ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2015 року Справа № 904/1356/15

Дніпропетровський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Березкіної О.В. ( доповідач)

Суддів: Дарміна М.О., Чус О.В.

При секретарі Валярі М.Г.

За участю представників сторін:

від позивача: Воронов Ю.В. представник, довіреність № б/н від 05.01.15;

від відповідача: Кузниченко Д.Л. представник, довіреність № 257 від 25.12.14;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року у справі № 904/1356/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ідея Ліхт Україна», м. Дніпропетровськ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб», м. Нікополь Дніпропетровської області

про стягнення 443 419,80 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року (суддя Дубінін І.Ю.) позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ідея Ліхт Україна» задоволені.

Суд стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий Дім «Ідея Ліхт Україна» 443 419,80 основного боргу та витрати по сплаті судового збору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у позові.

В обґрунтування своєї скарги відповідач посилається на те, що при винесенні рішення суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та зробив висновки, які не відповідають істотним обставинам справи.

Зокрема, суд не врахував факт недотримання позивачем договірних зобов'язань в частині не надання ним рахунків на оплату та податкових накладних, що на думку апелянта, звільняє його від відповідальності за несвоєчасну оплату та дає право збільшити строк оплати товару пропорційно часу прострочення надання усіх документів.

Крім того, стягнувши курсову різницю у розмірі 195 731,64 грн., суд першої інстанції не навів, чому саме ця різниця розрахована з урахуванням курсу продажу гривні до євро станом на 12 лютого 2015 року.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставою для скасування рішення суду та відмови у позові.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 21 травня 2015 року апеляційна скарга була прийнята до розгляду, розгляд справи було призначено у судовому засіданні на 8 червня 2015 року.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи апеляційної скарги, просив рішення суду скасувати та відмовити у позові.

Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність оскаржуваного рішення нормам діючого законодавства, Дніпропетровський апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 05 липня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ідея Ліхт Україна", як постачальник, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", як покупець, було укладено договір № 677, за умовами якого постачальник зобов'язується поставити, а покупець прийняти та оплатити продукцію матеріально-технічного призначення, надалі іменовану товар. Найменування, асортимент, номенклатура, сортамент, кількість, ціна, умови та строки поставки товару вказані в специфікаціях, оформлених у вигляді пропозицій до цього договору, які є невід'ємною його частиною.

Згідно п. 3.1. договору, товар за цим договором поставляється на умовах, зазначених у специфікаціях до цього договору, згідно Інкотермс, 2000.

Товар поставляється партіями в терміни узгоджені сторонами в специфікаціях (п. 3.2. договору).

11 листопада 2014 року, в рамках договору сторонами було узгоджено та підписано специфікації № 7 та № 9 на поставку насосу Hochdruckpumpe Type MX 32 в кількості 4 одиниць.

Згідно п. 4.1. договору, розрахунки за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів у розмірі вартості партії товару на рахунок постачальника в порядку і строки, передбачені відповідною специфікацією.

Звертаючись до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» із позовом про стягнення 443 419,80 грн., позивач посилався на не належне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором № 677 від 05.07.2013р. в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд першої інстанції виходив з того, позивач виконав свої зобов'язання за договором, здійснивши поставку товару на суму 247 688,16 грн., що підтверджується видатковими накладними № 0000238 від 17 грудня 2014 року та № 0000239 від 17 грудня 2014 року (а.с. 24 - 25), проте відповідач свої зобов'язання в частині оплати за отриманий товар не виконав. Оскільки умовами специфікації № 7 та № 9 передбачено, що у разі зміни курсу продажу євро, встановленого банком Постачальника на день оплати вартості Товару Покупцем, по відношенню до курсу продажу євро, встановленого банком постачальника станом на 28 червня 2014 року більш ніж на 2% відсотки, загальна вартість товару, який належить оплатити покупцеві також змінюється пропорційно до такої зміни, суд стягнув курсову різницю виходячи із курсу продажу євро станом на 12 лютого 2015 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Правовідносини сторін ґрунтуються на договорі поставки, який регулюється статтями 264-271 Господарського кодексу України, ст. 712 ЦК України.

Так, відповідно до ст.265 ГК України, ст.. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що 17 грудня 2014 року на підставі видаткової накладної №0000238 від 17 грудня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Ідея Ліхт Україна", в особі комерційного директора Федотова М.Г. передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", в особі Дидечко Дмитра Євгеновича прийнято насос Hochdruckpumpe Type MX 32 в кількості 2 одиницьзагальної вартістю 123 844,08 грн., а на підставі видаткової накладної № 0000239 від 17 грудня 2014 року вбачається, що 17 грудня 2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю"ТорговийДім "Ідея Ліхт Україна", в особі комерційного директора Федотова М.Г. передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Ніко Тьюб", в особі Дидечко Дмитра Євгеновича прийнято насос Hochdruckpumpe Type MX 32 в кількості 2 одиниць загальною вартістю 123 844,08 грн.

Згідно з частинами 1 і 7 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до умов пункту 3 специфікації № 7 та № 9 відповідач, як покупець мав перерахувати грошові кошти на рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) календарних діб починаючи з дати поставки з врахуванням змін загальної вартості товару згідно пункту 2 даної специфікації, проте, відповідач свої зобов'язання по повній та своєчасній оплаті отриманої Продукції не виконав, тому висновки суду першої інстанції про стягнення суми боргу за поставлений товар є правильними.

Доводи апелянта про відсутність у нього обов'язку оплатити товар з тих підстав, що позивач не надав рахунки на оплату та податкові накладні, є необґрунтованими, оскільки відповідач у відповідності до ч.2 ст. 666 ЦК України не скористався своїм правом відмовитися від договору та повернути товар продавцеві.

Як вбачається з матеріалів справи, представником відповідача на підставі довіреності № 10337 від 12 грудня 2014 року отримано товар на підставі специфікацій № 7 та № 9 за договором поставки № 677 від 05 липня 2013 року без зауважень, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення відповідачем умов договору в частині оплати отриманого товару.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про безпідставне стягнення курсової різниці у розмірі 195 731,64 грн.

Відповідно до п. 2 Специфікації № 7 та № 9 загальна вартість товару сформована виходячи з курсу продажу 16,59 грн./євро встановленого банком постачальника (ПАТ "Креді Агріколь банк") станом на 28 червня 2014 року. Еквівалент загальної вартості Товару в євро складає 123 844,08 /16,59 = 7464,98 євро (за дві одиниці).

В разі зміни курсу продажу євро, встановленого банком Постачальника на день оплати вартості Товару Покупцем, по відношенню до курсу продажу євро, встановленого банком Постачальника станом на 28 червня 2014 року більш ніж на 2% відсотки, загальна вартість Товару, який належить оплатити Покупцеві також змінюється пропорційно до такої зміни.

Таким чином, умовами договору (з урахуванням специфікацій) врегульовано питання зміни вартості товару з урахуванням зміни курсу валют.

Враховуючи той факт, що оплату мало бути проведено протягом 30 календарних днів починаючи з дати поставки, тобто в період з 17 грудня 2014 року по 15 січня 2015 року, днем безумовного настання обов'язку відповідача з оплати є 16 січня 2015 року.

Відповідно до даних Публічного акціонерного товариства "Креді Агріколь банк" оформлених довідкою за вих. № 31126/052 від 19 січня 2015 року, курси продажу готівкової іноземної валюти (Євро) у відділенні "Дніпропетровська міжрегіональна дирекція" ПАТ "Креді Агріколь банк" (МФО 300614, , м. Дніпропетровськ, вул. Південна, 2) на 16 січня 2015 року становить 1945 грн. за 100 євро., тому станом на 16 січня 2015 року відповідач мав перерахувати позивачу грошові кошти в сумі 290 387,70 грн.

Проте, враховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань з повної оплати отриманого товару, позивач поштовим засобом зв'язку направив претензію з вимогою щодо оплати боргу в сумі 290 387,70 грн., яку отримано ТОВ "Інтерпайп Ніко Тьюб" 27 січня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( л.с. 31).

Враховуючи відсутність оплати відповідачем вартості фактично отриманого товару і після отримання претензії, позивач обґрунтовано 20 лютого 2015 року звернувся з позовною заявою, розрахувавши вартість неоплаченого товару у відповідності до п.2 Специфікацій виходячи із курсу продажу євро станом на 12.02.2015 року, оскільки порушене право позивача не було поновлено на цей час і втрати фінансового характеру позивача зумовлені протиправними діями відповідача.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції, а лише зводяться до переоцінки досліджених господарським судом доказів та встановлених обставин справи.

Таким чином, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому судове рішення у відповідності до п.1 ч.1 ст. 103 ГПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерпайп Ніко Тьюб» - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року у справі № 904/1356/15 - залишити без змін.

Постанова набирає чинності з дня її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України через Дніпропетровський апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дати її прийняття.

Повний текст виготовлено 10.06.2015 року.

Головуючий суддя О.В. Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.В.Чус