РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/5829/15-г

За позовомПриватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана»
до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача
приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна
провизнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню

Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Протасов С.В. - представник за довіреністю б/н від 29.12.2014;

від відповідача: Гіндрюк Т.С. - представник за довіреністю № 217/13-Н від 28.02.2013;

від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

11.03.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вчинений 29.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тишко Іриною Олександрівною виконавчий напис № 160 про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» простроченої заборгованості за Кредитним договором № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007 у розмірі 104896935 грн. 14 коп. за період з 16.04.2014 по 31.12.2014, з яких 92413095 грн. 00 коп. заборгованості по кредиту, строк повернення якої настав 31.12.2014, та 12483840 грн. 14 коп. заборгованості за процентами за користування кредитом, не відповідає вимогам чинного законодавства України, у зв'язку з чим позивач вказує на існування підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зокрема, позивач зауважив, що при вчиненні виконавчого напису відповідачем було порушено порядок звернення до нотаріуса, оскільки на момент такого звернення та відкриття виконавчого провадження позивач не отримував вимог та/або повідомлень про усунення порушення умов Кредитного договору № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007, у зв'язку з чим, на думку позивача, оспорюваний виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Позивач зазначив, що повідомлення про порушення умов Кредитного договору № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007 було йому направлено після звернення відповідача до нотаріуса, а тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Тишко Ірина Олександрівна, за відсутності доказів направлення вимоги позивачу та спливу 30 днів з дня такого відправлення не мала права вчиняти виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 160 від 29.01.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.03.2015 порушено провадження у справі № 910/5829/15-г та до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірину Олександрівну; розгляд справи призначено на 30.03.2015.

16.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» надійшла заява про вжиття заходів до забезпечення позову, в якій заявник (позивач) просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, 29.01.2015, зареєстрований в реєстрі за № 160, та знаходиться на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України (ВП № 46451863).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 заяву Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» про вжиття заходів до забезпечення позову задоволено; з метою забезпечення позову зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 29.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 160, щодо примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП № 46451863 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015, винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедалом Олександром Олександровичем.

30.03.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, відповідно до якого позивач просив суд витребувати у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тишко Ірини Олександрівни належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі якої було вчинено виконавчий напис № 160 від 29.01.2015.

У судовому засіданні 30.03.2015 суд розглянув клопотання позивача про витребування доказів та відмовив у його задоволенні, оскільки ухвалою про порушення провадження у справі від 16.03.2015 суд вже зобов'язав приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Тишко Ірину Олександрівну, надати суду матеріали нотаріальної справи, на підставі якої було вчинено виконавчий напис № 160 від 29.01.2015, та у судовому засіданні 30.03.2015 представник третьої особи надав суду належним чином засвідчені копії вказаної нотаріальної справи.

У судовому засіданні 30.03.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 27.04.2015.

27.04.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до якого позивач просив суд зупинити провадження у справі № 910/5829/15-г до вирішення справи № 910/7717/15-г за позовом Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 010/42-0-1/752 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» від 15.06.2011 недійсним.

У судовому засіданні 27.04.2015 суд розглянув клопотання позивача про зупинення провадження у справі та відмовив у його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядається іншим судом.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід з'ясовувати: як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

З огляду на те, що предметом спору між сторонами у даній справі є визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, 29.01.2015 за № 160, таким, що не підлягає виконанню, а предметом спору у справі № 910/7717/15-г є визнання Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 010/42-0-1/752 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» від 15.06.2011 недійсним, суд дійшов висновку, що обставини даної справи суд може встановити самостійно в межах її розгляду, оскільки суд в даній ситуації жодним чином не обмежений ні своєю юрисдикцією, ні можливістю самостійно встановити обставини справи шляхом дослідження наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовив Приватному акціонерному товариству «Технологічна аграрна компанія об'єднана» у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.04.2015, відповідно до статті 69 Господарського процесуального кодексу, продовжено строк розгляду спору на п'ятнадцять днів; у судовому засіданні 27.04.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 25.05.2015.

У судовому засіданні 25.05.2015 представник позивача повторно подав клопотання про зупинення провадження у справі, відповідно до якого позивач просив суд зупинити провадження у справі № 910/5829/15-г до вирішення справи № 910/7717/15-г за позовом Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» про визнання Договору про надання відновлювальної кредитної лінії № 010/42-0-1/752 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» від 15.06.2011 недійсним, розглянувши яке суд відмовив у його задоволенні у зв'язку з необґрунтованістю з урахуванням вищевикладених підстав.

У судовому засіданні 25.05.2015 представник позивача надав усні пояснення по суті спору; позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні 25.05.2015 надав усні пояснення по суті спору, проти задоволення позову заперечив.

Представник третьої особи у судове засідання 25.05.2015 не з'явився, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні 25.05.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

15.06.2011 між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» (кредитор) та Приватним акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія об'єднана» (позичальник) укладено Кредитний договір № 010/42-0-1/752 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007, відповідно до умов якого кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 100400000 грн. 00 коп., а позичальник зобов'язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, а також виконати інші обов'язки, визначені цим Договором.

В подальшому між сторонами було укладено ряд додаткових угод, якими вносились зміни та доповнення до Кредитного договору № 010/42-0-1/752 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007.

Так, відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 010/42-0-1/752/20 від 11.04.2014 про продовження строку користування Кредитом, зміну графіку погашення Кредиту до Кредитного договору № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія», сторони дійшли згоди продовжити строк користування кредитом та зазначили, що кінцевим терміном погашення кредиту є 31.12.2014 (останній день строку користування кредитом).

Відповідно до п. 1.2 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди № 010/42-0-1/752/20 від 11.04.2014), плата за користування кредитом розраховується на основі процентної ставки у розмірі: з 15.06.2011 по 12.12.2011 - 16% річних; з 13.12.2011 - 20% річних.

Згідно з п. 1.3 Кредитного договору (в редакції Додаткової угоди № 010/42-0-1/752/20 від 11.04.2014), сторони встановлюють, що позичальник погашає заборгованість за кредитом у відповідності до Графіку (Додаток № 1 до цієї Додаткової угоди). Починаючи з вересня 2014 року в термін по грудень 2014 року позичальник здійснює погашення залишку заборгованості за Договором щомісячно 4-ма рівними частинами.

Додатком № 1 до Додаткової угоди № 010/42-0-1/752/20 від 11.04.2014 (Графік погашення кредиту) сторони погодили, що боржник здійснює погашення частини кредиту в строк до 15.04.2014 у розмірі грошових коштів, що є еквівалентом 500000 дол США 00 центів, до 30.04.2014 - у розмірі грошових коштів, що є еквівалентом 500000 дол США 00 центів, до 31.05.2014 - у розмірі грошових коштів, що є еквівалентом 500000 дол США 00 центів, до 30.06.2014 - у розмірі грошових коштів, що є еквівалентом 500000 дол США 00 центів, до 31.07.2014 - у розмірі грошових коштів, що є еквівалентом 500000 дол США 00 центів та з 01.09.2014 по 31.12.2014 - щомісячно 4-ма рівними частинами.

Судом встановлено, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007 та додаткових угод до нього в частині повернення кредиту та процентів за його користування, Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, Тишко Ірини Олександрівни, із заявою про вчинення виконавчого напису вих. № 140-0-0-00/8/211 від 29.01.2015.

У вказаній заяві Публічне акціонерне товариство «Райффайзен банк Аваль» просило вчинити виконавчий напис на кредитному договорі № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011, укладеному між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Приватним акціонерним товариством «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана», про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Технологічна Аграрна Компанія Об'єднана» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» несплаченої в строк заборгованості за кредитним договором № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 та додатковими угодами № 010/42-0-1/752/1 від 16.08.2011, № 010/42-0-1/752/2 від 13.12.2011, № 010/42-0-1/752/3 від 29.12.2011, № 010/42-0-1/752/4 від 30.01.2012, № 010/42-0- 752/5 від 28.02.2012, № 010/42-0-1/752/6 від 23.05.2012, № 010/42-0-1/752/7 від 14.11.2012, № 010/42-0-1/752/8 від 27.12.2012, № 010/42-0-1/752/9 від 31.01.2013, № 010/42-0-1/752/10 від 20.02.2013, № 010/42-0-1/752/11 від 19.04.2013, № 010/42-0-752/12 від 29.05.2013, № 010/42-0-1/752/13 від 31.05.2013, № 010/42-0-1/752/14 від 23.08.2013, № 010/42-0-1/752/15 від 29.11.2013, № 010/42-0-1/752/16 від 06.12.2013, № 010/42-0-1/752/17 від 16.12.2013, № 010/42-0-1/752/18 від 20.01.2014, № 010/42-0- 752/19 від 27.02.2014, № 010/42-0-1/752/20 від 11.04.2014, № 010/42-0-1/752/21 від 23.05.2014, № 01042-0-1/752/22 від 18.07.2014 до нього, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов'язаннями, а саме: грошових коштів у розмірі 104896935,14 грн за період з 16 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з яких: 92413095,00 грн. - сума кредиту (прострочене зобов'язання за основним боргом), строк повернення якого настав (кінцевий термін користування кредитом) 31 грудня 2014 року, графік погашення тіла кредиту не виконується з 16.04.2014 року, та 12483840,14 грн. - проценти за користування грошовими коштами (прострочена заборгованість за відсотками), за період з 29 квітня 2014 року по 30 грудня 2014 року.

Як встановлено судом, 29.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, було вчинено виконавчий напис про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» несплаченої в строк заборгованості Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» за Кредитним договором № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 та додатковими угодами № 010/42-0-1/752/1 від 16.08.2011, № 010/42-0-1/752/2 від 13.12.2011, № 010/42-0-1/752/3 від 29.12.2011, № 010/42-0-1/752/4 від 30.01.2012, № 010/42-0- 752/5 від 28.02.2012, № 010/42-0-1/752/6 від 23.05.2012, № 010/42-0-1/752/7 від 14.11.2012, № 010/42-0-1/752/8 від 27.12.2012, № 010/42-0-1/752/9 від 31.01.2013, № 010/42-0-1/752/10 від 20.02.2013, № 010/42-0-1/752/11 від 19.04.2013, № 010/42-0-752/12 від 29.05.2013, № 010/42-0-1/752/13 від 31.05.2013, № 010/42-0-1/752/14 від 23.08.2013, № 010/42-0-1/752/15 від 29.11.2013, № 010/42-0-1/752/16 від 06.12.2013, № 010/42-0-1/752/17 від 16.12.2013, № 010/42-0-1/752/18 від 20.01.2014, № 010/42-0- 752/19 від 27.02.2014, № 010/42-0-1/752/20 від 11.04.2014, № 010/42-0-1/752/21 від 23.05.2014, № 01042-0-1/752/22 від 18.07.2014 до нього, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов'язанням, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» та Приватним акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія об'єднана», а саме: грошових коштів у розмірі 104896935,14 грн за період з 16 квітня 2014 року по 31 грудня 2014 року, з яких: 92413095,00 грн. - сума кредиту (прострочене зобов'язання за основним боргом), строк повернення якого настав (кінцевий термін користування кредитом) 31 грудня 2014 року, графік погашення тіла кредиту не виконується з 16.04.2014 року, та 12483840,14 грн. - проценти за користування грошовими коштами (прострочена заборгованість за відсотками), за період з 29 квітня 2014 року по 30 грудня 2014 року.

Судом встановлено, що 11.02.2015 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедалом О.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 46451863 з примусового виконання виконавчого напису, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, 29.01.2015, зареєстрований в реєстрі за № 160.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що при вчиненні виконавчого напису відповідачем було порушено порядок звернення до нотаріуса, оскільки на момент такого звернення та відкриття виконавчого провадження позивач не отримував вимог та/або повідомлень про усунення порушення умов Кредитного договору № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007, у зв'язку з чим, на думку позивача, оспорюваний виконавчий напис повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

При цьому, позивач посилається на п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Позивач зазначає, що повідомлення про порушення умов Кредитного договору № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007 було йому направлено після звернення відповідача до нотаріуса, а тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу, Тишко Ірина Олександрівна, за відсутності доказів направлення вимоги позивачу та спливу 30 днів з дня такого відправлення не мала права вчиняти виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 160 від 29.01.2015.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з абз. 2, 3 п. 8 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" від 24.10.2011 р. № 10 спори про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, вирішуються господарським судом за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо суб'єктний склад сторін відповідного спору відповідає приписам статті 1 ГПК України. При цьому за змістом статей 1, 2, 18, 22, 27 ГПК, статей 1 і 3 Закону України "Про нотаріат" нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а залучається до участі в ньому як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Водночас слід мати на увазі, що до господарського суду не можуть оскаржуватися дії нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права, заснованого на приписах цивільного чи господарського законодавства.

Таким чином, господарські суди не перевіряють правильність виконавчого напису з позиції законності дій приватного нотаріуса при його вчиненні, оскільки нотаріус не може бути відповідачем у господарському процесі, а дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт підлягають окремому оскарженню до суду.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси, зокрема, вчиняють виконавчі написи.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. 1.1, 1.2 ч. 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні положення викладені у п. 3.1 ч. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису (п. 2.1 ч. 2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

Відповідно до п. 3.2 ч. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (п. 3.5 ч. 3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5).

Таким чином, суд зазначає, що безспірність заборгованості має у своїй основі об'єктивний критерій визначення. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та повністю підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі.

Отже, наявність безспірності вимог (заборгованості) підтверджується саме певним переліком документів, передбачених законодавством, за наявності яких заборгованість вважається безспірною.

А тому, факт визнання заборгованості або наявності заперечення боржника щодо розміру (у випадку відсутності доказів, які спростовують суму заборгованості, встановлену у виконавчому написі) або порядку стягнення жодним чином не впливає на об'єктивний критерій її визначення як безспірної за наявності переліку документів, які передбачені законодавством (Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172).

У протилежному випадку, такий спосіб захисту цивільних прав як вчинення виконавчого напису був би неефективним.

Згідно з п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Дослідивши копії матеріалів нотаріальної справи, які були долучені представником третьої особи у судовому засіданні 30.05.2015, суд встановив, що до заяви про вчинення виконавчого напису вих. № 140-0-0-00/8/211 від 29.01.2015 Публічним акціонерним товариством «Райффайзен банк Аваль» було додано Кредитний договір № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007 та додаткові угоди до нього; меморіальні ордери, що підтверджують факт отримання Приватним акціонерним товариством «Технологічна аграрна компанія об'єднана» кредитних коштів; засвідчені банком виписки з рахунку боржника із зазначенням сум заборгованості та строків її погашення з відміткою банку про непогашення заборгованості; довідку-розрахунок заборгованості Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» станом на 06.01.2015 та копії правовстановлюючих документів Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» разом із документами, що підтверджують повноваження представника банку.

Таким чином, суд дійшов висновку, що для вчинення спірного виконавчого напису кредитором (відповідачем) були надані всі необхідні документи, передбачені законодавством та які підтверджують безспірність заборгованості позивача і встановлюють прострочення виконання зобов'язання, тоді як позивачем не доведено необгрунтованості розміру заборгованості, зазначеного у виконавчому написі нотаріуса.

Відповідно до ч. 4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, виконавчий напис має містити дату (рік, місяць, число) вчинення, посаду, прізвище, ім'я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та місце проживання (місцезнаходження) стягувача; найменування та місце проживання (місцезнаходження) боржника, дату й місце його народження, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, у тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, суму державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, під яким виконавчий напис зареєстровано; дату набрання чинності виконавчим написом; строк пред'явлення виконавчого напису до виконання; підпис нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, скріплений печаткою; інші відомості, передбачені статтею 18 Закону України „Про виконавче провадження".

Судом встановлено, що оспорюваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, 29.01.2015, зареєстрований в реєстрі за № 160, містить всі необхідні реквізити, визначені ч. 4 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5.

У той же час, за змістом ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а тому саме позивач повинен довести відсутність заборгованості за кредитним договором, якщо ним оспорюється визначена нотаріусом сума боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого господарського суду України від 25.09.2014 у справі № 910/1339/13.

Однак, позивач не оспорює наявність у нього заборгованості, власного контррозрахунку на спростування відомостей, наданих банком на підтвердження розміру кредитної заборгованості, позивачем не подано.

При цьому, суд наголошує на тому, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, що на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису розмір заборгованості Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана» за Кредитним договором № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007 був предметом спору у суді.

Водночас, суд зазначає, що підставою позову, з яким звернувся позивач до суду, є порушення нотаріусом п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

При цьому, позивач зазначає, що повідомлення про порушення умов Кредитного договору № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007 було йому направлено після звернення відповідача до нотаріуса, а тому приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тишко Ірина Олександрівна за відсутності доказів направлення вимоги позивачу та спливу 30 днів з дня такого відправлення не мала права вчиняти виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 160.

Однак, суд вважає, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не є підставою для задоволення позовних вимог у даній справ з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1-1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172, для одержання виконавчого напису на іпотечних договорах, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов'язанням до закінчення строку виконання основного зобов'язання, подаються оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов'язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов'язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Однак, суд наголошує на тому, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений не на іпотечному договорі, а на кредитному договорі, а саме: на Кредитному договорі № 010/42-0-1/752 від 15.06.2011 «Корпоративний Агро Кредит Невідновлювальна Кредитна Лінія» до генеральної кредитної угоди № 010/14/055 від 23.04.2007, та не передбачає звернення стягнення на предмет іпотеки, а передбачає виключно стягнення строкової заборгованості за вказаним кредитним договором.

Таким чином, посилання позивача на порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, п. 2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595, де зазначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця; повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу, - є безпідставним та необґрунтованим з огляду на предмет позовних вимог.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких грунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Втім, позивачем на доведено суду належними та допустимими доказами наявності тих обставин, які є підставою для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, 29.01.2015 за № 160, таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 з метою забезпечення даного позову було зупинено стягнення на підставі виконавчого напису, вчиненого 29.01.2015 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, Тишко Іриною Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 160, щодо примусового виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП № 46451863 на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2015, винесеної державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Канцедалом О.О.

Відповідно до ст. 68 Господарського процесуального кодексу України питання про скасування забезпечення позову вирішується господарським судом, що розглядає справу, із зазначенням про це в рішенні чи ухвалі.

Як зазначено в п. 10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 р. № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, господарський суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Враховуючи, що Господарський суд міста Києва дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Технологічна аграрна компанія об'єднана», потреба у зупиненні стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису відпала.

За таких обставин, заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015, підлягають скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст. ст. 68, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.03.2015 у справі № 910/5829/15-г.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 02.06.2015

Суддя І.М. Отрош