РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.05.2015Справа №910/8947/15

За первісним позовом Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні

системи»

до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія

«Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна

електрична станція»

про зміну договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014

за зустрічним позовом Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча

компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська

атомна електрична станція»

до Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи»

про зобов'язання вчинити певні дії

Суддя Сівакова В.В.

Представники сторін:

від позивача Гуринець В.О. - по дов. № 3089 від 05.05.2015

від відповідача Юніна С.П. - по дов. № 427 від 25.03.2015

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» про зміну умов договору 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 в частині ціни товару на підставі ст. 652 Цивільного кодексу України у зв'язку з істотною зміною обставин, а саме: виключити п. п. 2.3. та 2.5. договору з тексту договору та змінити додаток № 1 «Специфікація № 1» та затвердити нову редакцію додатку № 1 до договору «Специфікація № 1».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2015 порушено провадження у справі № 910/8947/15 та призначено справу до розгляду на 28.04.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/8947/15 від 28.04.2015, у зв'язку з неявкою в судове засідання представників сторін та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 09.04.2015, розгляд справи був відкладений на 19.05.2015.

19.05.2015 відповідач звернувся до Господарського суду міста Києва із зустрічною позовною заявою до Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» про зобов'язання останнього вчинити певні дії, а саме виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 про постачання товару відповідно до специфікації № 1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2015 зустрічний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» прийнято для спільного розгляду з первісним позовом у справі № 910/8947/15 та у зв'язку з неявкою в судове засідання представника позивача та невиконанням сторонами вимог ухвали про порушення провадження у справі від 09.04.2015 та ухвали від 28.04.2015, розгляд справи був відкладений на 28.05.2015.

Позивач за первісним позовом в судовому засіданні 28.05.2015 первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом у поданому 28.05.2015 до відділу діловодства суду відзиві проти позову заперечує посилаючись на те, що позивачем не наведено економічної обґрунтованості зміни ціни товару. Зазначає, що позивач звернуся до відповідача пропозицією укласти додаткову угоду про зміну вартості товару 30.03.2015 (лист № 2403/1 від 30.03.2015), а постачання повинно було бути здійснено за договором в грудні 2014 року. За умовами договору позивача зобов'язався передати товару за цінами, зазначеними у специфікації № 1, при цьому умовами п. 2.3. договору після підписання договору сума договору (ціна товару) зміні не підлягає. Вважає, що позивачем не доведено факту істотної зміни обставин, а отже позов задоволенню не підлягає.

Позивач за зустрічним позовом в судовому засіданні 28.05.2015 зустрічні позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач за зустрічним позовом у поданому в судовому засіданні 28.05.2015 відзиві зазначає наступне. Позивачем у первісному позові було викладено обставини, які заважають виконати умови договору, а саме зростання ціни товару. Оскільки обладнання, яке мало бути поставлене постачальником покупцю, є обладнанням іноземного виробництва, що імпортується постачальником на територію України з-за кордону, його вартість прямо залежить від курсу гривні до долару США. Враховуючи те, що курс долару США до гривні встановлений НБУ значно виріс у порівнянні з курсом на дату укладання договору, а також враховуючи той факт, що починаючи з 2015 року на законодавчому рівні був введений додатковий імпортний збір на ці види товарів, постачальник не може здійснити поставку обладнання за цінами зафіксованими сторонами в договорі. Просить суд змінити умови договору в частині ціни та затвердити нову редакцію додатку № 1 до договору «Специфікація № 1», після чого відповідач зможе виконати зобов'язання по договору в натурі і здійснити поставку товару.

В судовому засіданні 28.05.2015, відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

22.12.2014 між Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» (покупець) та Приватним акціонерним товариством «Інформаційні комп'ютерні системи» (покупець) було укладено договір на постачання товару № 53-123-08-14-01120 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов'язується передати покупцю, а покупець приймає на себе зобов'язання прийняти та оплатити товар, у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (додаток до договору № 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2013.

Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість товару складає 168 144,02 грн., крім того ПДВ 20% 33 628,81 грн. Загальна сума договору 201 772,83 грн.

08.04.2015 постачальник надіслав на адресу покупця лист № 2403/1 від 30.03.2015 разом з підписаним проектом додаткової угоди № 1 від 30.03.2015 до договору щодо викладення специфікації № 1 в новій редакції (змінено вартість товару) та встановлення іншого строку поставки товару, зокрема до 30.05.2015. При цьому посилаючись на те, що товар, який підлягає поставці за договором є іноземного виробництва, що імпортується постачальником з-за кордону, тому його вартість залежить від курсу гривні до долару США, розмір якого змінився та значно виріс у порівняні з курсом на дату укладення договору. Також вказує на те, що з 2015 року введений додатковий імпортний збір на вид товару, що підлягає поставці.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що первісні вимоги не підлягають та зустрічні підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статей 3 та 627 Цивільного кодексу України одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

Цивільне законодавство базується на принципі обов'язкового виконання сторонами зобов'язань за договором. За загальним правилом, закріпленим у ч. 1 ст. 651 Цивільного кодексу України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні положення закріплені в ст. 188 Господарського кодексу України.

Частиною 1 ст. 652 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Зміна або розірвання договору з цієї підстави на вимогу заінтересованої сторони в судовому порядку можливе за наявності умов, вказаних у частині другій статті 652 Цивільного кодексу України, а саме:

в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Закон пов'язує можливість зміни або розірвання договору безпосередньо не лише з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, при істотній зміні обставин.

Таким чином, сама істотна зміна обставин не є підставою для зміни договору.

Згідно ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Курс валют не є стабільним в Україні, а отже постачальник не міг не передбачити можливість збільшення курсу долару США по відношенню до гривні України.

Згідно офіційного курсу Національного банку України середній курс долару США за 100 одиниць за грудень 2014 року становив - 1560,9442 грн., за січень 2015 року - 1582,0826 грн., за лютий 2015 року - 2467,5176 грн., за березень 2015 року - 2312,8037 грн.

Посилання постачальника на те, що на стадії укладення договору виникла значна затримка його підписання з боку покупця, який підписав його лише 22.12.2014, тоді як постачальником він підписаний був ще 02.12.2014 не приймається судом до уваги, оскільки не підтверджується належними засобами доказування та обставина, що договір після підписання з боку постачальника був одразу переданий покупцю.

Крім того, навіть якщо припустити що дійсно мало місце затримка у підписанні договору з боку покупця, постачальник підписуючи його 02.12.2014 погодився з умовами договору про те, що постачання товару має відбутись протягом місяця та прийняв на себе зобов'язання здійснити поставку товару у грудні 2014 року (п. 3.1. договору).

При цьому, як свідчать матеріали справи поставка товару не була здійснена постачальником і протягом місяця після 22.12.2014.

Разом з цим, матеріали справи свідчать, що постачальник звернувся до покупця з пропозицією внести зміни до умов договору в частині строку постачання товару лише у квітні 2015 року (лист № 2403/1 від 30.03.2015 був надісланий 08.04.2015).

Відповідно до ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд вважає, що дії постачальника суперечить положенням пункту 2 частини 2 статті 652 Цивільного кодексу України, які вимагають від сторін договору турботливості та обачливості щодо усунення причин, які зумовили зміну обставин.

Позивачем не підтверджено порушення співвідношення майнових інтересів сторін договору внаслідок зміни курсу гривні до долару США та не наведено обставин на підтвердження того, що у зв'язку із зміною курсу валют виконання спірного договору сторонами позбавить позивача того, на що він розраховував при укладанні договору.

Отже, судом обставин, які б підтверджували одночасну наявність чотирьох умов для зміни умов договору, визначених ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України, не встановлено.

Таким чином, відсутні підстави для застосування ст. 652 Цивільного кодексу України при зміні спірного договору на постачання товару.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Пунктом 2.3. договору визначено, що після підписання договору сума договору (ціна товару) зміні не підлягає.

З огляду на викладене, судом встановлено відсутність правових підстав для зміни умов договору в порядку ч. 2 ст. 652 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Господарського процесуального кодексу України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів.

Стаття 16 Цивільного кодексу України встановлює, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами про розірвання договору та стягнення сплачених коштів.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» є необґрунтованими нормативно та документально не підтвердженими, а отже такими, що задоволенню не підлягають повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд первісного позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

За умовами п. 3.1. договору постачання здійснюється у грудні 2014 року, автотранспортом постачальника на умовах DDR (м. Южноукраїнськ), Миколаївської області відповідно до Правил Інкотермс-2010. Вантажоодержувач - м. Южноукраїнськ, Миколаївської області, ЮУВ ВП «Складське господарство».

Термін постачання може бути змінений за погодженням сторін, шляхом обміну листами.

Відповідно до п. 9.1. договору будь-які зміни і доповнення до даного договору мають силу тільки в тому випадку, якщо вони оформлені в письмовому вигляді і підписані обома сторонами.

Сторонами згоди про встановлення нових строків постачання за договором досягнуто не було.

Пунктом 11.3.1. договору визначено, що постачальник зобов'язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Згідно п. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням визначених змістом зобов'язання умов (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать про порушення постачальником зобов'язання щодо постачання покупцю у визначений умовами договору строк товар згідно специфікації № 1.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як визначено абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Таким чином, суд приходить до висновку що вимоги покупця про зобов'язання постачальника вчинити певні дії, а саме виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 про постачання товару відповідно до специфікації № 1 є обґрунтованими.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на викладене, зустрічний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд зустрічного позову, відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 49, 82-85 ГПК України,-

В И Р І Ш И В:

1. В задоволенні первісного позову Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» відмовити повністю.

2. Зустрічний позов Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» задовольнити повністю.

3. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство «Інформаційні комп'ютерні системи» (03005, м. Київ, вул. Смоленська, 31-33, ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» (м. Київ, вул. Вєтрова, 3, ) вчинити певні дії, а саме виконати умови договору № 53-123-08-14-01120 від 22.12.2014 про постачання товару відповідно до специфікації № 1.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Інформаційні комп'ютерні системи» (03005, м. Київ, вул. Смоленська, 31-33, ) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Южноукраїнська атомна електрична станція» (м. Київ, вул. Вєтрова, 3, ) 1 218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

Повне рішення складено 05.06.2015.

Суддя В.В. Сівакова