ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Справа № 904/6026/14

За позовом публічного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" до товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002"

про стягнення 27283 грн. 69 коп.

Суддя Дорошенко М.В.

Секретар судового засідання Хелис Н.М.

Представники сторін:

від позивача: Крючкова Т.П. за довіреністю від 04.01.2015 №70/6;

від відповідача: не з'явилися.

Публічне акціонерне товариство "Металургтрансремонт" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002" про стягнення 27455 грн. 40 коп., у тому числі: 27096 грн. 71 коп. боргу з орендної плати та 358 грн. 69 коп. пені.

Також позивач про просить відшкодувати йому за рахунок відповідача 1827 грн. витрат на сплату судового збору.

В обґрунтування позову позивач вказав на невиконання відповідачем грошових зобов'язань за договором оренди (найму) нежитлового приміщення від 05.01.2013 №161/КО щодо сплати позивачу орендної плати за користування орендованим приміщенням площею 350 кв.м. за період оренди з 5 січня по квітень 2013 року.

Ухвалою від 13.08.2014 господарський суд Дніпропетровської області прийняв позовну заяву публічного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" до розгляду і порушив провадження у цій справі №904/6026/14.

Рішенням від 06.10.2014 у справі №904/6026/14 господарський суд Дніпропетровської області позов публічного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" до товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002" про стягнення 27455 грн. 40 коп. задовольнив частково і стягнув з товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002" на користь публічного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" 27096 грн. 71 коп. основного боргу, 186 грн. 98 коп. пені та 1816 грн. 24 коп. витрат на сплату судового збору, а в решті позову відмовив.

Постановою від 18.03.2015 Дніпропетровський апеляційний господарський суд задовольнив апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 06.10.2014 у справі №904/6026/14, скасував це рішення з підстав непідсудності справи господарському суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 25.03.2015 господарський суд Дніпропетровської області направив матеріали справи №904/6026/14 за територіальною підсудністю до господарського суду Черкаської області.

За результатами автоматизованого розподілу справи автоматизована система документообігу господарського суду Черкаської області для розгляду справи №904/6026/14 визначила суддю Дорошенка М.В.

Ухвалою суду від 07.04.2015 суддя господарського суду Черкаської області Дорошенко М.В. прийняв справу №904/6026/14 до свого провадження і призначив її до розгляду в судовому засіданні на 11 годину 30.04.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області.

Заявою від 21.04.2015 позивач зменшив розмір позовних вимог з 27455 грн. 40 коп. до 27283 грн. 69 коп. за рахунок зменшення стягуваної суми пені з 358 грн. 69 коп. до 186 грн. 98 коп.

Право позивача на зменшення розміру позовних вимог до прийняття господарським судом рішення у справі передбачене ч. 4 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, тому господарський суд Черкаської області прийняв зменшення позивачем за заявою від 21.04.2015 розміру позовних вимог.

Ухвалою від 30.04.2015 господарський суд Черкаської області за клопотанням представника відповідача відклав розгляд справи на 12 годину 15 хвилин 04.06.2015 у приміщенні господарського суду Черкаської області, визнав явку у це судове засідання представників позивача та відповідача обов'язковою.

Ухвалу від 30.04.2015 про відкладення розгляду справи на 12 годину 15 хвилин 04.06.2015 господарський суд оголосив у судовому засіданні, яке відбулося 30.04.2015 за участю представника відповідача і надіслав сторонам за їх місцезнаходженням рекомендованими листами вказану ухвалу.

Відтак сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання суду, призначеного на 12 годину 15 хвилин 04.06.2015, проте представник відповідача у це судове засідання не з'явився і не повідомив господарський суд про причини нез'явлення.

У засіданні суду, яке відбулося 04.06.2015, представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав з урахуванням заяви від 21.04.2015.

Відзив на позов до господарського суду не надійшов.

Нез'явлення представника відповідача у судове засідання не перешкоджає вирішенню спору за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд Черкаської області

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2013 року публічне акціонерне товариство "Металургтрансремонт", як орендодавець, і товариство з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002", як орендар, уклали договір оренди (найму) нежитлового приміщення №161/КО (далі - договір №161/КО) та підписали акт приймання - передачі нежитлового приміщення, згідно з якими орендодавець передав орендарю, а останній - прийняв в строкове платне користування нежитлові приміщення з розташованими в них вантажопідйомними кранами та механізмами за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Конституційна, 23: будівля відділення по фарбуванню тепловозів (інвентарний номер 10018) площею 350 кв.м. для використання у складській діяльності.

У п. 2.1 договору №161/КО його сторони визначили строк дії цього договору з 05.01.2013 до 31.12.2013.

Відповідно до п. 3.2 договору №161/КО щомісячна орендна плата визначена сторонами у сумі 7000 грн., у т ому числі 1166 грн. 67 коп. ПДВ

Пунктом 3.3 договору №161/КО його сторони передбачили, що орендар зобов'язаний своєчасно та повному обсязі вносити орендну плату шляхом її перерахування на рахунок орендодавця в строк до 5-го числа поточного місяця (авансом), незалежно від результатів ведення ним статутної діяльності. Орендна плата за користування об'єктом оренди починається сплачуватися з дати підписання актів приймання-передачі в обсягах фактично зайнятої орендарем площі, яка значиться в актах приймання-передачі. Орендар має право вносити орендну плату наперед за квартал та півріччя.

Згідно з п. 3.5 договору №161/КО при припиненні чи розірванні даного договору орендар сплачує орендодавцю орендну плату по день фактичного повернення об'єкту оренди відповідно до акту приймання-передачі.

У п. 7.1 договору №161/КО його сторони визначили, що у випадку несвоєчасного або не у повному обсязі внесення орендної плати або інших, передбачених умовами даного договору платежів, на рахунок орендодавця орендар сплачує орендодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період нарахування пені, за кожен день прострочення.

За період оренди з 05.01.2013 по 30.04.2013 відповідач за умовами договору №161/КО зобов'язаний був сплатити позивачу 27096 грн. 71 коп. орендної плати, у тому числі: 6096 грн. 71 коп. за січень 2013 року, 7000 грн. за лютий 2013 року , 7000 грн. за березень 2013 року і 7000 грн. за квітень 2013 року.

Відповідач орендну плату за період оренди з 05.01.2013 по 30.04.2013 позивачу не сплатив.

За прострочення сплати орендної плати за січень, лютий, березень 2013 у період з 15.08.2013 по 05.10.2013 і за прострочення сплати орендної плати за квітень 2013 у період з 15.08.2013 по 05.102013 позивач нарахував відповідачу до сплати 358 грн. 69 коп. передбаченої п. 7.1 договору №161/КО пені, із якої згідно із заявою від 21.04.2015 позивач просить стягнути на свою користь лише 186 грн. 98 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором найму оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У ст. 629 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб'єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

З огляду на викладені вище обставини та норми законодавства, господарський суд Черкаської області прийшов до таких висновків.

Станом на день прийняття господарським судом цього рішення відповідач не виконав грошові зобов'язання за господарським договором №161/КО щодо сплати позивачу орендної плати в установлений цим договором строк у сумі 27096 грн. 71 коп., у тому числі: 6096 грн. 71 коп. за січень 2013 року, 7000 грн. за лютий 2013 року, 7000 грн. за березень 2013 року та 7000 грн. за квітень 2013 року, і тим самим відповідач порушив права позивача на своєчасне одержання вказаної суми орендної плати.

Відтак позивач в порядку захисту свого порушеного права вправі вимагати від відповідача виконання цього зобов'язання в натурі шляхом стягнення з нього на свою користь вказаної суми боргу, а також передбаченої п. 7.1. договору №161/КО пені.

З урахуванням вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України позивач має право на нарахування відповідачу пені за прострочення сплати орендної плати за січень 2013 року за період прострочення з 06.01.2013 по 05.07.2013; за прострочення сплати орендної плати за лютий 2013 року за період прострочення з 06.02.2013 по 05.08.2013; за прострочення сплати орендної плати за березень 2013 року за період прострочення з 06.03.2013 по 05.09.2013 і за прострочення сплати орендної плати за квітень 2013 року за період прострочення з 06.04.2013 по 05.10.2013.

Отже, за вказані позивачем у розрахунку пені періоди прострочення позивач має право на стягнення з відповідача лише 184 грн. 49 коп. пені, у тому числі: 54 грн. 85 коп. пені за прострочення сплати орендної плати за березень 2013 року за період прострочення з 15.08.2013 по 05.09.2013 і 129 грн. 49 коп. пені за прострочення сплати орендної плати за квітень 2013 року за період прострочення з 15.08.2013 по 05.10.2013.

За таких обставин позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача 27096 грн. 71 коп. боргу з орендної плати і 184 грн. 49 коп. пені.

Відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України позивачу за рахунок відповідача підлягає відшкодуванню 1826 грн. 82 коп. витрат на сплату судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 49, 82-84 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд Черкаської області

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Трансстандарт-2002" (вул. Автомобілістів, буд. 6, м. Черкаси, 18019, ідентифікаційний код 31971392) на користь публічного акціонерного товариства "Металургтрансремонт" (вул. Комісара Крилова, буд. 4, м. Дніпропетровськ, ідентифікаційний код 05509858) - 27096 грн. 71 коп. боргу з орендної плати, 184 грн. 49 коп. пені та 1826 грн. 82 коп. витрат на сплату судового збору.

У задоволенні решти позову відмовити.

Це рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені розділом ХІІ Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено і підписано 10.06.2015.

СУДДЯ М.В. Дорошенко