РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/6657/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 6"
до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"
про розірвання договору № 05529/5-02
Суддя Стасюк С.В.

Представники сторін:

від позивача Дементьєв Я.Т. (дов. б/н від 03.04.2015 року)
від відповідача Довгалюк А.В. (дов. № 167 від 20.02.2015 року)

Відповідно до статті 85 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 02 червня 2015 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рада 6" (надалі по тексту - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (надалі по тексту - відповідач) про розірвання Договору № 05529/5-02.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на істотну зміну обставин, а саме - внесення змін до статті 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення укладається між відповідачем, як виконавцем цих послуг, та власниками квартир, як безпосередніми споживачами, внаслідок чого укладений Договір № 05529/5-02 від 11.03.2005 року позивачем, який є експлуатуючою організацією, має бути розірваний в силу істотної зміни обставин.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.03.2015 року порушено провадження у справі № 910/6657/15-г та призначено справу до розгляду на 21.04.2015 року.

21.04.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов. У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що умовами договору та закону не передбачено підстав для розірвання спірного договору у зв'язку з внесеними змінами до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а, отже, позов задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні 21.04.2015 року, у відповідності до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено перерву до 19.05.2015 року, про що сторони були повідомлені під розписку.

15.05.2015 року через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, відповідно до яких представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог..

Представник відповідача у судовому засіданні подав клопотання про продовження строків розгляду спору.

Розглянувши подане відповідачем 19.05.2015 року клопотання про продовження строків розгляду спору, суд приходить до висновку про його задоволення.

Відповідно до статей 69, 77 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 19.05.2015 року винесено ухвалу про продовження строку вирішення спору та відкладено розгляд справи на 02.06.2015 року.

Представник позивача в судовому засіданні 02.06.2015 року надав усні пояснення по суті спору, відповідно до яких підтримав заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні 02.06.2015 року представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог, надав додаткові документи по справі.

Розглянувши подані сторонами матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2005 року між Публічним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - постачальник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рада 6" (далі - абонент, позивач) було укладено Договір на постачання питної води та приймання стічних вод через приєднані мережі (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та на підставі пред'явленого абонентом дозволу на скид стічних вод у систему каналізації м. Києва приймати від нього стічні води у систему каналізацій м. Києва водовідведення, а абонент зобов'язується здійснювати своєчасну оплату наданих йому постачальником послуг на умовах цього Договору.

Цей договір укладається строком на один рік і набуває чинності з моменту його підписання сторонами. Договір вважається пролонгованим на новий строк, якщо за 20 днів до припинення його дії жодна із сторін письмово не повідомить про це іншу сторону(пункт 7.1. Договору).

Договір може бути розірвано у випадках, передбачених чинним законодавством, за згодою сторін або у судовому порядку (пункт 7.2 Договору).

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на істотну зміну обставин, а саме - внесення змін до статті 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення укладається між відповідачем, як виконавцем цих послуг, та власниками квартир, як безпосередніми споживачами, внаслідок чого укладений Договір має бути розірваний.

У поданому відзиві представник відповідача зазначив, що умовами договору та закону не передбачено підстав для розірвання спірного договору у зв'язку з внесеними змінами до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а, отже, позов задоволенню не підлягає.

Оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 188 Господарського кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до частин 2-4 статті 188 Господарського кодексу України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Про припинення зобов'язань по Договору позивач звернувся до відповідача з листом № 06-0484 від 07.05.2014 року, на який отримав від відповідача лист № 911/08 від 30.07.2014 року з відмовою у розірванні Договору, в зв'язку з чим був змушений звернутись до суду з даним позовом.

Вимоги про розірвання вищевказаного договору обґрунтовані позивачем істотною зміною обставин, оскільки набрали чинності зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідно до яких договори на послуги з водопостачання та водовідведення повинні укладатись з власниками (орендарями) квартир, а не з їх балансоутримувачами.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії" № 1198-7 від 10.04.2014 року, який набрав чинності 26.04.2014 року були внесені зміни до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", зокрема, статтю 19 було доповнено частиною 5, відповідно до якої виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення.

Також було доповнено статтю 29 вказаного закону частиною 3, відповідно до якої договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) у багатоквартирному будинку укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та виконавцями цих послуг.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 2 статті 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2)зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3)виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4)із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 08.06.2011 року положення статті 652 Цивільного кодексу України пов'язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною 2 статті 652 цього Кодексу, при істотній зміні обставин.

Проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що підстави, визначені статтями 651 та 652 Цивільного кодексу України, є вичерпними для розірвання договору у судовому порядку.

Сторони в момент укладення спірного договору не могли передбачити, що настануть ті обставини, про які зазначає позивач у позові, при цьому зміна обставин була зумовлена причинами, які позивач не міг усунути, а із договорів та звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе позивач.

Однак, позивач не довів суду, що виконання спірного договору порушує співвідношення майнових інтересів сторін і позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору.

Ту обставину, що з кола суб'єктів, між якими укладається договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення, законом виключено балансоутримувачів, суд не вважає підставою для розірвання договору.

При цьому необхідно зазначити, що частина 2 статті 29 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в редакції, на яку посилається позивач, передбачає, що у разі, якщо балансоутримувач не є виконавцем, він укладає договори про надання житлово-комунальних послуг з іншим виконавцем.

У відзиві та додаткових поясненнях до відзиву відповідач заперечує проти позову, зокрема з тієї підстави, що позивачем за даними особовими рахунками обліковується питна вода, що використовується позивачем, а отже спірний Договір не може бути розірваний.

Суд погоджується з даною позицією відповідача, з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позивач не є виконавцем послуг з постачання питної води та водовідведення, а, навпаки, продовжує бути окремим споживачем таких послуг за Договором за адресами: м. Київ, бул. Л. Українки , 7-А, 7-Б встановлено три лічильники води, про що свідчать Акти обстеження водопостачання та водовідведення об'єкту № б/н від 29.08.2012 року, від 11.09.2012 року, від 11.09.2012 року, від 13.09.2012 року.

А відповідно до пунктів 2.1 Договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показань водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представником постачальника спільно з представником абонента.

Згідно з пунктом 3.3 Договору кількість стічних вод, які надходять у каналізаційну мережу, визначається за показаннями лічильників стічних вод, або за кількістю стічних вод, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання згідно з показаннями лічильників води та/або іншими способами визначення обємів стоків у відповідності до розділу 21 Правил користування та місцевих правил приймання.

За таких обставин суд вважає, що оскільки позивач також є споживачем послуг за Договором, а також змінами до закону. співвідношення майнових інтересів сторін не порушено, позивача не позбавлено того, на що він розраховував при укладенні Договору, а отже, і підстав для розірвання цього Договору у зв'язку із внесенням змін до Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суд не вбачає.

Водночас сторони не позбавлені права внести зміни до Договору, зокрема, шляхом зміни обсягів договірного місячного водоспоживання та дислокації об'єктів, щодо яких відповідачем надаються послуги з водопостачання та водовідведення саме позивачу як споживачу.

Відповідно до статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, обов'язок доказування законодавчо покладено на сторони.

Згідно з статтею 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не представлено належних (первинних) доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а відтак матеріали справи не свідчать про порушення відповідачем прав позивача, що виключає можливість їх захисту в судовому порядку.

За таких обставин, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 6" задоволенню не підлягають.

Відшкодування судових витрат відповідно до статей 44, 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на позивача.

Виходячи з вищенаведеного та керуючись статтями 4, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 6" відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.06.2015

Суддя С.В. Стасюк