обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, надати докази, що підтверджують позов.

В даному випадку позивачем не спростовано факт отримання відповідачем дозволу на спеціальне водокористування від 01.09.2011.

Як вбачається з діючого законодавства, зокрема виходить з норм ст.112 ГПК України, фальшивість документів м а є б у т и в с т а н о в л е н а в и р о к о м с у д у, щ о н а б р а в з а к о н н о ї с и л и, та може бути підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами

Статтею 19 Кодексу України про надра визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу.

Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Такий виняток, зокрема, встановлений статтею 23 Кодексу України про надра, згідно якої землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, підземні води для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу, та використовувати надра для господарських і побутових потреб.

Отже, існує певні законодавчо визначених умови використання надр без надання спеціального дозволу, а саме:

1) наявність права власності або права користування на земельну ділянку, на якій здійснюється видобування підземних вод.

2) використання підземних вод для власних господарсько-побутових потреб, нецентралізованого та централізованого (крім виробництва фасованої питної води) господарсько-питного водопостачання, за умови не перевищення об'єму водозабору підземних вод 300 куб. метрів на добу.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 126) ПАТ «Житомирський маслозавод» є власником земельної ділянки, загальною площею 3,5242 га по вул. І.Гонти, 4, м. Житомира, на якій розміщена водозабірна свердловина, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №099172, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею за №00097.

Щодо твердження позивача, що вода відповідачем використовувалась не для власних господарсько-побутових, а для виробничих потреб, слід вказати наступне.

Як було зазначено вище статтею 23 Кодексу України про надра встановлений виняток, згідно якого землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів видобувати підземні води для власних господарсько-побутових потреб, за умови що продуктивність водозаборів підземних вод не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Зазначена норма кодексу містить поняття «господарсько-побутові потреби», визначення і тлумачення яких не містяться у законодавстві України.

У Державному стандарті (ГОСТ) 17.1.1.04-80, затвердженому постановою Державного комітету СРСР по стандартам від 31.03.1980 № 1452, на який посилається прокурор, термін господарсько-побутові потреби взагалі відсутній. Даний Державний стандарт лише розмежовує використання вод на відповідні види, залежно від мети водокористування: для господарсько-питних потреб населення, для лікувальних потреб, для потреб промисловості тощо.

Згідно з частиною 7 статті 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року, у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого відповідно до закону припускає неоднозначне тлумачення прав і обов'язків суб'єкта господарювання або органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб, рішення приймається на користь суб'єкта господарювання.

Обов'язковість отримання спеціального дозволу на користування надрами законодавець також пов'язує з продуктивністю водозаборів підземних вод, яка не повинна перевищувати 300 кубічних метрів на добу.

В довідці відповідача №164 від 21.01.2014 року (а.с 25) зазначено, що обсяг використання підземних вод товариством за період з 07.09.2011 р. по 29.12.2012 р. склав 93911 куб. м. Таким чином в перерахунку на добу обсяг використання підземних вод склав 196,5 куб. м. (розрахунок: 93911 куб. м. : 478 календ. днів), що є значно меншим від обсягу, що визначений нормою Закону.

Підсумовуючи викладене, слід зазначити:

1) відповідач мав дозвіл на спеціальне водокористування від 01 вересня 2011 року за № 119-Ж, що був чинним в період з 07.09.2011 року по 29.12.2011 року, яким було дозволено забір води з підземного горизонту.

2) в період з 30.12.2011 року по 29.12.2012 року відповідач здійснював забір води з підземного горизонту на підставі дозволу на спеціальне водокористування від 30 грудня 2011 року за № 119-Ж, виданого Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Житомирській області, яким було дозволено забір води з підземного горизонту.

3) в період з 07.09.2011 по 29.12.2011 дійсний обсяг забору води з підземного горизонту не перевищував 300 мЗ на добу, що підтверджується довідкою відповідача.

Як визначає ст. 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 33 Господарського процесуального кодексу України обов'язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги і заперечення.

Отже, наявні докази свідчать, що позивач протягом перевіряємого періоду не порушував жодних вимог природоохоронного законодавства.

Щодо визначення збитків, нарахованих та заявлених до стягнення з відповідача слід вказати таке.

Згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 389 від 20.07.2009 року, вказана Методика встановлює порядок визначення розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, у разі самовільного використання водних ресурсів при відсутності дозвільних документів (дозволу на спеціальне водокористування та/або спеціального дозволу на користування надрами (підземними водами).

При цьому, обов'язковою умовою для застосування цієї Методики є встановлення фактів самовільного використання за відсутності дозволів на спеціальне водокористування і на користування надрами.

Враховуючи наявність у позивача дозволу на спеціальне водокористування, а також попередній висновок суду щодо права позивача не отримувати спеціальний дозвіл на користування надрами, вимоги позивача про відшкодування завданих збитків є неправомірними.

За таких підстав в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 33,43,44,49,82-85 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів з дня його оголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено: 09.06.2015

Суддя Кудряшова Ю.В.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2 - відповідач-2 (рек. з повід.);

3 - прокурору ( направити згідно заяви).