ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 р. Справа№ 914/1011/15

За позовом: Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», м. Київ

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м Львів

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясний двір Поділля», м. Хмельницький

до відповідача-3: Публічного акціонерного товариства «Тростянецький м'ясокомбінат», м. Івано-Франківськ

про стягнення 12331640грн. 72 коп.

Суддя Мазовіта А.Б.

Секретар Юрків М.Г.

Представники:

від позивача: Брегей І.С., представник (довіреність №194 від 20.03.2015р.);

від відповідача-1: Підставська К.Є., представник (довіреність №34 від 01.04.2015 р.);

від відповідача-2: не з'явився;

від відповідача-2: не з'явився

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк», м.Київ звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м.Львів, відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясний двір Поділля», м. Хмельницький та до відповідача-3: Публічного акціонерного товариства «Тростянецький м'ясокомбінат», м.Івано-Франківськ про 12331640грн. 72 коп.

Розглянувши матеріали справи, суд визнав представлені матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду і ухвалою від 30.03.2015р. призначив розгляд справи на 16.04.2015 р. Розгляд справи відкладався з підстав, зазначених в ухвалах суду. За клопотанням представника сторони строк вирішення спору було продовжено на 15 днів до 11.06.2015 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивачем було придбано 110 000 штук облігацій номінальною вартістю 1000грн. 00 коп. за шт., випущених відповідачем-3, на загальну суму 110000000грн. 00 коп. Згідно умов емісії облігацій, відповідач-3 зобов'язувався виплачувати власникові акцій відсотковий дохід. Однак, відповідач-3 свої зобов'язання щодо виплати відсоткового доходу за 12-й, 13-й та 14-й відсоткові періоди не виконав, на дату подання позову до суду заборгованість становить 11503807грн. 80 коп. Крім цього, між відповідачем-3 та відповідачем-1, відповідачем-3 та відповідачем-2 було укладено договори поруки, у відповідності до яких відповідач-1 та відповідач-2 відповідають перед власником акцій за невиконання відповідачем-3 зобов'язань емітента цінних паперів, в тому числі і щодо виплати відсоткового доходу. Позивач звертався до відповідача-1 та відповідача-2 із вимогами про виплату відсоткового доходу, які залишені без розгляду та задоволення. У зв'язку з цим, просив стягнути з відповідача-1 заборгованість по виплаті відсоткового доходу у розмірі 11503807грн. 80коп. та 827832грн. 92 коп. пені за прострочення сплати відсоткового доходу, з відповідача-2 - заборгованість по виплаті відсоткового доходу у розмірі 11503807грн. 80 коп. та 827832грн. 92коп. пені за прострочення сплати відсоткового доходу, з відповідача-3 - заборгованість по виплаті відсоткового доходу у розмірі 11503807грн. 80коп.

28.04.2015 р. представником позивача через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог (вх. №1775/15), в якій позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по виплаті відсоткового доходу у розмірі 11503807грн. 80 коп., а також стягнути з відповідача-1827832грн. 92коп. пені за прострочення сплати відсоткового доходу, з відповідача-2 - 827832грн. 92 коп. пені за прострочення сплати відсоткового доходу.

05.05.2015 р. від позивача поштовим зв'язком надійшла заява про уточнення позовних вимог (вх. №1846/15), в якій позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по виплаті відсоткового доходу у розмірі 11503807грн. 80 коп., а також стягнути з відповідача-1827832грн. 92коп. пені за прострочення сплати відсоткового доходу, з відповідача-2 - 827832грн. 92 коп. пені за прострочення сплати відсоткового доходу.

В судових засіданнях представник відповідача-1 проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

07.05.2015 р. відповідачем-1 через канцелярію суду подано клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи.

Ухвалою від 07.05.2015 р. суд відмовив в його задоволенні з підстав, викладених у відповідній ухвалі.

15.05.2015 р. через канцелярію суду від відповідача-1 надійшла апеляційна скарга на ухвалу суду від 07.05.2015 р.

Ухвалою від 18.05.2015 р. суд апеляційну скаргу на ухвалу суду від 07.05.2015 р. повернув заявнику.

07.05.2015 р. відповідачем-1 через канцелярію суду подано клопотання про призначення у справі судово-економічної експертизи та клопотання про зупинення провадження у даній справі до завершення судового розгляду у кримінальній справі.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 р. №4 «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Розглянувши вказане клопотання, проаналізувавши зміст поставлених питань, що пропонуються на вирішення експертизи, суд прийшов до висновку, що вирішення поставлених питань не потребує спеціальних знань, перевірка правильності розрахунків належить до компетенції суду, відтак суд відмовляє в задоволенні клопотання про призначення судово-економічної експертизи.

Згідно ст. 79 ГПК України господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

При цьому пов'язаність справи полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиційне значення. Ці обставини мають бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі внаслідок непідвідомчості, обмеженості предметом позову, неможливості розгляду тотожної справи, певної черговості розгляду вимог.

В клопотанні про зупинення провадження у даній справі представник відповідача-1 не зазначив обґрунтованих причин неможливості розгляду даної справи до прийняття рішення (оголошення вироку) у кримінальній справі, не вказав обставин, які не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

З огляду на викладене, клопотання про зупинення провадження у справі до задоволення не підлягає.

Відповідач-2 та відповідач-3 в судові засідання явку представників не забезпечили, проти позову не заперечили, доказів погашення заборгованості не надали, вимог ухвал суду не виконали, повідомлення про дату, час та місце розгляду справи надсилалися на адреси, вказані позовній заяві та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, що згідно ст.64 ГПК України є врученням належним чином.

У відповідності до п. 3.9.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» за змістом зазначеної статті 64 ГПК, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України, якщо відзив на позовну заяву і витребувані господарським судом документи не подано, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про достатність матеріалів справи для її розгляду по суті за відсутності представників відповідача-2 і відповідача-3 та їх відзиву на позовну заяву.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача-1, суд встановив наступне.

28 березня 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (покупець) та Публічним акціонерним товариством «Тростянецький м'ясокомбінат» (продавець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №ДД-133/12; АП-06/12.

За цим договором продавець (відповідач-3) зобов'язувався продати і передати у власність покупця цінні папери, а покупець (позивач) зобов'язувався прийняти і оплатити цінні папери: іменні відсоткові звичайні облігації Публічного акціонерного товариства «Тростянецький м'ясокомбінат» у бездокументарній формі в кількості 110 000 штук номінальною вартістю 1000грн. 00 коп. за одну шт. загальною вартістю 110000000грн. 00 коп.

Таким чином, позивач придбав 110 000 штук облігацій, випущених відповідачем-3. Факт зарахування облігацій на рахунок у цінних паперах позивача підтверджується випискою про стан рахунку в цінних паперах на 20.02.2015 р.

Відповідно до п. 3.9.2. Проспекту емісії облігацій Публічного акціонерного товариства «Тростянецький м'ясокомбінат», відсоткова ставка за облігаціями на перший-двадцятий відсоткові періоди встановлюється у розмірі 14% річних у гривні.

Відсотки за облігаціями нараховуються відповідно до відсоткових періодів. Кожен відсотковий період складає 91 календарний день. При проведенні усіх розрахунків кількість днів у році приймається за 365. Сума доходу на одну облігацію, що підлягає виплаті за відсотковий період, розраховується за формулою:

Дохід = Номінал х Відсоткова ставка / 100% х Т / 365

де:

Дохід - сума нарахованого відсоткового доходу за відповідний відсотковий період (у гривнях);

Номінал - номінальна вартість облігації, в гривнях (1 000,00 грн.);

Т - тривалість відсоткового періоду (91 календарний день);

Відсоткова ставка - ставка, за якою нараховується відсотковий дохід за облігаціями, і яка на перший-двадцятий відсоткові періоди складає 14% (чотирнадцять відсотків) річних, а на двадцять перший-двадцять четвертий періоди визначається в порядку, передбаченому попереднім пунктом даного протоколу.

Згідно п. 3.9.1. Проспекту емісії виплата відсоткового доходу за облігаціями здійснюється 24 рази, протягом 2 банківських днів після закінчення відповідного відсоткового періоду. Так, в дванадцятому відсотковому періоді, який почався з 16.05.2014 р. і закінчився 14.08.2014 р., виплата у розмірі 3834602грн. 60 коп. мала бути здійснена з 15.08.2014 р. по 16.08.2014 р. В тринадцятому відсотковому періоді, який почався з 15.08.2014 р. і закінчився 13.11.2014 р., виплата у розмірі 3834602грн. 60 коп. мала бути здійснена з 14.11.2014 р. по 15.11.2014 р. В чотирнадцятому відсотковому періоді, який почався з 14.11.2014 р. і закінчився 12.02.2015 р., виплата у розмірі 3834602грн. 60 коп. мала бути здійснена з 13.02.2015 р. по 14.02.2015 р.

Як вбачається з матеріалів справи, пояснень представників сторін, відповідач-3 свої зобов'язання перед позивачем щодо сплати відсоткового доходу за облігаціями за дванадцятий, тринадцятий та чотирнадцятий відсоткові періоди не виконав, на дату розгляду справи в суді заборгованість відповідача-3 перед позивачем становить 11503807грн. 80 коп.

7 червня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Тростянецький м'ясокомбінат» (емітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс» (поручитель) укладено договір поруки №06/5.

У відповідності до договору поруки №06/5 від 07.06.2011 р. поручитель (відповідач-1) бере на себе на добровільних засадах зобов'язання солідарно у повному обсязі відповідати перед власником облігацій (позивачем) за наступними зобов'язаннями емітента: викуп облігацій; виплатити номінальну вартість кожної облігації, що належить власнику облігацій при їх погашенні, відповідно до порядку погашення облігацій, який наведено у Проспекті емісії облігацій; виплатити відсотковий дохід за кожну облігацію в порядку та в строки, передбачені Проспектом емісії - в повному розмірі такого відсоткового доходу.

У разі невиконання емітентом своїх зобов'язань перед власником облігацій, емітент і поручитель відповідають перед власником облігацій як солідарні боржники, що означає право власника облігацій вимагати виконання зобов'язань у повному обсязі, як від емітента і поручителя разом, так і від кожного з них окремо (п. 1.3. договору поруки).

Відповідно до п. 2.3. договору поруки №06/5 від 07.06.2011 р. у разі незадоволення вимоги власника облігацій, якій належать облігації на праві власності, до емітента щодо виконання останнім зобов'язань по виплаті відсоткового доходу за облігаціями та/або виплати номінальної вартості облігацій при їх погашенні та/або щодо викупу облігацій згідно з умовами Проспекту емісії облігацій, власник облігацій має право вимагати виконання вказаних зобов'язань від поручителя. Для цього власник облігацій має направити поручителю, з яким він уклав договір поруки відповідно до п. 1.5., письмову вимогу виконати зобов'язання (або ту чи іншу його частину) з додаванням виписки з рахунку в цінних паперах на дату вимоги, яка видана зберігачем та підтверджує, що власник облігацій є легітимним власником облігацій.

Відповідно до п. 2.3. договору поруки №06/5 від 07.06.2011 р., поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому письмову вимогу власника облігацій у валюті зобов'язання в повному обсязі у строк не пізніше 5 банківських днів з моменту отримання такої вимоги та всіх належним чином оформлених документів, зазначених в п. 2.1. цього договору.

15.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою за вих. №28-109 від 06.01.2015 р., в якій вимагав сплатити за боржника (відповідача-3) відсотковий дохід за дванадцятий та тринадцятий відсоткові періоди. 04.03.2015р. позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою за вих. №31/1-2507 від 25.02.2015 р., в якій вимагав сплатити відсотковий дохід за дванадцятий, тринадцятий та чотирнадцятий відсоткові періоди, а також нараховану суму пені. Відповідачем-1 вказані вимоги залишені без розгляду та задоволення.

7 червня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Тростянецький м'ясокомбінат» (емітент) та Товариством з обмеженою відповідальністю «М'ясний двір Поділля» (поручитель) укладено договір поруки №06/4.

У відповідності до договору поруки №06/4 від 07.06.2011 р. поручитель (відповідач-2) бере на себе на добровільних засадах зобов'язання солідарно у повному обсязі відповідати перед власником облігацій (позивачем) за наступними зобов'язаннями емітента: викуп облігацій; виплатити номінальну вартість кожної облігації, що належить власнику облігацій при їх погашенні, відповідно до порядку погашення облігацій, який наведено у Проспекті емісії облігацій; виплатити відсотковий дохід за кожну облігацію в порядку та в строки, передбачені Проспектом емісії - в повному розмірі такого відсоткового доходу.

У разі невиконання емітентом своїх зобов'язань перед власником облігацій, емітент і поручитель відповідають перед власником облігацій як солідарні боржники, що означає право власника облігацій вимагати виконання зобов'язань у повному обсязі, як від емітента і поручителя разом, так і від кожного з них окремо (п. 1.3. договору поруки).

Відповідно до п. 2.3. договору поруки №06/4 від 07.06.2011 р. у разі незадоволення вимоги власника облігацій, якій належать облігації на праві власності, до емітента щодо виконання останнім зобов'язань по виплаті відсоткового доходу за облігаціями та/або виплати номінальної вартості облігацій при їх погашенні та/або щодо викупу облігацій згідно з умовами Проспекту емісії облігацій, власник облігацій має право вимагати виконання вказаних зобов'язань від поручителя. Для цього власник облігацій має направити поручителю, з яким він уклав договір поруки відповідно до п. 1.5., письмову вимогу виконати зобов'язання (або ту чи іншу його частину) з додаванням виписки з рахунку в цінних паперах на дату вимоги, яка видана зберігачем та підтверджує, що власник облігацій є легітимним власником облігацій.

Відповідно до п. 2.3. договору поруки №06/4 від 07.06.2011 р., поручитель зобов'язаний виконати пред'явлену йому письмову вимогу власника облігацій у валюті зобов'язання в повному обсязі у строк не пізніше 5 банківських днів з моменту отримання такої вимоги та всіх належним чином оформлених документів, зазначених в п. 2.1. цього договору.

15.01.2015 р. позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою за вих. №28-108 від 06.01.2015 р., в якій вимагав сплатити за боржника (відповідача-3) відсотковий дохід за дванадцятий та тринадцятий відсоткові періоди. 04.03.2015р. позивач звернувся до відповідача-2 з вимогою за вих. №31/1-2507 від 25.02.2015 р., в якій вимагав сплатити відсотковий дохід за дванадцятий, тринадцятий та чотирнадцятий відсоткові періоди, а також нараховану суму пені. Відповідачем-2 вказані вимоги залишені без розгляду та задоволення.

Відповідно до ст. 194 ЦК України, цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між особою, яка його розмістила (видала), і власником та передбачає виконання зобов'язань згідно з умовами його розміщення, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять у сукупності усі права, які ним посвідчуються.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок», облігація - цінний папір, що посвідчує внесення його першим власником грошей, визначає відносини позики між власником облігації та емітентом, підтверджує зобов'язання емітента повернути власникові облігації її номінальну вартість у передбачений умовами розміщення облігацій строк та виплатити доход за облігацією, якщо інше не передбачено умовами розміщення.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені ст. 193 ГК України.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

За таких обставин, суд дійшов висновку про прострочення виконання зобов'язання боржниками (відповідачами), що в свою чергу є підставою для стягнення з них суми відсоткового доходу, оскільки, відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК України, одностороння відмова від виконання договору не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 4 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до п. 2.4. договорів поруки, у разі порушення поручителем строку виконання вимоги власника облігацій, поручитель повинен сплатити власнику облігацій пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення. Нарахування пені здійснюється на суму простроченого виконанням платежу за весь час прострочення.

З врахуванням цих положень, позивачем за період з 19.08.2014 р. по 20.02.2015 р. нараховано відповідачу-1 пеню у розмірі 827832грн. 92 коп., відповідачу-2 - нараховано пеню у розмірі 827832грн. 92 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем, в порядку передбаченому п. 2.3. договорів поруки, 15.01.2015 р. було надіслано відповідачу-1 та відповідачу-2 вимоги про виконання зобов'язань емітента. Вказані вимоги отримані відповідачем-1 та відповідачем-2 20.01.2015 р., що підтверджується підписами уповноважених осіб на повідомленнях про вручення поштових відправлень, належним чином завірені копії яких долучено до матеріалів справи. Таким чином, відповідач-1 та відповідач-2 повинні були виконати зобов'язання емітента (відповідача-3) протягом 5 днів з моменту отримання такої вимоги. З огляду на те, що відповідач-1 та відповідач-2 свої зобов'язання за договорами поруки у зазначений строк не виконали, з 26.01.2015 р. відбулося прострочення. Враховуючи наведене, з 26.01.2015 р. у позивача виникло право вимагати виконання, зокрема, вимагати сплатити пеню. Оскільки позивачем нараховано пеню з 19.08.2014 р., заявлені позивачем суми пені підлягають перерахунку з урахуванням дати виникнення прострочки. Після проведеного судом перерахунку ((7 669205,20 28% 365 11 (з 26.01.2015 р. по 05.02.2015р.)) + (7 669 205,20 39% 365 11 (з 06.02.2015 р. по 16.02.2015 р.) + (7 669 205,20 39%365 5 (з 17.02.2015 р. по 20.02.2015 р.)) = 187 632,88), розмір пені, який підлягає до стягнення з відповідача-1, повинен становити 187632грн. 88 коп. Аналогічним чином проведено перерахунок пені, який нараховано відповідачу-2, а тому сума пені, яка підлягає до стягнення з відповідача-2, становить 187 632 грн. 88 коп.

Відповідно до ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 34 ГПК України, господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 43 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи. Ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення боргу зі сплати відсоткового доходу обґрунтовані поданими доказами, а загальна сума заборгованості, яка підтверджена матеріалами справи та підлягає до стягнення з відповідачів солідарно, складає 11503807 грн. 80коп. Після перерахунку вимоги про стягнення пені з відповідача-1 та відповідача-2 підлягають до задоволення частково у розмірі 187632 грн. 88коп. щодо кожного з них. В задоволенні решти позовних вимог до відповідача-1 та відповідача-2 про стягнення пені слід відмовити.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 20.11.2014 р. №733 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.11.2014 р. №123 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», згідно з яким з 21.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виконувати обов'язки тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк».

Пунктом 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Згідно п. 4.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 р. №7 «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору у разі задоволення позову повністю або частково судовий збір стягується з відповідача (повністю або пропорційно задоволеним вимогам) в доход Державного бюджету України, якщо відповідач не звільнений від сплати цього збору.

Оскільки спір виник з вини відповідачів, відповідачі не звільнені від сплати судового збору, судові витрати по розгляду справи відповідно до ст. 49 ГПК України необхідно покласти на відповідачів солідарно по вимозі щодо стягнення відсоткового доходу та пропорційно до задоволених вимог по вимогах про стягнення пені.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 194, 509, 526, 530, 543, 553, 554, 599, 610, 612, 625 ЦК України, ст. 193, 230, 231 ГК України, ст. 7 Закону України «Про цінні папери та фондовий ринок» та ст.ст. 4, 33, 34, 35, 44, 49, 75, 80, 82, 83, 84, 85, 115, 116 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м. Львів, вул. Жовківська, 63 (ідентифікаційний код 30994872), Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясний двір Поділля», м.Хмельницький, вул. Заводська, 163 (ідентифікаційний код 30318541), Публічного акціонерного товариства «Тростянецький м'ясокомбінат», м. Івано-Франківськ, вул. Симона Петлюри, 10 (ідентифікаційний код 00443128) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т (ідентифікаційний код 190177грн. 80 коп. боргу зі сплати відсоткового доходу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м Львів, вул. Жовківська, 63 (ідентифікаційний код 30994872) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т (ідентифікаційний код 19017842) 187632грн. 88 коп. пені.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясний двір Поділля», м. Хмельницький, вул. Заводська, 163 (ідентифікаційний код 30318541) на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т (ідентифікаційний код 19017842) 187 632 грн. 88 коп. пені.

5. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м. Львів, вул. Жовківська, 63 (ідентифікаційний код 30994872), Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясний двір Поділля», м.Хмельницький, вул. Заводська, 163 (ідентифікаційний код 30318541), Публічного акціонерного товариства «Тростянецький м'ясокомбінат», м. Івано-Франківськ, вул. Симона Петлюри, 10 (ідентифікаційний код 00443128) в користь державного бюджету 68 173 грн. 38 коп. судового збору.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м. Львів, вул. Жовківська, 63 (ідентифікаційний код 30994872) в користь державного бюджету 1 112 грн. 29 коп. судового збору.

7. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М'ясний двір Поділля», м. Хмельницький, вул. Заводська, 163 (ідентифікаційний код 30318541) 1 112 грн. 29 коп. судового збору.

8. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

9. Накази видати згідно ст. 116 ГПК України.

В судовому засіданні 02.06.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частину рішення. Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя Мазовіта А.Б.