РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/1423/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт»

до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

про стягнення 46750 грн. 69 коп.

Головуючий суддя Демидов В.О.

Суддя Прокопенко Л.В.

Суддя Гулевець О.В.

Представники сторін:

від позивача - не прибув,

від відповідача - не прибув.

в с т а н о в и в:

26.01.2015 позивач звернувся до суду із позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства «Астра Банк» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» грошові кошти у розмірі 46750 грн. 69 коп.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» укладений кредитний договір №53011, відповідно до п. 1.1 якого банк відкрив позивачу відновлювальну кредитну лінію. Спільним листом ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк» 09.12.2013 повідомили позивача про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк». Листом від 28.04.2014 відповідач повідомив позивача про порушення п. 4.2.17 кредитного договору №53011, у зв'язку із чим була підвищена процентна ставка позивачу за користування кредитом з 18 процентів до 20 процентів. Позивач, заперечуючи проти порушення ним умов п. 4.2.17 договору, зазначив, що переведення грошових надходжень за кредитним договором №53011 повинно було здійснюватися на рахунок №5302, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Астра Банк», але останнім припинено обслуговування рахунку у зв'язку з його закриттям, крім того, умовами вказаного кредитного договору не передбачено переведення грошових коштів на рахунок, відкритий у ПАТ «Дельта Банк». 11.07.2014 позивачем обов'язки за кредитним договором №53011 було виконано повністю. Позивач зазначає, що сума нарахованих йому процентів згідно умов договору зі ставкою 18% складає у період з січня 2014 по липень 2014 включно 503309 грн. 58 коп., проте відповідачем з рахунку, відкритому позивачем у ПАТ «Дельта Банк» фактично списано 550060 грн. 27 коп. Позивач вважає, що ним було виконано зобов'язання за вказаним кредитним договором шляхом переведення коштів на поточний рахунок №5302, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Астра Банк» та вказує на відсутність у нього обов'язку щодо переведення грошових надходжень на рахунок, відкритий у ПАТ «Дельта Банк», у зв'язку із чим нарахування процентів за ставкою 20% за порушення ним умов п. 4.2.17 договору, є неправомірним. Враховуючи наведене, позивач зазначає, що відповідачем було порушено умови кредитного договору №53011 в частині нарахування та списання коштів з рахунку позивача у сумі 46750 грн. 69 коп.

16.02.2015 у судовому засіданні відповідач надав письмовий відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що позивач відповідно до п. 4.2.17 кредитного договору №53011 від 09.07.2013 зобов'язаний забезпечити протягом трьох місяців , починаючи із першого дня вибірки кредитних коштів, проведення грошових надходжень на поточний рахунок №5302, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Астра Банк», в обсязі, що дорівнює відсотковому співвідношенню суми фактичної кредитної заборгованості позивача перед банком за цим договором до загальної кредитної заборгованості позивача. Згідно п. 4.2.19 вказаного договору у разі невиконання вимог п. 4.2.17 починаючи з 1 числа наступного місяця за звітним, позивач повинен сплачувати банку проценти за користування кредитом за ставкою 20%. У січні 2014 позивачем не було виконано зобов'язання щодо переведення грошових надходжень від господарської діяльності на поточні рахунки відповідача, у зв'язку із чим відповідно до умов п. 4.2.19 договору до нього застосовано процентну ставку в розмірі 20%, починаючи з 03.02.2014 року. Крім того, відповідачем було направлено позивачу повідомлення про відступлення права вимоги, у якому зазначалися реквізити банківського рахунку у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», на який позивач повинен здійснювати платежі за кредитним договором №53011 від 09.07.2013. За таких обставин відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Ухвалою суду від 26.02.2015 припинене провадження по справі в частині позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Астра Банк».

18.05.2015 від представника відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі як третю особу, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Заявлене клопотання відповідач обґрунтовує тим, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасово адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно якого з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк». Посилаючись на положення Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», які визначають повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідач зазначив, що рішення суду по даній справі може вплинути на права та обов'язки Фонду.

Відповідно до ст. 27 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до прийняття рішення господарським судом, якщо рішення з господарського спору може вплинути на їх права або обов'язки щодо однієї з сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за клопотанням сторін, прокурора або ініціативи господарського суду.

Така третя особа виступає в процесі на стороні позивача або відповідача - у залежності від того, з ким із них у неї існують (або існували) певні правові відносини.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з'ясовувати, чи буде у зв'язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов'язки, або змінено її наявні права та/або обов'язки, або позбавлено певних прав та/або обов'язків у майбутньому (ч. 5 п. 1.6. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Отже, третя особа без самостійних вимог на предмет спору має знаходитися з однією зі сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суд дійшов висновку, що прийняття рішення з даного господарського спору не може вплинути на права або обов'язки Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо відповідача, тому відсутні підстави для залучення останнього до участі у справі у якості третьої особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору,на стороні відповідача.

У судове засідання представник позивача не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали суду

У судове засідання представник відповідача не з'явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений шляхом надсилання за його належною юридичною адресою ухвали суду. Відзив на позовну заяву не подав.

З урахуванням положень ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, вислухавши присутніх під час судового розгляду справи представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

09.07.2013 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» (позивач, позичальник) був укладений кредитний договір №53011 (далі за текстом - договір), відповідно до п. 1.1 якого банк відкриває позивачу відновлювальну кредитну лінію та встановлює кредитний ліміт в розмірі 38000000 грн., а позичальник зобов'язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування отриманими кредитними коштами та комісії в порядку, розмірі та в строк, що передбачені цим договором.

Загальний строк кредитної лінії - з 09.07.2013 по 08.07.2016 включно (п. 1.3 договору).

За користування кредитом позичальник сплачує проценти щомісячно із розрахунку 18 процентів річних (п. 1.6 договору).

Моментом (днем) повернення кредиту вважається день зарахування на відповідний рахунок кредитора всієї суми кредиту. Нарахування процентів за користування кредитом згідно за п. 1.6 договору здійснюється з дня надання кредиту, згідно з п. 2.1 договору, до моменту повернення кредиту, щомісяця, в останній робочий день кожного місяця та в день повного повернення кредиту, за звітній календарний місяць, за фактичну кількість днів користування кредитом. При розрахунку процентів день надання кредиту включається до розрахунку, а день повернення кредиту - не включається. При розрахунку процентів приймається фактична кількість днів у місяці, фактична кількість днів у році для кредитів в національній валюті та 360 днів у році для кредитів в іноземній валюті. Якщо день нарахування процентів є неробочим, проценти нараховуються в попередній робочий день. Позичальник сплачує проценти у валюті кредиту, щомісячно, не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним та в день повного повернення кредиту, шляхом перерахування суми нарахованих процентів на захунок для обліку нарахованих процентів (п. 2.2 - 2.3 договору).

Сторони дійшли згоди, що у випадку порушення позичальником будь-якої з умов пунктів 4.2.4-4.2.7 договору розмір процентної ставки за користування кредитом, яка сплачується позичальником згідно п. 1.6 договору, починаючи з дати, наступної за датою порушення, встановлюється у розмірі 20% річних (п.4.2.8 договору).

Відповідно до п. 4.2.17 договору позичальник зобов'язується забезпечити, починаючи з першого дня вибірки кредитних коштів, протягом трьох місяців переведення грошових надходжень на поточний рахунок позичальника №5302, відкритий у кредитора, в обсязі, що дорівнює відсотковому співвідношенню суми фактичної кредитної заборгованості позичальника перед кредитором за договором до загальної кредитної заборгованості позичальника.

Договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до повного повернення кредиту, сплати процентів, комісій, можливих штрафних санкцій до повного виконання умов договору (п. 9.9 договору).

Крім того, 26.06.2013 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та позивачем було укладено договір банківського рахунку №5302, згідно якого банк відкрив позивачу поточний рахунок №5302.

02.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Відповідно до умов п. 2.1. договору купівлі-продажу прав вимоги, продавець погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Згідно з розділом 1 договору купівлі-продажу прав вимоги «права вимоги» - це всі права вимоги (як існуючі, так і майбутні, як наявні, так і умовні) продавця у якості кредитора до позичальників за кредитними договорами, а також всі права вимоги продавця до осіб, які надали забезпечення, за договорами забезпечення, включаючи будь-які та всі права вимоги та засоби захисту прав, які доступні продавцю, щодо виконання позичальниками та/або особами, які надали забезпечення, будь-яких своїх обов'язків за кредитними договорами та договорами забезпечення; «кредитний договір» означає кожний договір про надання кредиту у будь-якій формі між позичальником та продавцем у якості кредитора, які зазначені у додатку №1, разом з усіма доповненнями, додатками договорами та додатками до нього; «загальна купівельна ціна» є сумою всіх кредитних цін за права вимоги, зазначених у додатку 1 та становить 858064799 грн.

Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 02.12.2013, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», останній набув право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» за кредитним договором №53011 від 09.07.2013.

Пунктом 2.3. договору купівлі-продажу прав вимоги, визначено, що права вимоги переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання покупцем та продавцем акту приймання-передачі прав вимоги.

03.12.2013 між відповідачем та позивачем укладено договір банківського рахунку №01/29, згідно якого відповідач відкриває позивачу поточний рахунок №4652.

У повідомленні від 09.12.2013 №2/01-17/13456, підписаному повноважними особами ПАТ «Астра Банк» та ПАТ «Дельта Банк», доведено до відома позивача, що первісним кредитором на користь нового кредитора було здійснено відступлення своїх прав вимоги за договором. У повідомленні зазначено, що відступлення не призведе до будь-яких змін обсягу прав та обов'язків за кредитними документами, зокрема, суми, що підлягають сплаті та строки їх сплати залишаються такими ж. У повідомленні зазначені реквізити банківського рахунку у ПАТ «Дельта Банк», на який позивач повинен здійснювати всі наступні платежі за кредитними документами.

Довідкою, виданою Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» 27.03.2014, підтверджується закриття позивачем поточного рахунку №5302 у ПАТ «Астра Банк».

Позивачу відповідачем було надіслано повідомлення про невиконання умов договору від 28.04.2014 за 32/39-17/5429-1, у якому відповідач інформує про порушення позивачем п. 4.2.17 договору. У вказаному повідомленні міститься вимога відповідача про сплату позивачем процентів за користування кредитом відповідно до умов договору у розмірі 20% річних, починаючи з 03.02.2014, забезпечення виконання зобов'язань по переведенню грошових надходжень від проведення господарської діяльності відповідно до умов п. 4.2.17 договору.

У листі від 04.11.2014 №2/39-17/12444 відповідач повідомив позивача, що у зв'язку із невиконанням умов кредитного договору позивачем сплачено проценти із розрахунку 18% річних по 02.02.2014 включно та з 03.02.2014 до дати повного погашення заборгованості за договором, у зв'язку із чим сума 46750 грн. 69 коп. зарахована відповідно до п. 4.2.17, 4.2.19 умов договору.

З довідки відповідача вбачається, що банком було нараховано позивачу за період з січня 2014 по липень 2014 проценти у розмірі 555386 грн. 29 коп. та сплачено позивачем за вказаний період проценти в розмірі 635276 грн. 70 коп. Згідно вказаної довідки станом на 01.08.2014 позивач не має кредитної заборгованості перед ПАТ «Дельта Банк».

За розрахунками позивача сума нарахованих процентів за період з січня 2014 по липень 2014 повинна становити 503309 грн. 58 коп., при цьому відповідачем фактично списано з рахунку позивача 550060 грн. 27 коп., у зв'язку із чим, на думку позивача, виникла переплата зі сплати процентів за договором в розмірі 46750 грн. 69 коп.

Враховуючи наведене, позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму переплати процентів за договором в розмірі 46750 грн. 69 коп.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для вирішення спору, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у їх задоволенні у повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України

Як вбачається із матеріалів справи, 02.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (частина перша статті 517 Цивільного кодексу України ).

Частиною 1 ст. 516 цього Кодексу, якою регламентовано порядок заміни кредитора у зобов'язанні, передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу приписів ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

З наведеного вбачається, що договір від 02.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» за правовою природою є договором відступлення права вимоги, метою якого є передання прав кредитора іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Судом встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасово адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно якого з 03.03.2015 по 02.06.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк».

Рішенням від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» розпочато з 03.03.2015 процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на три місяці з 03.03.2015 по 02.06.2015. Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» призначено Кадирова Владислава Володимировича.

Рішенням від 08.04.2014 №71 «Про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» тимчасову адміністрацію запроваджено строком на шість місяців з 03.03.2015 по 02.09.2015 включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються спеціальними нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Виходячи із суті (змісту) та згідно з частиною 2 статті 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» метою цього Закону є захист прав і законних інтересів вкладників банків, зміцнення довіри до банківської системи України, стимулювання залучення коштів у банківську систему України, забезпечення ефективної процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків.

Пунктом 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а відповідно до п. 6 ст. 2 Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Нормами статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовані наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Згідно із до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Після укладення 02.12.2013 між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги останній набув право вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельний дім «Агросвіт» за кредитним договором №53011 від 09.07.2013.

Таким чином, позивач, маючи майнову вимогу до банку, щодо якої подано даний позов, є кредитором банку, отже, щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Судом враховано, що пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25.03.2015 у справі № 910/9232/14.

Відповідно до положень ст. 111-28 Господарського процесуального кодексу України Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і п. 2 частини першої статті 111-16 Господарського процесуального кодексу України, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Невиконання судових рішень Верховного Суду України тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Враховуючи вищезазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 46750 грн. 69 коп. не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 4, 33, 34, 49, 64, 75, 82, 83, 84 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні 02.06.2015 відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повне рішення складене та підписане 04.06.2015.

Головуючий суддя Демидов В.О.

Суддя Прокопенко Л.В.

Суддя Гулевець О.В.