ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р.Справа № 916/1308/15-г

Господарський суд Одеської області у складі :

судді Никифорчука М.І.

при секретареві Ніколаєві П.В.

за участю представників сторін :

Від позивача: Баліцька Ю.С. за довіреністю № 030315 від 03.03.2015 р.;

Від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/1308/15-г:

За позовом: Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" в особі, якою є Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ "ІМЕКСБАНК" Северин Юрій Петрович;

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АТН-СЕРВІС";

про стягнення 2 542 732,03 грн. -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Позивач, Банк) звернулось до Товариства з обмеженою відповідальністю „АТН - Сервіс" (далі - Відповідач, Позичальник ) із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 2542732,03 грн., посилаючись на наступне.

27.03.2013р. між Публічним акціонерним товариством «ІМЕКСБАНК» та відповідачем укладено Кредитний Договір про відкриття кредитної лінії № 33/13 (далі - Кредитний договір) відповідно до п.2.1 якого видача Траншів кредиту проводиться шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника або плати з позичкового рахунку боржника № 9001 в відділенні „ЦЕНТРАЛЬНЕ" АТ „ІМЕКСБАНК" розрахункових документів Позичальника на цілі, визначені п.1.2 цього Договору, в межах сум та відповідно до термінів, визначених п.1.1.1 та п.1.1.2. цього Договору.

За п.2.2 Договору моментом (днем) надання Траншів Кредиту вважається день першої оплати з позичкового рахунку Позичальник розрахункових документів Позичальника в сумі відповідного Траншу Кредиту або день перерахування кредитних коштів на поточний рахунок Позичальника.

Відповідно до умов Договору Банк надав Позичальнику кредит шляхом відкриття кредитної лінії з максимальним лімітом заборгованості 119500000 грн. зі сплатою 18% річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 25.01.2016 р. (включно).

Переведення кредиту за Договором підтверджується випискою по особовому рахунку №9001.0 з період з 27.03.2013 р. п 09.04.2013 р. (копія виписки у матеріалах справи).

Позивач зазначає, що відповідач порушує умови Договору - не сплачує відсотки за користування кредитом.

За п.3.3.6 Договору Позичальник зобов'язався протягом строку використання Траншів кредиту сплачувати проценти за користування ними в порядку, визначному п.п.2.4 - 2.5 цього Договору.

За п.2.4 Договору нарахування процентів за користування Траншем кредиту здійснюється щоденно по останній календарний день поточного місяця у валюті кредиту на фактичну суму щоденної заборгованості н позичковому рахунку з методом „факт/факт" виходячи з фактичної кількості днів у році та сплачуються Позичальником щомісячно до останнього робочого дня поточного місяця в період дії цього Договору. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення Траншу Кредиту.

Проте, як зазначає позивач, умови Договору щодо своєчасної слати нарахованих відсотків боржником не виконані.

Станом на 29.04.2015 р. (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 13.05.2015 р.) заборгованість відповідача за договором складає 68 938 172, 01 грн. грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 63 850 000 грн., заборгованість за відсотками - 4 693 512,12 грн. та сума пені - 394 659,89 грн. за прострочення платежів по кредитному договору.

Вказана заборгованість підтверджується випискою про операції по рахунку №9001.0 за період з 26.12.2014р. по 29.04.2015 р., випискою про операції по рахунку №9001.1 за період з 28.04.2015 р. по 29.04.2015р., випискою про операції по рахунку №9101.1. за період з 01.04.2015р. по 29.04.2015 р.

Пунктом 4.1 Договору передбачено, що у випадку прострочення Позичальником строків сплати відсотків, визначених п.2.4 Договору, а також прострочення повернення кредиту, визначених п.1.1, 3.2.8, 4.2 Договору, позичальник сплачує кредитору пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми.

На суму заборгованості по кредиту та суму прострочених відсотків позичальнику була нарахована пеня в сумі 394659,89 грн., ( розрахунок у матеріалах справи).

Щодо пред'явлення даного позову уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб позивач зазначив таке.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення № 14 про запровадження тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК" та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК".

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ „ІМЕКСБАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Северина Юрія Петровича.

Відповідно до ч.2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 року № 4452-VІ уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, вчиняти дії, спрямовані на виконання плану врегулювання, відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду.

За ч. 3 цієї ж статті на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку.

Статтею 38 цього Закону визначено, що уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити збереження активів та документації банку та вживає заходи щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

З підстав ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 175, 193 Господарського кодексу України, Позивач просить позов задовольнити та стягнути вказані суми.

Відповідач в засідання суду не з'явився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи за наявною у справі адресою (поштові повідомлення у справі). Відзив на позов не надав, тому справа розглянута за правилами ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, вислухавши представника позивача, проаналізувавши приписи законодавства, що регулюють правовідносини по даному спору, господарський суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 34 ГПК України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 43 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст.. 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Ці дані встановлюються письмовими і речовими доказами.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори-основний вид правомірних дій -це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Ст. 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом. (ч.ч.1, 7 ст.193).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), що визначено в ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Як свідчать матеріали справи приведені позивачем обставини справи цілком підтверджується наданими доказами: вказаним Договором, випискою про операції за рахунками №9001.0 за період з 26.12.2014р. по 29.04.2015 р.; випискою про операції по рахунку №9001.1 за період з 28.04.2015 р. по 29.04.2015р., випискою про операції по рахунку №9101.1. за період з 01.04.2015р. по 29.04.2015 р.

Проаналізувавши вказані докази суд приймає їх до уваги та вважає достеменними, такими що не викликають у суду сумніву.

З приведеного випливає наявність у відповідача боргу перед позивачем у вказаній вище сумі.

Зворотнього відповідачем в порядку ст. 33 ГПК України не доведено.

Підсумовуючи викладене господарський суд вважає вимоги позивача законними, обґрунтованими і тому підлягаючими задоволенню повністю.

Щодо заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача, суд відхиляє його за недоведеністю.

Відповідно до ст. 44, 49 ГПК України при задоволенні позову судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст. ст.32,33,43, 44, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ІМЕКСБАНК» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - задовольнити повністю.

2. Стягунти з Товариства з обмеженою відповідальністю „АТН -Сервіс" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А, ) на користь Публічного акціонерного товариства "ІМЕКСБАНК" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А, ) заборгованість за кредитом у сумі 63850000 (шістдесят три мільйона вісімсот п'ятдесят тисяч) грн., заборгованість за відсотками у сумі 4693512 (чотири мільйона шістсот дев'яносто три тисячі п'ятсот дванадцять) грн. 12 коп. та суму пені за прострочення платежів по кредитному договору у розмірі 394659 (триста дев'яносто чотири тисячі шістсот п'ятдесят дев'ять) грн. 89 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „АТН -Сервіс" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 12-А, ) до Державного бюджету України (одержувач: УК у м. Одесі/Приморський район, , рахунок №3008, банк одержувача: ГУ ДКС України в Одеській області, МФО 828011, код бюджетної класифікації 22030001, символ звітності банку 206, код ЄДРПОУ господарського суду Одеської області 03499997) судовий збір в сумі 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) гривень.

Повний текст рішення складено та підписано 02 червня 2015 р.

Суддя М.І. Никифорчук