РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/10043/15

За позовом: Рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності

до: публічного акціонерного товариства "КБ "Надра"

про: зобов'язання вчинити дії

Суддя: Шкурдова Л.М.

Представники:

від позивача: Друзюк Б.В. - пред.по дов.

від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом рівненського обласного відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності до публічного акціонерного товариства "КБ "Надра" про зобов'язання вчинити дії.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 24.04.2015 року порушено провадження у справі №910/10043/15.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив умови Договору банківського рахунку №2503 від 25.10.2011 та не здійснив перерахування коштів на загальну суму 19 777,12 грн відповідно до поданих позивачем банку платіжних доручень.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, вказуючи про те, що на виконання постанови Правління Національного банку України №83 від 05.02.2015 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «НАДРА» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.02.2015 №26 в Публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» з 06.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці. Посилаючись на норми ч.5 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відповідач вказує, що під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторві банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

У судовому засіданні 27.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Враховуючи наявність доказів належного повідомлення відповідача про час і місце проведення судового засідання, надходження від відповідача відзиву на позовну заяву, в якому відповідач просив здійснювати розгляд справи за відсутності його представника, достатність матеріалів для прийняття рішення по суті, суд розглядає справу за відсутності представника відповідача за наявними в справі матеріалами.

ВСТАНОВИВ:

25.10.2011 року між рівненським обласним відділенням Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності (далі - Фонд) та публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «НАДРА» (далі - банк) укладено Договір банківського рахунку № 2503 від 25.10.2011 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору банк відкриває клієнту поточний рахунок №3001, №3002, №3003 для зберігання коштів та здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов Договору та законодавства України, та зобов'язується приймати та зараховувати на рахунок грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу з відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій з рахунком, що передбачені чинним законодавством України. Операції за рахунком здійснюються після отримання банком повідомлений про взяття рахунку на облік органом державної податкової служби.

Відповідно до п.2.3.3., 2.3.4. Договору банк зобов'язався своєчасно здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта, у відповідності з чинним законодавством України; забезпечувати своєчасне зарахування коштів на рахунок клієнта.

Згідно з п.4.2. Договору операції за розрахунковими документами в гривнях, що надійшли до банку в операційний час (до 17 год 30 хв) виконуються банком того ж дня. Операції за розрахунковими документами в іноземній валюті для здійснення термінових переказів виконуються згідно затверджених тарифів. Документи, отримані після операційного часу, відмічаються штампом «Вечірня» та «післяопераційний час» та проводиться банком до 12 год 00 хв наступного робочого дня.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем для проведення операцій за рахунком було надано банку платіжні доручення №32 від 02.02.15, №33 від 02.02.15р., №34 від 02.02.15р, №35 від 02.02.15р., №36 від 02.02.15р., №37 від 03.02.2015р., №38 від 03.02.2015р., №39 від 03.02.2015р., №181496692 від 02.02.15р., №242 від 03.02.2015р. на загальну суму 19 777,12 грн.

Невиконання банком платіжних доручень позивача стало підставою звернення позивача з позовом до суду.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до частин 1 та 3 ст. 1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Відповідно до ст. 1089 ЦК України за платіжним дорученням банк зобов'язується за дорученням платника за рахунок грошових коштів, що розміщені на його рахунку у цьому банку, переказати певну грошову суму на рахунок визначеної платником особи (одержувача) у цьому чи в іншому банку у строк, встановлений законом або банківськими правилами, якщо інший строк не передбачений договором або звичаями ділового обороту.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 05.02.2015 № 83 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Надра» до категорії неплатоспроможних», Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.02.2015 року прийнято рішення № 26 про запровадження з 06.02.2015 року по 06.05.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

У відповідності до ч.4 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду прийняла рішення № 85 від 23 квітня 2015 року про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві Комерційний Банк «Надра» до 05 червня 2015 року включно та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації.

Тобто станом на момент звернення позивача з позовом до суду у відповідача запроваджена тимчасова адміністрація.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Відтак, у спорах пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, а даний закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно з частиною 2 ст.1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під кредитором банку розуміється юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

За змістом пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» переказ коштів - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

У спірних правовідносинах позивач виступає кредитором, а відповідач - боржником і оскільки позивач звернувся до відповідача з вимогою здійснити переказ грошових коштів за договором банківського рахунку, у період запровадження у банку тимчасової адміністрації, виконання зазначеної операції банком обмежувалося положеннями п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» .

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд України в своїй постанові від 25.03.2015 року у справі № 3-24гс15.

Відповідно до положень п. 4 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження щодо здійснення банком відповідних операцій не поширюється на виплати лише аліментів, пенсій, стипендій, інших соціальних, державних виплат, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, ушкодженням здоров'я або смертю, тощо.

Як вбачається зі спірних платіжних доручень, призначення платежів було: «відпускні», «єдиний соціальний внесок», «військовий збір», «повернення невикористаних коштів на орг.-адм.витрати»,

Таким чином, позивачем не доведено суду та не надано доказів того, що спірні платіжні доручення підпадають під ознаки вимог, передбачених саме п. 4 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та здійсненні на його виконання.

Враховуючи те, що в публічному акціонерному товаристві «Комерційний банк «НАДРА» запроваджено тимчасову адміністрацію, враховуючи положення ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», згідно якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.49 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 35, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

Суддя Шкурдова Л.М.

Повне рішення складено: 03.06.2015.