КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/3712/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сухового В.Г.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

при секретарі судового засідання: Товстенку О.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мінеральні добрива"

на рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2015р.

у справі № 910/3712/15-г (суддя Морозов С.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства ,,Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ,,Банк Форум"

до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мінеральні добрива"

про стягнення 239 851,62 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство ,,Банк Форум" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства ,,Банк Форум" (далі - позивач) звернулось в господарський суд міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мінеральні добрива" (далі - відповідач) про стягнення 239 851,62 грн. за кредитним договором №1-0048/13/37-КL від 01.06.2013р., з яких: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів становить 180 500,00 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами становить 34 997,70 грн., сума пені за простроченим повернення кредиту та процентів становить 24 353,92 грн. (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог, а.с. 85).

Рішенням господарського суду міста Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/3712/15-г позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість по кредиту в розмірі 180 500,00 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 34 997,70 грн., пеню в розмірі 24 353,92 грн. та стягнуто з відповідача в дохід Державного бюджету України судовий збір в розмірі 4 797,02 грн.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції послався на умови кредитного договору, положення ЦК та ГК України та дійшов висновку про доведеність позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/3712/15-г скасувати, прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник зазначає, що він не погоджується з прийнятим рішенням, оскільки судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального права, а саме ст.ст. 525, 526, 530, 600 ЦК України. Зокрема, скаржник зазначає, що на підставі п. 5.3 договору застави № 1-0215/13/37-ZS станом на 04.11.2014р. до банку перейшло право вимоги отримання грошових коштів згідно договору банківського вкладу № 263/3700/658084 від 26.11.2013р.; зобов'язання відповідача за кредитним договором є припиненими; до ТОВ ,,Мінеральні добрива" перейшов обов'язок по виконанню зобов'язань банку за договором банківського вкладу № 263/3700/658084 від 26.11.2013р. перед Уткіною К.К.; починаючи з 04.11.2014р. у банку відсутнє право на стягнення з ТОВ ,,Мінеральні добрива" заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.04.2015р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мінеральні добрива" на рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/3712/15-г прийнято до провадження та призначено розгляд скарги на 02.06.2015р.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість її доводів, просить рішення суду залишити без змін.

В судовому засіданні 02.06.2015р. представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити оскаржуване рішення без змін, представник відповідача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду скарги повідомлений своєчасно та належним чином ухвалою суду від 27.04.2015р., про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 085.

Згідно з п. 3.9.2 постанови № 18 від 26.12.2011р. Пленуму Вищого господарського суду України ,,Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції", у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Заяв про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, у зв'язку з цим колегія суддів, враховуючи його належне повідомлення про час та місце розгляду скарги, вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 101 ГПК України у процесі перегляду справи апеляційний господарський суд за наявними у справі і додатково поданими доказами повторно розглядає справу. Апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги та перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Згідно зі ст. 99 ГПК України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у розділі ХІІ ГПК України.

Розглянувши матеріали апеляційної скарги, дослідивши наявні у справі докази, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2013р. між Публічним акціонерним товариством ,,Банк Форум" (далі - позивач, банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю ,,Мінеральні добрива" (далі - відповідач, позичальник) було укладено кредитний договір №1-0048/13/37-КL (далі - кредитний договір, а.с. 11-22), відповідно до п. 1.1 якого позивач, на умовах, визначених цим договором, відкриває відновлювальну кредитну лінію, в рамках якої надає відповідачу кредитні кошти (надалі - кредит) окремими частинами, надалі - ,,вибірки", на засадах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, в межах визначеної цим договором (п. 1.2) граничної суми коштів (надалі - кредитний ліміт), а відповідач зобов'язується вчасно погашати кредитору заборгованість за кредитом, а також сплачувати на користь позивача проценти та комісії в розмірі, в строки (терміни) та на умовах, визначених цим договором.

Протягом всього періоду дії цього договору максимальна заборгованість відповідача не може перевищувати кредитний ліміт в сумі 180 500,00 грн. (п. 1.2).

Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що кінцевий термін, до настання якого (включно) здійснюється надання кредиту та має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 27.11.2013р.

В якості забезпечення виконання зобов'язань відповідача за цим договором позивач укладає договір застави з фізичною особою-громадянкою України Уткіною Кариною Капрелівною щодо майнових прав вимоги отримання грошових коштів, що розміщені на строк щонайменше по 03.12.2013р. (включно) на вкладному (депозитному) рахунку у позивача згідно з укладеним між позивачем та Уткіною К.К. договором банківського вкладу №2630/3700/598167 від 01.06.2013р. на суму 190 000,00 грн., а також щодо прав вимоги за вказаним договором, що можуть виникнути у майбутньому (п. 1.5).

Відповідач здійснює погашення заборгованості за кожною наданою вибіркою в дату, зазначену в акцептованій кредитором заявці, але в будь - якому випадку погашення заборгованості має відбутися не пізніше кінцевого терміну повернення кредиту як він визначений згідно з п. 1.4 договору (п.2.3.4).

Пунктом 2.4 кредитного договору сторони погодили, що днем (моментом) надання вибірки вважається день перерахування позивачем коштів з відповідного (-их) внутрішньобанківського (-их) позичкового (-их) рахунку (-ів) на поточний рахунок відповідача, відкритий у позивача в сумі відповідної вибірки.

На виконання умов договору позивач надавав відповідачу кредитні кошти згідно з заявками останнього, що підтверджується заявками та меморіальними ордерами, наявними в матеріалах справи, якими підтверджується надання банком позичальникові кредитних коштів.

Положеннями п. 3.1 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти, що нараховуються на суму фактичної заборгованості позичальника за кредитом за фактичний строк існування заборгованості за кредитом з періодичністю, визначеною в п. 3.3 цього договору. При розрахунку процентів враховується день надання кредиту та не враховується день повного погашення заборгованості за кредитом, використовується річна процентна ставка в розмірі, зазначеному в п. 3.2 цього договору, та приймається рік, що складається з фактичної кількості календарних днів у відповідному році - 365 або 366 днів.

Відповідно до п. 3.2 кредитного договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього договору в розмірі 20,5% річних.

Згідно з п. 3.3 кредитного договору у разі чергового надання кредиту в період з 1-го по 25-те число поточного місяця включно проценти за користування кредитом нараховуються кредитором за період від дати надання кредиту по 25-те число поточного місяця включно або до дати повного погашення заборгованості за кредитом, залежно від того, що настане раніше. Сплаті такі проценти підлягають в період з 26-го числа поточного місяця по останній календарний день поточного місяця включно. У разі чергового надання кредиту після 25-го числа поточного місяця (або продовження існування заборгованості за кредитом станом на 26-те число поточного місяця) проценти за користування кредитом нараховуються кредитором за період від дати надання кредиту (а у разі продовження існування заборгованості за кредитом станом на 26-те число поточного місяця - за період з 26-го числа поточного місяця) по 25-те число наступного календарного місяця включно або до дати повного погашення заборгованості за кредитом, залежно від того, що настане раніше. Сплаті такі проценти підлягають в період з 26-го числа наступного календарного місяця по останній ний день наступного місяця включно. При повному остаточному погашенні заборгованості за кредитом проценти за користування кредитом нараховуються кредитором до дати повного остаточного погашення заборгованості за кредитом (п. 1.4. цього договору).

Пунктом 1 додаткового договору №1 від 19.06.2013р. до кредитного договору сторони погодили п. 3.4 кредитного договору викласти в наступній редакції:

,,У разі порушення (невиконання абр неналежного виконання) відповідачем обов'язків, передбачених п. 5.2.3, п. 5.2.9 цього договору, та/або в разі відхилення (зменшення) фактичного розміру кредитових оборотів відповідача за звітний квартал від значення, встановленого в п. 5.2.6 цього договору, понад 5%, розмір процентної ставки, встановлений згідно з п. 3.2 цього договору, збільшується на 2% річних.".

Пунктом 1 додаткового договору №3 від 26.11.2013р. до кредитного договору сторони вирішили п. 1.4 кредитного договору викласти в наступній редакції: ,,Кінцевий термін, до настання якого (включно) здійснюється надання кредиту та має бути повністю погашена заборгованість за кредитом, встановлюється 25.05.2014р.".

Пунктом 2 додаткового договору №3 від 26.11.2013р. до кредитного договору сторони вирішили п. 3.2 кредитного договору викласти в наступній редакції:

,,За користування кредитом відповідач сплачує проценти за фіксованою процентною ставкою, яка встановлюється на весь період дії цього договору в розмірі 19,55% річних.".

Відповідно до пункту 5 додаткового договору №3 сторони дійшли спільної згоди в межах відкритої кредитної лінії продовжити строк дії наданих вибірок за Договором на наступних умовах, а саме кредитні кошти, що були надані позивачем відповідачу від 12.07.2013р., заборгованість за якою станом на дату укладення цього додаткового договору становить 180 500,00 грн. підлягає поверненню відповідачем позивачу не пізніше 15 травня 2014 року (включно).

Згідно з п.п. 7.2, 7.2.1 договору при настанні випадку порушення зобов'язань, кредитор, на свій розсуд, має право вимагати дострокового погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів та/або комісій, можливої неустойки (штрафу, пені), відшкодування збитків тощо протягом 7 робочих днів від дати відправлення кредитором відповідного письмового повідомлення.

Як зазначає позивач, позичальником не виконуються свої зобов'язання за кредитним договором, а саме, не здійснено погашення заборгованості у встановлені п.п. 1.4, 2.3.4, 3.3 кредитного договору строки.

В зв'язку з порушенням умов договору позивач направив 03.10.2014р. на адресу позичальника вимогу про усунення порушень від 02.10.2014. № 8804/3.2, яким повідомив, що станом на 22.09.2014р. зобов'язання за кредитним договором ним не виконані та вимагав погасити заборгованість.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про те, що в порушення умов кредитного договору відповідач не здійснив погашення заборгованості за договором у встановлені для цього строки і станом на 23.02.2015р. заборгованість відповідача становить 239 851,62 грн., яка складається з:

- прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 180 500 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 34 997,70 грн., пеня за простроченим кредитом та процентами - 24 353,92 грн. (з врахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, а.с. 85), які він просить стягнути з відповідача.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач зазначав, що станом на 04.11.2014р. до банку перейшло право вимоги отримання грошових коштів згідно з договором банківського вкладу №263/3700/658084 від 26.11.2013р., а зобов'язання ТОВ ,,Мінеральні добрива" за кредитним договором є припиненими; до ТОВ ,,Мінеральні добрива" перейшов обов'язок по виконанню зобов'язання банку за договором банківського вкладу №263/3700/658084 від 26.11.2013р. перед Уткіною К.К.; починаючи з 04.11.2014р. у банку відсутнє право на стягнення з відповідача заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором.

Колегія суддів, з огляду на встановлені у даній справі обставини та наявні у справі докази, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі з огляду на таке.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 2 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та також самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. ст. 1049, 1050 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується надання банком позичальникові кредитних коштів на суму 180 500,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями заявок відповідача та меморіальними ордерами.

У передбачений кредитним договором строк відповідачем відповідні суми коштів не сплачені, доказів погашення заборгованості матеріали справи не містять, тому вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредитних коштів в розмірі 180 500,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок процентів за користування кредитом, здійснений позивачем, вважає його вірним, тому з відповідача підлягають стягненню проценти за користування кредитом у розмірі 34 997,70 грн.

Будь - яких належних та допустимих доказів на спростування правильності розрахунку боргу ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції відповідачем не надано.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором.

Колегія суддів вважає, що наявність заборгованості за кредитним договором, яку у строк відповідач не сплатив, свідчить про порушення відповідачем своїх договірних зобов'язань.

У зв'язку з допущенням відповідачем простроченням по сплаті кредитних коштів та відсотків по кредиту, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, згідно розрахунку, пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів та пеню за несвоєчасне повернення нарахованих процентів в розмірі 24 353,92 грн.

Пунктом 8.2 кредитного договору сторонами погоджено, що за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, несвоєчасну сплату процентів та/або комісій за цим договором, відповідач сплачує кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діятиме протягом відповідного порушення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, пеня сплачується окремо від процентів, комісій та штрафу, що підлягають сплаті відповідно до цього Договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Перевіривши розрахунок пені, зроблений позивачем, колегія суддів вважає його вірним, тому позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 24 353,92 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню, про що вірно вказав суд першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивачем доведено і відповідачем не спростовано, а тому їх слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, відповідач зазначає про те, що на підставі п. 5.3 договору застави № 1-0215/13/37-ZS станом на 04.11.2014р. до банку перейшло право вимоги отримання грошових коштів згідно договору банківського вкладу № 263/3700/658084 від 26.11.2013р.; зобов'язання відповідача за кредитним договором є припиненими; до ТОВ ,,Мінеральні добрива" перейшов обов'язок по виконанню зобов'язань банку за договором банківського вкладу № 263/3700/658084 від 26.11.2013р. перед Уткіною К.К.; починаючи з 04.11.2014р. у банку відсутнє право на стягнення з ТОВ ,,Мінеральні добрива" заборгованості та штрафних санкцій за кредитним договором.

Колегія суддів вважає дані доводи відповідача необґрунтованими з огляду на таке.

Пунктами 7.2, 7.2.5 кредитного договору сторонами погоджено, що при настанні випадку порушення зобов'язань кредитор на свій розсуд має право, зокрема, звернути стягнення на передане кредитору в заставу майно згідно з п.п. 1.5.1 п 1.5 договору та задовольнити за його рахунок свої вимоги за цим договором.

Як вбачається з матеріалів справи, в забезпечення виконань позичальника за кредитним договором №1-0048/13/37-КL від 01.06.2013р. між ПАБ ,,Банк Форум" та Уткіною К.К. було укладено договір застави № 1-0215/13/37-ZS від 01.06.2013р., за умовами якого предметом застави є право вимоги отримання грошових коштів в сумі 190 000,00 грн., розміщених на рахунку в ПАТ ,,Банк Форум" за договором банківського вкладу № 263/3700/658084 від 26.11.2013р., укладеному між заставодавцем та ПАТ ,,Банк ,,Форум" (в редакції договору про внесення змін № 1 від 26.11.2013р.).

Відповідно до п. 3.4.1 договору застави заставодержатель має право шляхом використання норм цивільно - правового інституту відступлення права вимоги у порядку, передбаченому п. 5.3, без укладання будь - яких договорів про відступлення права вимоги задовольнити за рахунок предмета застави свої вимоги.

Тобто, з аналізу наведених положень як кредитного договору, так і договору застави, слід дійти висновку, що банк наділений саме правом, а не обов'язком у випадку порушень відповідачем зобов'язань задовольнити свої вимоги за рахунок предмету застави.

Пунктом 5.3 договору застави обумовлено, що з метою реалізації свого права на звернення стягнення на предмет застави в позасудовому порядку, заставодержатель направляє заставодавцю та позичальнику письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет застави та вносить відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Сторони домовились, що у разі настання хоча б одного з випадків, передбачених п. 5.1, 3.4.1 на тридцять перший календарний день після направлення заставодержателем заставодавцю повідомлення, передбаченого в даному пункті, предмет застави вважається реалізованим шляхом відступлення заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права без укладання будь - якого окремого договору.

Як зазначає скаржник, 03.10.2014р. банк направив заставодавцю письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет застави, у зв'язку з невиконанням ТОВ ,,Мінеральні добрива" зобов'язань за кредитним договором.

Водночас, колегія суддів зазначає, що вимога про усунення порушень від 02.10.2014р., яка надіслана банком Уткіній К.К., не є повідомленням про звернення стягнення на предмет застави, оскільки не відповідає вимогам п. 5.3 договору застави та ст.ст. 24, 27, 32 Закону України ,,Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

Таким чином, у зв'язку з тим, що банком не було реалізовано своє право, передбачене як кредитним договором, так і договором застави, звернення стягнення на заставне майно шляхом відступлення права вимоги за договором банківського вкладу не відбулось. До банку не перейшло право вимоги за договором банківського вкладу, так як ним не було здійснено дій передбачених договором застави та Законом України ,,Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень".

13.03.2014р. Правлінням НБУ прийнято постанову № 135 ,,Про віднесення ПАТ ,,Банк Форум" до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 14.03.2014р. № 14 у ПАТ ,,Банк Форум" запроваджено тимчасову адміністрацію з 14.03.2014р. по 13.06.2014р.

Рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 49 від 16.06.2014р., винесеного на підставі постанови Правління НБУ від 13.06.2014р. № 355 ,,Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ ,,Банк Форум", вирішено розпочати з 16.06.2014р. ліквідацію ПАТ ,,Банк Форум" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку.

Таким чином, на момент звернення з позовом до суду у позивача відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.

Спеціальним законом, що регулює відносини, які виникають у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, є Закон України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з п.1 ч.5 ст. 36 Закону України ,,Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановленого цим Законом.

Враховуючи, що з 14.03.2014р. рішенням від 14.03.2014р. № 14 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення банку з ринку та здійснення в ньому тимчасової адміністрації, на момент виникнення спірних правовідносин задоволення вимог за кредитним договором за рахунок заставленого майна (прав на депозитні кошти третьої особи, розміщені в банку) стало неможливим, оскільки вже не здійснювалось задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та не допускалось зарахування зустрічних однорідних вимог.

Крім того, як зазначив позивач, Уткіною К.К. було заявлено Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ ,,Банк Форум" кредиторські вимоги, в тому числі і по договору банківського вкладу, право вимоги на який є предметом застави.

Таким чином, зобов'язання за кредитним договором не вважаються припиненими, оскільки відсутні докази задоволення вимог кредитора у вигляді погашення заборгованості, набуте банком право вимоги в рахунок погашення заборгованості застосовується за волевиявленням банку і за можливості належного виконання, що спростовується обставинами спору.

Відповідно до ч. 1 статті 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, як встановлено статтею 34 ГПК України. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги колегією суддів відхиляються як необґрунтовані, оскільки вони спростовуються викладеним вище.

Виходячи з наведеного, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку, що підстави для скасування або зміни рішення, які передбачені ст. 104 ГПК України, відсутні. Рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/3712/15-г відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим. У зв'язку з цим апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судові витрати за подання апеляційної скарги відповідно до ст. 49 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 49, 99, 101, 103, 105 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 07.04.2015р. у справі № 910/3712/15-г - залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ,,Мінеральні добрива" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя В.Г. Суховий

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко

Повний текс складено та підписано 05.06.2015р.