ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р.Справа № 922/1911/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Воронько В.В.

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА", м.Київ
до ДП "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області (№ 25), м. Харків
простягнення 17943,00 грн.
за участю представників:

позивача - не з'явився,

відповідача - Конотоп Ю.О., довіреність №4/14-181п/Нх від 07.04.15 р.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА" звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ДП "Підприємство Олексіївської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Харківської області (№ 25) основну заборгованість за видатковою накладною №00000409 від 24.02.12р. на суму 17943,00 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 30.03.15р. за позовною заявою було порушено провадження по справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

17.04.15р. представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечує, та зазначає, що сплив строк позовної давності на вимогу, оскільки право вимоги у позивача виникло з моменту поставки товару, а саме 25.02.12р.

15.05.15р. представник відповідача надав заяву про застосування строку позовної давності.

Позивач не скористався наданим йому правом передбаченим ст. 22 ГПК України та не направив свого уповноваженого представника в судове засідання 26.05.15р., про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке повернулось на адресу суду з відміткою про отримання, про причини неявки суд не повідомив, витребувані судом документи не надав.

Представник відповідача в судовому засіданні 26.05.15р. проти позову заперечував, підтримав заяву про застосування строку позовної давності.

Враховуючи те, що норми ст. 65 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТАЛКОЛОР УКРАЇНА" (надалі - Позивач) було продано товар ДП "Підприємству Олексіївської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області" (надалі - Відповідач) на загальну суму 245 806 грн. 42 коп.

Відповідачем було здійснено часткову оплату за товар на суму 227 863 грн. 42 коп., що підтверджується банківською випискою по рахунку Позивача.

Як вбачається з матеріалів справи спірною є видаткова накладна №00000409 від 24.02.12р. за якою сума основного боргу складає 17943 грн. 00 коп.

Позивач звернувся з Листом-Вимогою вих. 2702/15-2 від 27 лютого 2015р. з вимогою погасити заборгованість за товар.

На день пред'явлення позову Відповідач свої зобов'язання з оплати отриманого товару не виконав, суму заборгованості у розмірі 17943 грн. 00 коп. не сплатив.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов'язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

У відповідності із ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт господарювання (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язків.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Наявність зобов'язання у покупця щодо оплати товару випливає із змісту частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України, згідно якої покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Отже, за умови безспірності факту отримання товару товаророзпорядчі документи (видаткові накладні тощо) є самостійними підставами виникнення обов'язку оплатити отриманий товар. Відтак, у покупця обов'язок оплатити вартість товару виникає з моменту отримання продукції за товаророзпорядчими документами, тобто безпосередньо в день отримання товару та товаророзпорядчих документів.

Відповідачем по справі заявлено про застосування строку позовної давності, оскільки датою виникнення права вимоги, за неоплаченою видатковою накладною №00000409 від 24.02.12р., являється 25.02.12р., а датою звернення позивача до суду є 24.03.15р., відповідно до дати вихідного штампу поштового відділення на конверті.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Представником відповідача у відзиві на позовну заяву (вх.№15463 від 17 квітня 2015 року) було заявлено про застосування позовної давності, а також було надано заяву через канцелярію суду 15 травня 2015 року (вх.№19752) про застосування строку позовної давності.

Відповідно до п.4.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" від 29.05.2013 року №10, у зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абзац другий ст.261 ЦК України).

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання (абзац 2 частина 5 ст.261 ЦК України).

Зважаючи на вищенаведене, обов'язок оплати товару у відповідача виник (згідно ст. 692 ЦК України) з моменту прийняття товару, а у позивача, відповідно, виникло право вимоги такої оплати. Тобто, строк позовної давності за заявленими позивачем вимогами сплив 25.02.2015 року.

Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд, розглянувши заяву відповідача про застосування строку позовної давності, задовольняє її, як таку, що відповідає вимогам діючого законодавства та приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні позову.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 49 ГПК України. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати у даній справі залишаються за позивачем.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 11, 256, 257, ч. 5 ст.261, ч. 4,5 ст.267, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 610-612, 692 Цивільного кодексу України; ст.ст. 173, 174, 175, 193, 197 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32, 33, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня підписання повного тексту рішення. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя Л.В. Шарко