КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/5014/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пашкіної С.А.

суддів: Баранця О.М.

Сітайло Л.Г.

Від позивача - Жук Р.В. ( довір. №12 від 05.01.2015);

Від відповідача - Чепелянський В.Є. ( довір. №63-2015 від 25.12.2014);

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

на рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р.

у справі №910/5014/15-г (суддя Мандриченко О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка"

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Перша"

про стягнення 14 853, 81 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. у справі №910/5014/15-г у задоволенні позову відмовлено.

Рішення місцевого господарського суду ґрунтується на тому, що до матеріалів справи не було подано жодного документа, який свідчить про встановлення вини водія автомобіля ВАЗ 21043 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і спричиненню майнової шкоди страхувальнику позивача.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить Київський апеляційний господарський суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі позивач зазначає про те, що цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цілому, незалежно від того, чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину. Довідка ОДАІ Сімферопольського МУ була отримана позивачем 21.02.2014р., з якої вбачалися обставини дорожньо-транспортної пригоди.

Дослідивши доводи апеляційної скарги, наявні матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія встановила.

Між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Уніка", як страховиком, та Винокуров Олександр Іванович, як страхувальником, 09.08.2013 укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті № 002112/4007/0000221, предметом якого є страхування транспортного засобу Nissan Qashqai 2008 року випуску, державний реєстраційний номер АК 7840 ВС.

30.09.2013 в м.Сімферополі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ВАЗ 21043, номерний знак 00018 КС, що належить Зубревій Світлані Вікторівні під керуванням Кубединова Закира Алімовича, автомобіля Nissan Note, що належить Галайчук Жанні Федорівні, номерний знак СН 2411 АЕ під керуванням Нагаєвої Галини Євгенівни та автомобіля Nissan Qashqai, що належить Винокурову О.І., номерний знак АК 7840 ВС під керуванням останнього, що підтверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду ВДАІ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим від 21.02.2014 № 9275681.

У вказаній довідці вказується, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення Кубединовим З.А. правил проїзду перехресть.

02.10.2013 Винокуров О.І. звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування.

Згідно звіту Приватного підприємства "Експертна компанія "Укравтоекспертиза" від 23.10.2013, що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, про оцінку колісного транспортного засобу № 21459, вартість відновлювального ремонту з врахуванням зносу замінюваних запасних частин внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу Nissan Qashqai, реєстраційний номер АК 7840 ВС станом на 30.09.2013 складає 18 446,39 грн., в тому числі 2 663,90 грн. податку на додану вартість.

06.03.2013 позивачем складено страховий акт №00126792 про виплату, за умовами договору страхування, Винокурову О.І. страхового відшкодування в сумі 15 363,81 грн..

07.03.2014р. позивачем перераховано на рахунок страхувальника 12 336,81 грн., що підтверджується платіжним дорученням №008114 від 07.03.2014р. та 3027,00 грн. зараховано в рахунок погашення несплаченої частини страхового платежу.

Згідно витягу з Централізованої бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер 00018 КС застраховано Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Перша" згідно з полісом АВ 8621769, який був діючим станом на 30.09.2013р.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом.

Виходячи з положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Згідно зі ст. 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, хімічних радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною. 2 ст. 1192 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України визначено, що страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку, здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 28 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров'я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що цивільно-правова відповідальність за заподіяну шкоду настає у разі наявності вини особи в цілому, незалежно від того, чи є у діях цієї особи склад адміністративного проступку чи злочину, а з довідки ОДАІ Сімферопольського МУ вбачалися обставини дорожньо-транспортної пригоди, до уваги судовою колегією не приймаються з огляду на наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідач не заперечує факт укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власника та/або водія автомобіля ВАЗ 21043, державний реєстраційний номер 00018 КС згідно з полісом АВ 8621769, проте, отримавши звернення від позивача про регресне відшкодування шкоди, письмово повідомив Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" про зупинення розгляду регресної вимоги до отримання документу про притягнення до відповідальності винної у дорожньо-транспортній пригоді особи.

В основу рішення, місцевим господарським судом обґрунтовано покладено висновок про те, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про встановлення вини, та як наслідок відповідальності, водія автомобіля ВАЗ 21043 у порушенні правил дорожнього руху, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди і спричиненню майнової шкоди страхувальнику позивача.

Посилання позивача на довідку ДАІ №9275681 від 20.02.2014 р. як на факт встановлення вини особи підлягають відхиленню, оскільки тільки за рішенням суду особу може бути визнано винною у вчиненні, в тому числі, адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, Київський апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.101-105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 31.03.2015р. у справі №910/5014/15-г залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5014/15-г.

Повний текст постанови складено та підписано 03.06.15р.

Головуючий суддя С.А. Пашкіна

Судді О.М. Баранець

Л.Г. Сітайло