КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р. Справа№ 927/154/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорної Л.В.

суддів: Пашкіної С.А.

Смірнової Л.Г.

при секретарі Громак В.О.

за участю представників сторін: від позивача - Рожков О.Є.,

від відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Криштоп Ірини Олексіївни

на рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2015р.

по справі № 927/154/15 (суддя - Лавриненко Л.М.)

за позовом приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»

до фізичної особи - підприємця Криштоп Ірини Олексіївни

про стягнення 399 103,56грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.03.2015р. позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця Криштоп Ірини Олексіївни на користь приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» 303 450,00 грн. заборгованості, 77 346,80 грн. інфляційних втрат, 18 306,49 грн. 3% річних та 7 982,07 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У решті позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, фізична особа - підприємець Криштоп Ірина Олексіївна звернулась до Київського апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2015р. у справі № 927/154/15 і прийняти нове рішення, яким відмовити позовні вимоги залишити без задоволення.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 28.04.2015р. апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Криштоп Ірини Олексіївни прийнято до провадження.

Приватне акціонерне товариство «Страхове товариство «Гарантія» заперечує проти апеляційної скарги та просить залишити рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2015р. по справі №927/154/15 без змін, з підстав, викладених у письмовому відзиві.

Фізична особа - підприємець Криштоп Ірина Олексіївна своїх представників, чи особисто, в судове засідання не направила, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до п. 3.9.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

При цьому слід зазначити, що законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно зі статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Неявка учасника судового процесу в судове засідання не є підставою для скасування судового рішення, якщо ухвалу, в якій зазначено час і місце такого засідання, надіслано йому в порядку, зазначеному в підпункті 3.9.1 підпункту 3.9 цього пункту постанови.

За таких обставин справа розглядається за відсутності представників відповідача, який належним чином повідомлений.

Відповідно до ст. 99 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, апеляційний господарський суд встановив наступне.

11.12.2012 р. між «Чернігівською регіональною дирекцією» філією приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» (позикодавець) та фізичною особою-підприємцем Криштоп Іриною Олексіївною (позичальник) було укладено договір безвідсоткової фінансової допомоги, за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, зобов'язується надати позичальнику предмет позики (грошові кошти) в розмірі визначеному цим договором, а останній зобов'язується прийняти позику і повернути надану позику позикодавцеві у визначений цим договором строк. /а.с.12/.

Згідно із п. 2.1. договору сума позики становить 500 000,00 грн.

Пунктами 4.1., 4.2. договору сторони встановили, що позикодавець надає позику в строк до 15 грудня 2012р. Позика надається шляхом перерахування позикодавцем грошових коштів на рахунок №7612 відкритий в ПАТ «Укрсоцбанк», МФО 300023.

Згідно п. 4.3. договору позика вважається отриманою з моменту її списання з рахунку позикодавця.

Платіжним дорученням №6120 від 12.12.2012р. позивач на виконання умов договору перерахував відповідачу грошові кошти в сумі 500 000,00 грн. /а.с. 13/.

Пунктами 3.1., 4.4, 4.5 договору сторони визначили строк повернення наданої згідно з цим договором позики позичальнику: - 500 000,00 грн. по 27 грудня 2012 року. Позичальник зобов'язується повернути отриману позику в строк по 27.12.2012 року шляхом перерахування коштів виключно на рахунок №710 відкритий в філії АТ «Укрексімбанк» м. Чернігів, МФО 353649. Позика вважається повернутою в момент зарахування коштів, що позичалися, на банківський рахунок вказаний у п. 4.4. даного договору.

У відповідності до п. 3.2. договору строк повернення позики, вказаний у п. 3.1. договору, може бути продовжений за згодою сторін.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і є дійсним до моменту його остаточного виконання. У разі виконання Сторонами дій казаних у п. 3.2. цього Договору строк дії Договору продовжується на відповідний строк. (п. 6.1.).

Відповідач взяті на себе зобов'язання щодо повернення позики виконав частково, повернув позивачу лише 116 550 грн., що підтверджується банківськими виписками. /а.с. 14-26/.

Листом №99 від 06.12.2014 р. фізична особа-підприємець Криштоп Ірина Олексіївна звернулась до директора «Чернігівської регіональної дирекції» філії приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія» Ногача Івана Миколайовича з проханням кошти в сумі 80 000,00 грн., сплачені у період з 04.03.2013 року по 14.08.2013 року з помилково зазначеним в платіжних дорученнях призначенням платежу як: «повернення зворотної фінансової допомоги згідно договору без номеру від 24.10.2012 року», зарахувати в рахунок погашення заборгованості по договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року. /а.с. 27/.

Таким чином загальна сума повернутих відповідачем позивачу коштів згідно договору безвідсоткової фінансової допомоги від 11.12.2012 року становить 196 550,00 грн.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Доказів повернення позики на суму 303 450,00 грн. матеріали справи не містять.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1. ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 5.1. договору сторони встановили, що у випадку порушення своїх зобов'язань за договором позичальник несе відповідальність визначену договором та чинним законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із 5.2. договору якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до п. 1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Київський апеляційний господарський суд погоджується із перерахунком 3% річних, який було здійснено судом першої інстанції.

За таких обставин, позовні вимоги є документально обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Дослідивши матеріали справи, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що господарським судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, повно з'ясовано та доведено обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки відповідають дійсним обставинам справи.

Доводи наведені в апеляційній скарзі Київським апеляційним господарським судом до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи.

Щодо відповідності чи невідповідності договору від 11.12.2012р. про безвідсоткову фінансову допомогу вимогам законодавства, то зазначене судом до уваги взяте бути не може, оскільки доказів оскарження договору у встановленому законодавством порядку до суду не подано.

За наведених у даній постанові обставин, Київський апеляційний господарський суд доходить до висновку, що відсутні підстави для зміни чи скасування рішення господарського суду Чернігівської області від 10.03.2015р. у справі №927/154/15.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 99, 101 - 105 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення господарського суду міста Києва від 10.03.2015р. у справі №925/154/15 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Матеріали справи №927/154/15 повернути до господарського суду Чернігівської області.

3. Копію постанови надіслати сторонам у справі.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Вищого господарського суду України протягом двадцяти днів з дня її прийняття.

Головуючий суддя Л.В. Чорна

Судді С.А. Пашкіна

Л.Г. Смірнова