ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" червня 2015 р. справа №909/602/14

Львівський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді:Плотніцького Б.Д.

Суддів: Михалюк О.В.

Кравчук Н.М.

при секретарі: Гарматі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Першого заступника прокурора Івано-Франківської області та Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ

на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2015р. (суддя Максимів Т. В.), якою відмовлено у задоволенні заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації про перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р. за нововиявленими обставинами

у справі №909/602/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "С.І. Груп Консорт Лтд.", м.Київ

до відповідача: Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області, м.Івано-Франківськ

про стягнення 294 300 049,47 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Діденко Ю.О. по довіреності б/н від 31.01.2015р.

від відповідача (скаржника): Петраш Ю.Л. по довіреності б/н від 13.11.2014р; .Жирун Р.М. по довіреності №224/01-04 від 12.02.2015р.

третя особа: не з'явився

прокурор: Макогон Ю.І. згідно посвідчення №020325 від 06.09.2013р.

У судовому засіданні 08.04.2015р.

оголошувалась перерва з 11:06год. до 11:44год.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2015р. було відмовлено Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації у задоволенні заяви про перегляд рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р. по справі №909/602/14 за нововиявленими обставинами вих.№274/01-04 від 26.02.2015р. (вх.№2211/15 від 27.02.2015р.). Рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р. по справі №909/602/14 залишено без змін.

Перший заступник прокурора Івано-Франківської області та Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ, не погоджуючись з вищевказаною ухвалою, звернулись з апеляційними скаргами, в яких вказують, що ухвала господарського суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та просять її скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційних скарг скаржники посилаються на те, що суд першої інстанції необґрунтовано відмовив відповідачу (заявнику заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами) у задоволенні такої заяви, тому що обставини, на які заявник посилається, як на нововиявлені, не могли бути йому відомі на час винесення рішення, оскільки про їх існування останньому стало відомо з листа позивача від 20.08.2014р. Обставини, викладені у вказаному листі, спростовують факти, які були покладені в основу прийнятого рішення від 10.07.2014р. - відсутність повної оплати зі сторони відповідача при повному та своєчасному виконанні позивачем взятих на себе зобов'язань. На думку апелянтів, не відповідають фактичним обставинам справи твердження суду про неможливість прийняття до уваги доводів заявника, які ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже оцінювались господарським судом у процесі розгляду справи, а також те, що заявником не надано жодних належних та допустимих доказів порушення строків проведення утилізації, наявності заборгованості позивача за послуги знешкодження небезпечних відходів, претензій, які виставлені позивачу контрагентами про сплату заборгованості за проведення утилізації тощо. Зазначені вище обставини, на думку скаржників, повністю підтверджуються копією листа ТОВ «С.І. Груп Консорт ЛТД» від 20.08.2014р., і не могли бути відомі заявнику, оскільки останній не перебуває з іноземними контрагентами позивача у будь-яких правовідносинах.

Одночасно, Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ, у своїй апеляційній скарзі зазначає про порушення господарським судом норм процесуального права, а саме ст.112 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). Зокрема, вказує, що чинним законодавством не встановлено переліку доказів, якими можуть бути засвідчені нововиявлені обставини, тому, на думку скаржника, принципове значення має саме відповідність таких обставин ознакам нововиявлених, а не форма їх доказування, відтак висновок суду, що лист є новим доказом, є безпідставним. Тому скаржники просять суд скасувати ухвалу суду від 27.03.2015р., задовольнити заяву Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ про перегляд рішення господарського суду від 10.07.2014р. за нововиявленими обставинами, рішення господарського суду від 10.07.2014р. скасувати і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості в сумі 294 300 049,47грн. відмовити.

08.06.2015р. на адресу суду надійшло клопотання Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ б/н від 05.06.2015р. про призначення судової експертизи. В обґрунтування вказаного клопотання відповідач вказує на те, що оскільки він вважає, що нововиявленою обставиною по справі є фактичне не понесення позивачем витрат по утилізації відходів гексахлорбензолу за межами України, тому для визначення наявності чи відсутності такої нововиявленої обставини по справі є необхідним визначення обсягу господарських операцій позивача та документального їх підтвердження з компаніями Tradebe Fawley та TREDI, пов'язаних з утилізацією відходів гексахлорбензолу, відтак просить суд призначити по справі судову економічну (бухгалтерську) експертизу.

24.04.2015р.на адресу Львівського апеляційного господарського суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "С.І. Груп Консорт Лтд.", м.Київ, в якому позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує з наступних підстав. Позивач зазначає, що заявником (відповідачем) не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтувань наявності підстав перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами. В той же час позивачем надано суду інформацію про знищення небезпечних відходів та про відсутність заборгованості перед залученими нерезидентами по безпосередній утилізації відходів. Також позивач вказує, що відповідачем та прокурором у апеляційних скаргах зазначалось, що граничний термін надання послуг утилізації небезпечних відходів встановлено 31.12.2013р. Однак, такі доводи, як вважає позивач, спростовуються умовами самих договорів і додатками до них, зокрема, додатком №2 до договору №55 від 29.08.2013р., додатками №1, №2 до договору №73 від 12.11.2013р., №74 від 13.11.2013р., №83 від 05.12.2013р., тобто вказаними умовами обов'язок проведення розрахунків між виконавцем і замовником пов'язується з наданням послуг зі збирання небезпечних відходів, а не з фактичним їх знищенням за межами країни. Зазначене також підтверджується п.4.4.2 договорів, а тому обов'язок оплатити виконані роботи виникає у відповідача не після фактичного знищення (спалення) відходів, а після здійснення заходів щодо вивезення небезпечних відходів із вмістом гексахлорбензолу з полігону токсичних відходів та передачі їх відповідальній особі (Компаніям Tradebe Fawley та TREDI).

Твердження апелянта (відповідача) про те, що йому не було відомо про не знищення небезпечних відходів, позивач вважає безпідставними, оскільки Департаменту станом на час підписання актів приймання-передачі наданих послуг до укладених договорів, було достовірно відомо про те, що небезпечні відходи та тара від них будуть спалені на протязі 2014 року, а не до кінця 2013 року, вказане повністю узгоджується з абз.20 п.6.3.3 договорів, а враховуючи те, що нововиявленями обставинами можна визнати тільки ті істотні для справи обставини, які не були і не могли бути відомі особі, яка звертається з відповідною заявою, то обставини, на які посилається заявник, були йому відомі не тільки на час прийняття рішення, але й на час підписання відповідних актів приймання-передачі, тому вони не є нововиявленими.

Одночасно позивач зазначає, що обов'язок відповідача оплатити надані йому послуги жодним чином не пов'язаний з обов'язком позивача розрахуватись з іноземними компаніями, і з посиланнями на ст.ст.510, 511, 530, 838, 854, 903 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), позивач стверджує, що ані норми чинного законодавства, ані норми укладених договорів не передбачають «відшкодування виконавцю понесених витрат», натомість умовами укладених між сторонами договорів встановлено обов'язок замовника здійснити розрахунки за послуги після підписання сторонами актів приймання-передачі наданих послуг. А враховуючи, що претензій щодо надання послуг відповідачем не було заявлено, тому надані послуги були ним прийняті і підлягають оплаті. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "С.І. Груп Консорт Лтд.", м.Київ, вказує на те, що розрахунки з компаніями Tradebe Fawley та TREDI виконані у повному обсязі за рахунок власних коштів позивача, що, в свою чергу, підтверджується листом компанії TREDI, наданому в суді першої інстанції. Тому, позивач просить суд апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2015р. - без змін.

У судових засіданнях 27.04.2015р., 27.05.2015р., 08.06.2015р. представник позивача проти задоволення апеляційних скарг заперечував з підстав, викладених у відзиві на апеляційні скарги б/н від 21.04.2015р.

У судових засіданнях 27.04.2015р. та 08.06.2015р. представник відповідача (апелянта) та прокурор підтримали вимоги, викладені в апеляційних скаргах, просили їх задовольнити, скасувати ухвалу господарського суду від 27.03.2015р., задовольнити заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та скасувати рішення господарського суду від 10.07.2014р. і прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, у судові засідання не з'явився. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) про час і місце судового засідання третя особа була повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення з відповідною ухвалою суду (т.5, а.с.8). Про наявність поважних причин неявки у судове засідання апеляційної інстанції уповноважених представників суд не повідомила, своїми правами, передбаченими ст.27 ГПК України, не скористалась.

В той же час, 26.05.2015р. на адресу суду надійшов лист Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області №15-16-1/177-2586 від 22.05.2015р., в якому зазначено, що на виконанні у останнього знаходиться наказ господарського суду Івано-Франківської області №1034 від 09.09.2014р.про стягнення з Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "С.І. Груп Консорт Лтд." 294 300 049,47грн. основного боргу та 73 080,00грн. судового збору. На підставі пп.1 п.11 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011р. №845 безспірне стягнення коштів з Департаменту відкладено. Станом на 14.03.2015р. вказаний наказ суду виконується відповідно до пп.24-34 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників.

Згідно зі ст.99 ГПК України в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

Відповідно до ст.102 ГПК України, апеляційна скарга на ухвалу місцевого господарського суду розглядається протягом п'ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про прийняття апеляційної скарги до провадження.

Відповідно до ст.81-1 ГПК України складено протокол судового засідання.

Дослідивши докази матеріалів справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія Львівського апеляційного господарського суду дійшла до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р. у справі №909/602/14, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 01.09.2014р. та постановою Вищого господарського суду України від 30.10.2014р., позов Товариства з обмеженою відповідальністю "С.І. Груп Консорт Лтд" до Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської облдержадміністрації, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення заборгованості в сумі 294 300 049,47грн. - задоволено.

27.02.2015р. Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації (відповідач по справі) звернувся до господарського суду з заявою №274/01-04 від 26.02.15, в якій просив суд переглянути за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р., скасувати його та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2015р. відмовлено у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р. з тих підстав, що на час розгляду даного спору по суті сторонам були відомі обставини щодо процесу утилізації небезпечних відходів і судами надана оцінка всіх первинних документів, які були підставою оплати за надані послуги та прийняті сторонами без жодних зауважень, а тому суд не може прийняти до уваги доводи заявника, які ґрунтуються на переоцінці тих доказів, які вже були оцінені судами у процесі розгляду справи.

Одночасно, господарський суд зазначив, що заявником в порушення вимог ст.ст.32, 33, 34, 121 ГПК України не підтверджено належними та допустимими доказами нововиявлених обставин, а зазначені у листі від 20.08.2014р. обставини, на які посилається заявник, як на нововиявлені, такими не являються, оскільки вони не характеризуються ознаками, притаманними таким обставинам, а також заявник, на якого покладено обов'язок доказування, в порушення вище вказаних статей ГПК України, не надав суду доказів, які б підтверджували факти, викладені у заяві, а саме, порушення строків проведення утилізації, наявності заборгованості позивача за послуги знешкодження небезпечних відходів, претензій, які виставлені позивачу контрагентами про сплату заборгованості за проведення утилізації, акта про підготовку для повернення гексахлорбензолу в Україну, підтвердження повноважень Марчевського І. для звернення до правоохоронних органів із відповідним листом від імені товариства.

Судова колегія апеляційної інстанції погоджується з таким висновком господарського суду, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №17 від 26.12.2011р. "Про деякі питання практики перегляду рішень, ухвал, постанов за нововиявленими обставинами" (далі - постанова Пленуму ВГС України) перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

Статтею 112 ГПК України передбачено можливість господарського суду переглянути прийняте ним судове рішення, яке набрало законної сили, за нововиявленими обставинами. Підставами для перегляду судових рішень господарського суду за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення; встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду; встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Згідно з п.2 постанова Пленуму ВГС України, до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

В обґрунтування поданої заяви, заявник послався на лист представника ТОВ "С.І. Груп Консорт Лтд" від 20.08.2014р., адресований Генеральному Прокурору України, з якого відповідачу стало відомо про нововиявлені обставини для даної справи, а саме те, що позивач, станом на момент підписання актів приймання - передачі наданих послуг та винесення рішення у даній справі, на думку заявника, не розрахувався з підрядними іноземними компаніями, які мали займатися утилізацією небезпечних відходів, внаслідок чого отримав від цих компаній претензії про сплату заборгованості, фактично не знешкодив небезпечні відходи та не надав доказів понесених витрат на утилізацію. На думку заявника, вказані обставини є нововиявленими та такими, що спростовують факти, встановлені рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р. щодо виконання сторонами договорів про надання послуг із збирання небезпечних відходів №55 від 29.08.2013р., №73 від 12.11.2013р., №74 від 13.11.2013р., №83 від 05.12.2013р.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи.

Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Тому місцевим господарським судом обґрунтовано відхилені посилання відповідача на лист, зазначений вище, так як він по суті є новим доказом, який не оцінювався судом під час розгляду справи, за результатами якого було прийнято рішення від 10.07.2014р., а встановлені у ньому відомості не можуть бути нововиявленою обставиною у даному випадку, оскільки призводять до переоцінки тих доказів, які вже були предметом дослідження господарського суду у процесі розгляду даної справи.

Відповідно до п.8.6 постанова Пленуму ВГС України, прийняття та розгляд заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами не означає обов'язкового скасування чи зміни рішення, що переглядається. Результат перегляду повинен випливати з оцінки доказів, зібраних у справі, і встановлення господарським судом на основі цієї оцінки наявності або відсутності нововиявлених обставин, визначення їх істотності для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

В апеляційних скаргах апелянти посилаються на ті ж самі обставини, на які посилався Департамент у своїй заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, тобто на лист представника ТОВ "С.І. Груп Консорт Лтд" від 20.08.2014р., адресований Генеральному Прокурору України, в якому викладені обставини, які не могли бути відомі заявнику, оскільки останній не перебуває з іноземними контрагентами позивача у будь-яких правовідносинах. Вказаним обставинам суд першої інстанції надав оцінку, з якою колегія суддів апеляційної інстанції повністю погоджується. Твердження апелянтів щодо порушення позивачем строків проведення утилізації, наявності заборгованості позивача за послуги знешкодження небезпечних відходів, претензій, які виставлені позивачу контрагентами про сплату заборгованості за проведення утилізації є виключно припущеннями відповідача, які не мають документальних доказів у підтвердження наявності таких обставин.

В той же час, колегія суддів звертає увагу апелянта Департамента будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації на те, що відповідно до, зокрема, додатку №1 до договору №73 від 12.11.2013р. Графік надання послуг зі збирання небезпечних відходів за договором №73 від 12.11.2013р. у колонці «Назва етапу (послуг)» зазначено: послуги зі збирання небезпечних відходів (здійснення заходів щодо вивезення небезпечних відходів із вмістом гексахлорбензолу з полігону токсичних відходів), у колонці «очікувана вартість» вказана сума ідентична тій, що вказана у п.3.1 ціна договору, а саме, 92 991 028,40грн. Аналогічна ціна і умови щодо надання послуг зі збирання небезпечних відходів вказані і у додатку №2 до зазначеного договору, в якому також зазначено, що цей протокол є підставою для проведення взаємних розрахунків і платежів між виконавцем і замовником.

Одночасно, судова колегія зауважує, що обома сторонами були підписані акти приймання-передачі наданих послуг до кожного з договорів. В акті №1/73 від 17.12.2013р. зазначено, що до акту надаються: акт звірки розрахунків; кошторис фактичних витрат виконавця; акт завантаження відходів у транспорт; акт приймання-передачі на зберігання відходів з наступним знешкодженням (знищенням) (копії належним чином завірені); митна декларація, оформлена відповідно до вимог законодавства України (копія належним чином завірена); екологічна декларація (копія належним чином завірена); звіт виконавця. І, з урахуванням того, що договорам та додаткам до них при винесенні рішення по справі, судом першої інстанції була надана відповідна оцінка, колегія суддів вважає встановленим факт того, що при прийнятті наданих позивачем послуг, відповідачу було надано всі вище перелічені додатки до актів приймання-передачі наданих послуг, і відповідач прийняв такі послуги без заперечень. Як вбачається з викладеного у вказаних додатках відсутні документи (докази) фактичного знищення відходів, відтак і обов'язок відповідача по оплаті наданих послуг з'являється відповідно до п.п.4.1.1., 4.1.2. протягом 7 днів після підписання акту приймання-передачі наданих послуг, тобто після здійснення заходів щодо вивезення небезпечних відходів з полігону токсичних відходів та передачі їх відповідальній особі для знищення, а не після фактичного знищення (спалення) відходів, як це вважає відповідач.

Також, у підписаних сторонами договорах, у п.6.3.3. передбачено умову, що протягом 365 днів з дати передачі відповідних відходів на знешкодження (знищення) виконавець зобов'язаний передати замовнику відповідну довідку про знешкодження (знищення) таких відходів, тому колегія суддів вважає, що можна зробити висновок, що Департамент будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації був обізнаний, що відходи будуть знешкоджені на протязі 365 днів, а його обов'язок з оплати за надані послуги від моменту знешкодження не залежить, оскільки залежить від моменту виконання позивачем послуг зі збирання небезпечних відходів (здійснення заходів щодо вивезення небезпечних відходів із вмістом гексахлорбензолу з полігону токсичних відходів).

Враховуючи викладене вище, колегія суддів Львівського апеляційного господарського суду вважає, що господарський суд Івано-Франківської області надав належну оцінку всім наявним у справі доказам, повною мірою дослідив всі обставини справи і дійшов вірного висновку щодо відмови у задоволенні заяви Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації про перегляд рішення господарського суду за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, зазначені у листі від 20.08.2014р., на які посилається заявник, не спростовують факти, які було покладено в основу рішення від 10.07.2014р., тому такі обставини не могли впливати на прийняття рішення господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2014р. і, по суті, не є нововиявленими, оскільки не характеризуються наявністю необхідних ознак для таких обставин, відтак, не можуть бути підставою для перегляду судового акту в порядку, передбаченому ст.112 ГПК України.

Клопотання Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації б/н від 05.06.2015р. про призначення судової експертизи залишається колегією суддів без задоволення, оскільки обставини, на які посилається відповідач, як на необхідність проведення по справі судової експертизи, не є предметом розгляду даного провадження, тому що у справі №909/602/14 предметом спору є стягнення заборгованості за договорами про надання послуг, укладеними між Департаментом будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації та Товариством з обмеженою відповідальністю "С.І. Груп Консорт Лтд". У клопотанні про призначення судової експертизи відповідач хоче дослідити господарські операції позивача з компаніями Tradebe Fawley та TREDI, які не є ані сторонами по справі, ані сторонами у договорах про надання послуг, укладених між позивачем та відповідачем, їх права та інтереси не зачіпаються, і предмет спору у даній справі не включає в себе дослідження господарських операцій позивача з його контрагентами.

Відповідно до п.4 ст.129 Конституції України, ст.ст.33, 34 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи, а за загальним правилом тягар доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Доводи та твердження апелянтів, викладені в апеляційних скаргах, спростовуються наведеними вище нормами законодавства, і всупереч норм ГПК України апелянтами не подано доказів, які б їх спростовували, а твердження, наведені в апеляційних скаргах, не спростовують правомірність висновків, викладених в оспорюваній ухвалі суду першої інстанції.

Таким чином, судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що апеляційні скарги Першого заступника прокурора Івано-Франківської області та Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ підлягають залишенню без задоволення, а ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2015р. по справі №909/602/14 залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.99, 101, 102, 103, 105, 106 Господарського процесуального кодексу України, Львівський апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Першого заступника прокурора Івано-Франківської області та Департаменту будівництва, житлово-комунального господарства, містобудування та архітектури Івано-Франківської обласної державної адміністрації, м.Івано-Франківськ - залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 27.03.2015р. по справі №909/602/14 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Львівський апеляційний господарський суд протягом 20 днів.

Повний текст постанови складено11.06.2015р.

Головуючий суддя Б.Д. Плотніцький

Судді О.В. Михалюк

Н.М. Кравчук