КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р. Справа№ 910/958/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Лобаня О.І.

суддів: Федорчука Р.В.

Майданевича А.Г.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року

у справі № 910/958/15-г (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська

страхова група»

до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова

компанія»

про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 49 000,00 грн.

Представники сторін у судове засідання не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року у справі № 910/958/15-г позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 49 000,00 грн. задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції від 10.03.2015 року, приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року у справі № 910/958/15-г скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 14.04.2015 року у складі колегії суддів: головуючий суддя - Рудченко С.Г., судді Агрикова О.В., Жук Г.А. апеляційну скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

29.04.2015 року розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного господарського суду у зв'язку з перебуванням судді-доповідача Рудченка С.Г. у відпустці, призначено проведення повторного автоматичного розподілу справи.

Відповідно до повторного автоматичного розподілу справ між суддями апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» у справі № 910/958/15-г передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Майданевича А.Г., Федорчука Р.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.04.2015 року у складі головуючого судді: Лобаня О.І., суддів Майданевича А.Г., Федорчука Р.В. справу № 910/12968/14 прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Представники сторін у судове засідання суду апеляційної інстанції 27.05.2015 року не з'явилися, про час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином про що, в матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення.

Від приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до суду надійшла заява в якій, позивач просить суд апеляційної інстанції розглядати справу за відсутності їх представника. При цьому представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» про причини неявки в судове засідання суд не повідомило.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 75 ГПК України вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки сторони про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, участь представників позивача та відповідача у судовому засіданні 27.05.2015 року, судом обов'язковою не визнавалась, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. В матеріалах справи міститься достатньо доказів для прийняття рішення по справі. Більш того, позивач просив розглядати справу за відсутності його представника.

Також, колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу на те, що у відповідності до ч.2 ст. 102 ГПК України суд апеляційної інстанції обмежений строком розгляду апеляційної скарги на рішення місцевого господарського суду, а продовження зазначеного строку розгляду справи у відповідності до ч. 3 ст. 69 ГПК України без клопотання сторони по справі, не передбачено ГПК України.

Згідно статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі XII Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст. 101 ГПК України, у процесі перегляду справи, апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково наданими доказами, якщо заявник обґрунтував неможливість їх надання суду в першій інстанції з причин, що не залежали від нього, повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення або ухвали місцевого суду у повному обсязі.

Дослідивши наявні в справі матеріали, розглянувши апеляційну скаргу, Київським апеляційним господарським судом встановлено наступне.

25.06.2013 року між приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та Борох Ярославом Миколайовичем (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-РМ2-13-00434 від 25.06.2013 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечить закону, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом марки «Ауді», державний реєстраційний номер АХ 7073 ЕА.

27.10.2014 року в м.Києві на перехресті проспекту Червонозоряний та вул. Кайсарова сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу автомобіля «Ауді», державний реєстраційний номер АХ 7073 ЕА під керуванням Бороха Ярослава Миколайовича, та транспортного засобу "Шевролет», державний реєстраційний номер АА 7664 РВ під керуванням Гончаренка Владислава Сергійовича, що підтверджується постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.11.2014 року у справі №752/18578/14-п, якою Гончаренка Владислава Сергійовича визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

29.10.2014 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування, в зв'язку із дорожньо-транспортною пригодою.

Відповідно до Рахунку №ПРС0001002 від 30.10.2014 року, наданого товариством з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА ХАРКІВ ВОСТОК», вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу «Ауді», реєстраційний номер АХ 7073 ЕА склала 77929,61 грн.

Страховим актом №ПССКА-4219 від 04.11.2014 року пошкодження наземного транспортного засобу «Ауді», державний реєстраційний номер АХ 7073 ЕА визнано позивачем страховим випадком та призначено до виплати в якості страхового відшкодування 73859,03 грн.

Платіжним дорученням № 26902 від 05.11.2014 року на підставі заяви страхувальника на виплату страхового відшкодування від 29.10.2014 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 73859,03 грн. на рахунок СТО - ТОВ «АЛЬФА ХАРКІВ ВОСТОК».

Як зазначає позивач, цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Шевролет», державний реєстраційний номер АА 7664 РВ застрахована відповідачем згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/8568380. В зв'язку з цим, позивач вважає, що саме відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи, а саме 49000 грн., оскільки за полісом серії АС/8568380 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Так у січні 2015 року ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 49 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-0199-РМ2-13-00434 від 25.06.2013 року внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику автомобіля марки «Ауді», державний реєстраційний номер АХ 7073 ЕА, а тому позивачем отримано право вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідальність водія транспортного засобу - «Шевролет», державний реєстраційний номер АА 7664 РВ, яким скоєно ДТП, застрахована відповідачем на підставі полісу серії АС/8568380, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування збитків покладається на відповідача.

У свою чергу, ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» заперечило проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем, в порушення вимог абз.10 ч.2 ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» згідно якого проведення оцінки майна є обов'язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування, не була оцінена шкода завдана застрахованому транспортному засобу. Також, відповідач посилався на те, що позивач не звертався до відповідача із заявами про відшкодування шкоди.

Як зазначалося вище, рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року у справі № 910/958/15-г позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» до приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 49 000,00 грн. задоволено повністю.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вказаного позову, виходячи з наступного.

Стаття 979 Цивільного кодексу України та стаття 16 Закону України «Про страхування» визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Згідно зі ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат (затрат) переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Позивач, здійснивши виплату страхового відшкодування, набув право вимоги до відповідальної за заподіяні збитки особи.

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з ч.1 ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, серед іншого, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, цивільна відповідальність власника транспортного засобу автомобіля «Шевролет», державний реєстраційний номер АА 7664 РВ застрахована відповідачем згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/8568380.

Так, у зв'язку з тим, що цивільно-правову відповідальність осіб, які на законній підставі користуються автомобілем марки «Шевролет», державний реєстраційний номер АА 7664 РВ застраховано відповідачем на підставі полісу АС/8568380, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що саме відповідач зобов'язаний відшкодувати шкоду, заподіяну позивачу в межах ліміту відповідальності. Як вбачається з полісу серії АС/8568380 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становить 50000 грн., розмір франшизи - 1000 грн.

Відповідно до ч. 2 п. 12.1 статті 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

За таких підстав, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу в межах ліміту відповідальності за вирахуванням франшизи суму грошових коштів у розмірі 49 000,00 грн. (50 000,00 грн. - 1000,00 грн.).

Оскільки, відповідачем, ані під час розгляду справи у суді першої інстанції, ані під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не було надано суду доказів сплати позивачу страхового відшкодування, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 49 000,00 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому правомірно задоволені місцевим господарським судом.

Посилання скаржника на те, що позивачем не була оцінена шкода, завдана застрахованому транспортному засобу, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, судова колегія вважає необґрунтованим та безпідставними, оскільки у відповідності до п. 36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи, якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоду про розмір страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Крім того, безпідставними є посилання скаржника на те, що позивач не звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки позивач отримує право вимоги потерпілої особи після виплати останній страхового відшкодування та не зобов'язаний звертатися безпосередньо до особи, відповідальної за заподіяний збиток, або до особи, у якої застраховано її цивільно-правову відповідальність, з вимогою виплати матеріального відшкодування та може реалізувати своє право шляхом подачі позову до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що така ж правова позиція відображена у постанові Верховного Суду України від 28.08.2012 року по справі №23/279 та зокрема у постанові Вищого господарського суду України від 23.08.2011 року по справі № 42/92.

Відповідно до ст. 22 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Сторони мають право подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.

Відповідно до ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Отже, виходячи з вищевикладеного, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції відповідачем не було подано належних та переконливих доказів в заперечення заявленого позову. Судова колегія звертає увагу, що доводи та заперечення викладені у апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року, прийняте після повного з'ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також у зв'язку з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, є таким що відповідає нормам закону.

Відповідно до ст. 103 ГПК України апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право: 1) залишити рішення місцевого господарського суду без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати рішення повністю або частково і прийняти нове рішення; 3) скасувати рішення повністю або частково і припинити провадження у справі або залишити позов без розгляду повністю або частково; 4) змінити рішення.

Таким чином, в задоволенні апеляційної скарги ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» слід відмовити, а оскаржуване рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року залишити без змін.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 49 ГПК України.

Враховуючи наведене вище та керуючись статтями 99, 101-105 ГПК України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року у справі № 910/958/15-г залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015 року у справі № 910/958/15-г залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/958/15-г повернути до господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя О.І. Лобань

Судді Р.В. Федорчук

А.Г. Майданевич

Дата підписання 02.06.2015 року