ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел. /0552/ 49-31-78
Веб сторінка : ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2015 р. Справа № 923/525/15

Господарський суд Херсонської області у складі судді Ярошенко В.П. при секретарі Бєловій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Теплотехніка" м. Гола Пристань, Херсонська область

до комунальної установи "Фінансово-господарська група з обслуговування закладів та установ освіти" Голопристанської районної ради Херсонської області м. Гола Пристань, Херсонська область

про внесення змін до договору

за участю прокурора прокуратури м. Херсона Глушак В.П., посвід. від 31.12.2013р.

представників сторін:

від позивача не прибули

від відповідача уповноважена особа Манжура М.І., довір. № 1 від 17.12.2014р.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма "Теплотехніка" (позивач) звернулося до суду з позовом до Генічеської районної державної адміністрації Херсонської області (відповідач), в якому просить внести зміни до договору № 86 про закупівлю послуг за державні кошти від 31.01.2014 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фірма "Теплотехніка" та Комунальною установою "Фінансово-господарська група з обслуговування закладів та установ освіти" Голопристанської районної ради Херсонської області.

З урахуванням встановлення правильної назви відповідача Комунальна установа "Фінансово-господарська група з обслуговування закладів та установ освіти" Голопристанської районної ради Херсонської області", суд визначає таку правильну назву відповідача.

Відповідно до ст. 29 ГПК України, прокурор міста Херсона звернувся до суду з заявою про вступ у розгляд справи на стороні відповідача, яка судом задоволена.

Від представника позивача 19.05.2015 р. у порядку ст. 22 ГПК України було подано заяву про уточнення позовних вимог, за якою позивач просив прийняти позовну заяву, викладену у новій редакції.

Взявши до уваги доводи сторін та надавши їм правову оцінку, суд відхиляє заяву про залучення уточнення позовних вимог, врахувавши наступне.

У п.3.11 постанови пленуму Вищого господарського суду України, від 26.12.2011 р. № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" визначено, що ГПК, зокрема статтею 22 цього Кодексу, не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення" або "уточнення" позовних вимог, або заявлення "додаткових" позовних вимог і т.п. Тому в разі надходження до господарського суду однієї із зазначених заяв (клопотань) суд, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об'єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову. У будь-якому з таких випадків позивачем має бути додержано правил вчинення відповідної процесуальної дії, а недотримання ним таких правил тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ГПК та зазначені в цій постанові. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру. Якщо в заяві позивача йдеться про збільшення розміру немайнових вимог (наприклад, про визнання недійсним ще одного акта крім того, стосовно якого відповідну вимогу вже заявлено), то фактично також йдеться про подання іншого позову.

Зі змісту заяви про уточнення позовних вимог від 19.05.2015 р. вбачається, що йдеться про збільшення розміру немайнових вимог, тому виходячи з вищевказаного суд відхиляє вказану заяву, розцінюючи її як подання іншого позову.

Представник позивач в судовому засіданні 19.05.2015 р. підтримав позовні вимоги в повному об'ємі.

Прокурор позовні вимоги не визнає, мотивуючи відсутністю правових підстав для їх задоволення, позовну заяву вважає такою, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки строк дії договору вже скінчився.

Відповідач позовні вимоги не визнає з тих же підстав та відповідно до відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши прокурора, представників сторін суд -

в с т а н о в и в:

Між сторонами 31.01.2014 р. було укладено договір № 86 про закупівлю послуг за державні кошти (далі Договір), за умовами якого (п.1.1.) позивач зобов'язується у 2014 р. поставити відповідачу товари, зазначені у специфікації (Додаток № 1), а відповідач - прийняти і оплатити товар.

Відповідно до п. 1.2. Договору, предметом за даним Договором "Паливо рідинне та газ; оливи мастильні", код за ДК - 19.20.2 (пальне для автотранспортних засобів, що закуповується безпосередньо на автозаправних станціях, надалі товар. Найменування (номенклатура, асортимент, кількість) товару зазначені у специфікації (додаток № 1).

Відповідно до п. 3.1. Договору, ціна за договором складає 153417 грн. 50 коп.

Відповідно до п. 3.2. - 3.3. Договору, ціна може бути зменшена за взаємною згодою сторін відповідно до чинного законодавства. Ціна за одиницю товару за цим Договором вказана у Додатку № 1. Ціна на товар може змінюватися у випадках, передбачених Законом України "Про здійснення державних закупівель". Ціна на товар включає податки та збори.

Пунктом 5.1. Договору, сторони узгодили строк поставки: січень-березень 2014 р.

Пунктом 10.1 Договору, сторони узгодили, що Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до повного виконання, але не пізніше 31.03.2014 р.

Згідно Специфікації позивач зобов'язався поставити відповідачу товар за цінами, станом на 31.01.2014 р.:

- бензин А76 в кількості 90 літрів за ціною 10,00 грн.;

- бензин А92 в кількості 8181 літр за ціною 10,10 грн.;

- дизельне пальне в кількості 7107 літрів за ціною 9,20 грн.;

- масло в кількості 265 літрів за ціною 17,00 грн.

10.02.2004 р. позивач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив, що ціни на паливно-мастильні матеріали зросли та становлять станом на 10.02.2014 р. бензин А76 - 10,30 грн., бензин А92 - 11,10 грн., дизельне паливо - 10,10 грн., масло - 17,00 грн.

Матеріали справи свідчать про те, що 12.02.2014 р. (заявка № 84) та 20.02.2014 р. (заявка № 93) відповідач звертався до ТОВ "Теплотехніка" з проханням відпустити паливно-мастильні матеріали згідно Договору від 31.01.2014 р.

Як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на вищевказані заявки ТОВ "Теплотехніка" 20.02.2014 р. листом звернулося до відповідача з пропозицією укласти додаткову угоду до договору і зазначити нові ціни з урахуванням подорожчання нафтопродуктів.

Листом від 20.02.2015 р. КУ "Фінансово-господарська група з обслуговування закладів та установ освіти" Голопристанської районної ради Херсонської області зазначали, що відповідач зобов'язаний виконати умови Договору.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 04.06.2014 р. зобов'язано ТОВ "Теплотехніка" виконати умови договору про закупівлю послуг за державні кошти № 86 від 31.01.201041 р. шляхом поставки паливно-мастильних матеріалів у кількості та вартістю визначеною специфікацією до Договору.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду Херсонської області від 30.07.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 01.10.20414 р. рішення господарського суду Херсонської області від 04.06.201041 р. залишено без змін.

Суд зазначає, що порядок зміни умов договору регулюється нормами ст. 188 Господарського кодексу України, ст.ст. 651, 652 Цивільного кодексу України, зокрема, згідно з частиною 1 статті 652 Цивільного кодексу України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах, а відповідно до частини 4 цієї статті зміна договору в зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, якщо розірвання договору протирічить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, що значно перевищить витрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Однак, доказів істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору, позивачем не надано.

Крім того, суд вважає обґрунтованим довід відповідача про те, що строк спірного договору закінчився на момент подання позову про внесення змін до нього.

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Строк договору є його істотною умовою.

Згідно пункту 10.1 Договору - Договір набирає чинності з моменту підписання і діє до повного виконання, але не пізніше 31.03.2014 р.

Судом встановлено, що на момент подання позивачем позовної заяви про внесення змін, строк дії Договору закінчився, пролонгації договір не підлягає, умови договору в частині строку його дії недійсними в установленому порядку не визнавались.

Тобто, чинним законодавством не передбачено право внесення змін в договір, строк дії якого вже закінчився.

Аналогічна позиція викладена в постанові ВГСУ № 2-14/5391-2006 від 28.09.2006 р.

Відповідно до положень ст.ст. 33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Прокурором на підставі ст. 33 ГПК України документально доведено ті обставини, на які він посилався в позовній заяві як на підставу своїх позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати по справі при відмові в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

1. В задоволенні позовних вимог відмовити.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя В.П.Ярошенко