ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2015 р. Справа №917/607/15

за позовом Фермерського господарства "ОСОБА_1", АДРЕСА_1

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2

про стягнення 61625,66грн.

Суддя Кльопов І.Г.

Представники сторін у судове засідання не з"явилися

У судовому засіданні 21.05.2015р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст.85 ГПК України.

СУТЬ СПРАВИ: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Договором №2/08/13.01ксс від 02.08.2013р. у розмірі 61625,66грн., у т.ч.39000,00грн. - сума основного боргу, 10054,52грн. - пеня, 11208,81грн. - інфляційні нарахування, 3% річних у розмірі 1362,33грн.

Позивач через канцелярію суду надав заяву про зменшення позовних вимог (вх. 6086 від 24.04.2015р.), а саме просить стягнути з відповідача тільки суму основного боргу у розмірі 39000,00грн.

Крім того, представник позивача повідомив про можливість розгляду справи без його участі.

Відповідно до постанови Пленуму ВГСУ від 26 грудня 2011 року N 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачені частиною четвертою статті 22 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Згідно з частиною третьою статті 55 ГПК ціну позову вказує позивач. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір.

З урахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог, судом розглядаються вимоги про стягнення з відповідача 39000,00грн.

Відповідач представництво у судове засідання вдруге не забезпечив, вимог суду не виконав, причин щодо цього суду не повідомив. Останній відповідно до пп. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" був належним чином та завчасно повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення - вказаних ухвал суду.

Відповідно до пп. 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

В зв'язку з тим, що необхідних для вирішення спору доказів наявних в матеріалах справи достатньо для розгляду справи, а неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті, то справа розглядається без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами на підставі ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши і оцінивши подані позивачем докази, на які він посилався як на підставу своїх вимог, заслухавши представника позивача, суд, встановив:

2 серпня 2013 року між фермерським господарством «ОСОБА_1» (Замовник, Позивач) та ФО-П ОСОБА_2 (Виконавець, Відповідач) укладено Договір за №2/08/13.01ксс (надалі Договір).

Уклавши Договір сторони п. 1.1. погодили його умови, так Відповідач взяв на себе зобов'язання, щодо надання послуг Позивачу на виготовлення технічної документації та реєстрації будівель та споруд в с. Стовбина Долина Новосанжарського району Полтавської області, які належать Позивачу, а останній зобов'язався прийняти виконанні роботи та провести відповідну оплату.

Згідно п. 1.3. та 1.4 цього Договору сторони погодили, що початок робіт за Договором починається з моменту його підписання 02.08.2013 року та закінчується серпень-грудень (включно) 2013 роком.

Відповідно до п. 2.1 Договору вартість виконаних робіт, яка склала 52 000,00грн.

Після підписання договору та представленого рахунку Замовник перераховує на поточний рахунок Виконавця відповідно до даного договору, (кошторису) 50% в розмірі: 26000,00грн. Після виготовлення технічної документації на будівлі (технічний паспорт) Замовник перераховує на поточний рахунок Виконавця 25% від загальної суми в розмірі: 13000,00грн. Після видачі документації в повному обсязі Замовник перераховує на поточний рахунок Виконавця остаточні 25% від загальної суми в розмірі: 13000,00грн. (п.2.2, п. 2.З., п. 2.4. Договору)

Згідно п. З.1. Договору, Відповідач передає Позивачу технічну документацію по акту приймання-передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання взятих на себе зобов'язань за Договором, Позивачем на підставі рахунка - фактури № 2/08-1301ксс від 02.08.20І3 року та № 2/08-13.01КСС від 19.08.2013року було перераховано Відповідачу кошти у розмірі 39000,00грн., що підтверджується платіжним дорученням №52 від 06.08.2013 року та платіжним дорученням № 1369 від 23.08.2013 року (копії в матеріалах справи).

Як зазначає позивач у позові, Відповідачем умови Договору щодо виготовлення технічної документації та проведення реєстрації будівель та споруд не виконано, не виготовлено технічну документацію та не проведено державної реєстрації об'єктів нерухомості.

Дана обставина стала підставою для звернення з позовною заявою до суду з вимогою про стягнення перерахованих коштів у розмірі 39000,00грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог , що звичайно ставляться.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах ставляться.

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, встановлених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно повинно бути виконане у встановлений строк (термін).

Відповідно до ст.903 ЦК України якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 4-3 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтями 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Допустимих доказів в спростування наведеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

На підставі вище викладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині повернення суми боргу у розмірі 39000,00грн., є законними та підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі матеріалів справи та керуючись ст.ст. 43, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, АДРЕСА_2 (р/р НОМЕР_1 у ПГРУ "Приватбанк") на користь Фермерського господарства "ОСОБА_1" (АДРЕСА_1 , р/р НОМЕР_2, МФО 331401 в КБ "Приватбанк", ) борг в сумі 39 000,00грн. та судовий збір в сумі 1 827,00грн.

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено: 21.05.2015р.

Суддя Кльопов І.Г.