РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/6702/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал»

до Житлово-будівельного кооперативу «Луч»

про стягнення 123192 грн. 06 коп.

Суддя: Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Маляр Н.В. (довіреність №390 від 06.04.2015)

від відповідача - Петрук М.М. (голова правління),

Євдоченко Н.Д. (довіреність №9/1)

в с т а н о в и в:

19.03.2015 позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «Луч» на користь Публічного акціонерного товариства «Київводоканал» заборгованість за надані послуги за договором №03125/4-4 на послуги водопостачання та водовідведення від 23.09.2003 в розмірі 97541 грн. 63 коп., 15668 грн. 15 інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 4725 грн. 32 коп., 379 грн. 88 коп. пені та 4877 грн. 08 коп. штрафу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2003 між позивачем та відповідачем було укладено договір №03125/4-4 на послуги водопостачання та водовідведення, відповідно до п. 3.5 якого відповідачем погоджена кількість та вартість наданих ПАТ «АК «Київводоканал» послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2012 по 30.06.2014. На підтвердження доводів, викладених у позовній заяві, позивач зазначає, що належними доказами наявності заборгованості відповідача за договором є: акти про зняття показань з приладів обліку, погоджені та підписані відповідачем, які є первинними документами, що підтверджують факт надання послуг та їх об'єми, дебетово-інформаційні повідомлення та/або їх реєстри, що підтверджують виставлення рахунків до банківської установи відповідача. Позивач зазначає, що вказаними доказами підтверджується надання відповідачу послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01.07.2012 по 30.06.2014 на суму 222328 грн. 70 коп., з яких відповідачем сплачено 124787 грн. 07 коп., внаслідок чого несплаченою за договором залишилася заборгованість у сумі 97541 грн. 63 коп. Враховуючи те, що відповідач не виконав належним чином зобов'язання за договором №03125/4-4 на послуги водопостачання та водовідведення від 23.09.2003 та не сплатив зазначену суму заборгованості, позивач заявляє до стягнення з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» інфляційні нарахування на суму заборгованості в розмірі 15668 грн. 15 коп., 3% річних в сумі 4725 коп. 32 коп., 379 грн. 88 коп. пені та 4877 грн. 08 коп. штрафу.

14.04.2015 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач, зокрема, зазначає, що при укладенні договору №03125/4-4 на послуги водопостачання та водовідведення від 23.09.2003 ЖБК «Луч» зареєстровано як абонента за адресою: м.Київ, вул. Космічна, 12, де було обладнано один водопровідний ввід, на який встановлено один зареєстрований позивачем засіб обліку - водомір. У період, за який позивачем нарахована заборгованість, водопостачання відповідачу здійснювалося саме на цей ввід і об'єкт водопостачання за адресою: м. Київ, вул. Космічна, 12. Для цього вводу позивачем при укладенні договору було присвоєно відповідачу абонентський код 4-216 з особовим рахунком для постачання холодної води та водовідведення 311-8 та для стоків гарячої води 311-90. На балансі відповідача теплового розподільчого пункту не перебувало, межею розмежування балансової відповідальності відповідача та енергопостачальної організації є зовнішня стіна ЖБК «Луч» за вказаною адресою, у зв'язку із чим вода для потреб гарячого водопостачання відповідачу не подавалася, крім того, укладеним між сторонами договором №03125/4-4 від 23.09.2003 не передбачена подача води балансоутримувачу теплового розподільчого пункту. За наведених обставин відповідач просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

12.05.2015 представником відповідача надано до суду додаткові письмові пояснення, у яких зазначає про завищення позивачем обсягів наданої відповідачу послуги з холодного водопостачання та водовідведення стоків. Підтвердженням цього, на думку відповідача, є акти, підписані представниками постачальника та абонента, згідно яких позивачем надано відповідачу послуги в обсязі 29812 куб. м., а не у наведеному позивачем у розрахунку 49650 куб. м. Відповідач в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що нарахування за надання послуг, які проводилися йому за особовим рахунком 311-89, є незаконними, оскільки такі послуги споживалися абонентом ЖРЕО 411. Крім того, позивачем не надано актів про зняття показань за кодом 4-50216, проте надано акти зняття показань з приладів обліку до лютого 2014 за кодом 4-50171, у яких абонентом зазначено КП УЖГ Дніпровського району ЖРЕО 404, адресою якого є вул. Миропільська, 15-Б, надано акти зняття показань з приладів обліку з березня 2014 за кодом 4-50184 за вказаною адресою КП УЖГ Дніпровського району. Вказані акти не містять підпису абонента та мають показники обсягу водоспоживання 0 куб м.

У судовому засіданні 02.06.2015 представником відповідача надано додаткові письмові пояснення, у яких він зазначив, що відповідач фактично оплатив спожиті ним обсяги стоків гарячого водопостачання за здійсненим ним розрахунком у сумі 14060 грн. 13 коп., оплачуючи цю послугу за кодом 4-216 до березня 2012 року з переплатою 20248 грн. 82 коп., а з березня 2012 року - за кодом 4-50216 у сумі 10000 грн. Враховуючи викладене, на думку відповідача, станом на 01.07.2014 у нього відсутня заборгованість перед позивачем за договором № 03125/4-4 на послуги водопостачання та водовідведення від 23.09.2003.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх у судових засіданнях представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

23.09.2003 між позивачем (постачальник) та відповідачем (абонент) було укладено договір №03125/4-4 на послуги водопостачання та водовідведення (далі за текстом - договір), згідно п. 1 якого постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 01.07.1994 №65.

Відповідно до п. 3.1 договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників водолічильників здійснюється, як правило, щомісячно представниками постачальника спільно з представниками абонента. Для абонентів із стабільним об'ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватися один раз на квартал.

Кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потрапляють у міську каналізацію у відповідності з п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення у містах і селищах України (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.4 договору абонент розраховується за надані послуги у порядку, встановленому органами виконавчої влади у п'ятиденний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи.

За змістом п. 3.5 договору у разі незгоди щодо кількості або вартості отриманих послуг абонент зобов'язаний у 5-ти денний термін з дня представлення постачальником платіжних документів до банківської установи, направити повноважного представника з обґрунтовуючими документами для проведення звірки розрахунків та підписання відповідного акту в цей же термін. При невиконанні цієї умови дані постачальника вважаються прийнятими абонентом.

Щомісячно постачальник виставляє платіжну вимогу за надані послуги згідно договору. Оплата проводиться шляхом зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 3. 6 договору).

Відповідальність сторін визначена розділом 5 договору, згідно якого за безпідставну відмову від оплати наданих послуг абонент сплачує штраф у розмірі 5 відсотків від несплаченої суми, за несвоєчасну оплату послуг абонент сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення (п. 4.1, 4.2 договору).

Договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами (п. 7.1 договору).

Згідно акту опломбування від 21.12.2006, підписаного уповноваженими представниками сторін, абоненту ЖБК «Луч» за адресою: м. Київ, вул. Космічна, 12 встановлено водолічильник, якому присвоєно особовий рахунок №311-8.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було складено акти № 4-311-8 відносно абонента 4-216 ЖБК «Луч» про зняття показань з приладу обліку за період з серпня 2012 року по червень 2014 року за адресою: м. Київ, вул. Космічна, 12.

Позивачем складено акти №4-311-90 відносно абонента 4-50171 КП УЖГ Дніпровського району ЖРЕО-404 про зняття показань з приладу обліку за період з лютого 2012 року по лютий 2014 року за адресою: м.Київ, вул. Миропільська, 15-Б.

Позивачем складено акти №4-311-90 відносно абонента 4-50184 КП УЖГ Дніпровського району ЖРЕО-411 про зняття показань з приладу обліку за період з березня 2014 року по травень 2014 року за адресою: м.Київ, вул. Миропільська, 15-Б.

14.04.2008 відповідач направив позивачу лист у відповідь на претензію позивача від 18.03.2008 № 8/10-4-50216, у якому зазначив про відсутність укладених сторонами будь-яких доповнень до договору від 23.09.2003, за яким оплата послуг відповідачем здійснюється своєчасно.

У листі від 03.02.2014 відповідач повідомив позивача, що в результаті звіряння платіжних вимог та розшифровки рахунків, які було отримано від позивача, виявлено, що починаючи з липня 2012 року до особового рахунка 311-8 ЖБК «Луч» за адресою: м. Київ, вул. Космічна, 12, систематично нараховувалися показники обліку абонента 311-89 за адресою: м.Київ, вул. Миропільська, 15-Б, якого обслуговує ЖРЕО-411 Дніпровського району м. Києва.

У листі Публічного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» від 18.04.2014 №08/2527 позивач зазначив, що розрахунковим департаментом проведено роботу щодо приведення у відповідність схеми водокористування для подальшого вірного здійснення нарахувань.

Відповідачем на виконання умов договору як абонентом № 4-216 було перераховано на відповідний рахунок позивача грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученнями: № 49 від 31.07.2012 на суму 5000 грн., №58 від 29.08.2012 на суму 5000 грн., № 74 від 25.10.2012 на суму 5000 грн., №91 від 24.12.2012 на сум 10000 грн., №17 від 28.03.2013 на суму 15000 грн., №28 від 29.05.2013 на суму 8000 грн., № 35 від 27.06.2013 на суму 5000 грн., №39 від 01.08.2013 на суму 10000 грн., №47 від 29.08.2013 на суму 5000 грн., №58 від 30.10.2013 на суму 10000 грн., № 63 від 27.11.2013 на суму 2000 грн., № 6 від 28.01.2014 на суму 12000 грн., № 14 від 25.02.2014 на суму 6000 грн., №27 від 24.04.2014 на суму 8000 грн.

Відповідачем на виконання умов договору як абонентом № 5-50216 було перераховано на відповідний рахунок позивача грошові кошти, що підтверджується платіжними дорученнями: №17 від 25.02.2014 на суму 2500 грн., №43 від 26.06.2014 на суму 2500 грн., № 31 від 24.04.2014 на суму 2500 грн., №39 від 29.05.2014 на суму 2500 грн., №53 від 28.08.2014 на суму 2500 грн.

Позивач, посилаючись на часткову оплату відповідачем суми заборгованості за договором, у позовній заяві просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 97541 грн. 63 коп., 15668 грн. 15 інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 4725 грн. 32 коп., 379 грн. 88 коп. пені та 4877 грн. 08 коп. штрафу.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Спір виник у справі у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором по оплаті наданих послуги з водопостачання та водовідведення.

Виходячи зі змісту укладеного між сторонами договору, останній за своєю природою є договором надання послуг, за умовами якого одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ст. 901 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; виробник житлово-комунальних послуг це суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно зі ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг має відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» послуги з питного водопостачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання на підставі договору.

За змістом ст. 1 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» централізоване питне водопостачання - господарська діяльність із забезпечення споживачів питною водою за допомогою комплексу об'єктів, споруд, розподільних водопровідних мереж, пов'язаних єдиним технологічним процесом виробництва та транспортування питної води.

Централізоване водовідведення - господарська діяльність із відведення та очищення комунальних та інших стічних вод за допомогою комплексу об'єктів, споруд, колекторів, трубопроводів, пов'язаних єдиним технологічним процесом.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються, зокрема на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо).

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначався Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу №65 від 01.07.1994 р. (надалі - Правила № 65).

З 18.10.2008 набрали сили Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, які затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 190 від 27.06.2008 (далі за текстом - Правила № 190). Ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Згідно з пунктом 2.1 Правил користування № 190 договірні відносини щодо користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення здійснюються виключно на договірних засадах відповідно до Законів України «Про питну воду та питне водопостачання» та «Про житлово-комунальні послуги».

Обсяг питної води, поданої до теплових пунктів (котелень), фіксується засобами обліку, які встановлені на межі балансової належності.

Обсяг гарячого водопостачання, переданий споживачам виконавцем послуг з постачання гарячої води, ураховується в загальному обсязі стічних вод споживачів і оплачується ним за договором з виробником на підставі показів засобів обліку або в порядку, обумовленому договором.

Отже, чинне законодавство України не розділяє послугу з постачання споживачам гарячої води (гарячого водопостачання) на окремі частини з постачання окремо теплової енергії та окремо холодної води, а встановлює, що енерговиробник та/або енергопостачальник виробляє та постачає гарячу воду. Тобто саме гаряча вода є товаром, продуктом енерговиробника та/або енергопостачальника, яку отримує споживач. При цьому саме енерговиробник та/або енергопостачальник споживає холодну воду для вироблення гарячої води, а споживач оплачує холодну воду, яка йде на підігрів, лише у тому випадку, якщо він отримує від водопостачальника холодну воду та самостійно підігріває її до стану гарячої води.

Судом встановлено, що між сторонами спору відсутні договірні відносини щодо постачання води, яка використовується для виготовлення гарячої води; укладений сторонами Договір не регулює відносини сторін з приводу постачання холодної води, яка іде на підігрів; на балансі відповідача теплові пункти (котельні), з яких йому здійснюється постачання гарячої води, не перебувають, а відтак, за висновками суду, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача вартості холодної води, яка використовується для приготування гарячої води.

При цьому, пунктом 1.4 Правил визначено, що приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 №37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 за N 403/6691 (надалі - «Правила приймання»), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно п. 1.2 Правил приймання останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації, та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

Відповідно до п. 1.4 Правил приймання абонент водоканалу - це юридична особа, яка уклала договір з водоканалом на надання послуг водопостачання та (або) каналізації; стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

За змістом п. 2.4 Правил приймання підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Отже, надання послуг із приймання стічних вод (у тому числі, гарячого водопостачання) регулюється умовами укладеного сторонами договору, а вартість таких послуг підлягає оплаті абонентом (яким є відповідач) на користь позивача.

Аналогічні висновки містяться в постановах Вищого господарського суду України від 01.02.2012 у справі №1/415-26/184, від 30.01.2014 у справі №910/12493/13 від 19.02.2015 у справі № 27/135.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із укладенням договору відповідач був зареєстрований як абонент за адресою: м. Київ, вул. Космічна, 12. За вказаною адресою було встановлено та опломбовано один засіб обліку - водомір, присвоєно відповідачу абонентський код №4-216 з особовим рахунком для постачання холодної води та водовідведення №311-8 та для стоків гарячої води №311-90.

З квітня 2012 року позивач за кодом №4-216 обліковував розрахунки відповідача за послуги з постачання та водовідведення стоків холодної води, а за кодом №4-50216 - послуги з відведення стоків гарячого водопостачання.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач зазначає, що розрахунок заборгованості позивача містить не тільки нарахування за спожите холодне водопостачання та водовідведення, а й за постачання води, що йде на підігрів, яке не регулюється умовами договору.

Із матеріалів справи вбачається завищення позивачем обсягів наданих відповідачу послуг з холодного водопостачання та водовідведення стоків. Так, актами, підписаними представниками постачальника та абонента, підтверджується надання відповідачу послуги в обсязі 29812 куб. м.

Суд звертає увагу на те, що позивачем складено акти №4-311-90 відносно абонента 4-50171 КП УЖГ Дніпровського району ЖРЕО-404 про зняття показань з приладу обліку за період з лютого 2012 року по лютий 2014 року за адресою: м.Київ, вул. Миропільська, 15-Б та акти №4-311-90 відносно абонента 4-50184 КП УЖГ Дніпровського району ЖРЕО-411 про зняття показань з приладу обліку за період з березня 2014 року по травень 2014 року за адресою: м.Київ, вул. Миропільська, 15-Б. Вказані акти не містять підпису абонента та мають показники обсягу водоспоживання 0 куб м.

Таким чином, приймаючи до уваги наданий відповідачем розрахунок оплати послуг за договором, акти зняття показань з приладу обліку за період з липня 2012 по червень 2014, відповідні платіжні доручення, суд доходить висновку про необгрунтованість позовних вимог про стягнення заборгованості за договором в сумі 97541 грн. 63 коп. та необхідність відмови у їх задоволенні.

Оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за договором, підстави для задоволення позову в частині стягнення 15668 грн. 15 інфляційних нарахувань на суму заборгованості, 3% річних у розмірі 4725 грн. 32 коп., 379 грн. 88 коп. пені та 4877 грн. 08 коп. штрафу. у суду відсутні.

За таких обставин, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до вимог ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 49, 82-85, Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні 02.06.2015 на підставі положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 08.06.2015.

Суддя В.О. Демидов