ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р.Справа № 916/987/15-г

За позовом: Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії

до відповідача: Державної установи "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті"

про стягнення 13 836,73 грн.

Суддя Степанова Л.В.

Представники:

Від позивача: Донченко Н.С. за довіреністю

Від відповідача: Середа М.Ю. за довіреністю

Суть спору: про стягнення 13 836,73 грн.

У судовому засіданні від 19.05.2015р. оголошено перерву до 25.05.2015р. відповідно до ст. 77 Господарського процесуального кодексу України.

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державної установи "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" про стягнення 13 836,73 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 12.03.2015р. порушено провадження у справі № 916/987/15-г.

У судовому засіданні від 26.03.2015р. представником позивача були надані письмові пояснення від 26.03.2015р. (вх. № 7947/15 від 26.03.2015р.).

У судовому засіданні від 16.04.2015р. представником позивача було надано заяву про продовження строку розгляду справи № 916/987/15-г на 15 днів (вх. № 2-2073/15 від 16.04.2015р.).

Ухвалою господарського суду Одеської області від 16.04.2015р. строк розгляду справи № 916/987/15-г до 25.05.2015р.

У судовому засіданні від 19.05.2015р. представником відповідача було надано відзив на позовну заяву № 230/01 від 18.05.2015р. (вх. № 12761/15 від 19.05.2015р.) відповідно до якого відповідач просить суд у задоволені позову відмовити оскільки борг Державної установи "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" утворився внаслідок непереборної сили.

Розглянув матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

18 листопада 2014 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області (Орендодавець) та Державною установою "Лабораторний центр Держсанепідслужби України на водному транспорті" (Орендар) було укладено договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності відповідно до пп. 1.1, 1.2 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення у Блоці санітарно - карантинного відділу, інв. № 1145, реєстровий № 38727770.19.АААИБЕ657, загальною площею 179,60 кв. м., за адресою: 65481, Одеська обл., м. Южне, вул. Берегова, 11 (Майно), що обліковується на балансі Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" /Южненська філія/ (Балансоутримувач). Майно передається в оренду з метою розміщення ДУ "Лабораторний центр Держсанепідслужби України на водному транспорті".

В подальшому, 18 грудня 2014 року між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії (Балансоутримувач) та Державною установою "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" (Користувач) було укладено договір про відшкодування витрат за надані послуги № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 (надалі - договір № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р.) відповідно до п. 1.1 якого Балансоутримувач, згідно з договорами оренди нерухомого майна, які були укладені між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області та Користувачем, забезпечує послугами (електроенергією, теплом, водою і відведенням стоків) Користувача в орендованих приміщеннях , а Користувач забезпечує раціональне використання електроенергії, тепла, води і скидання стоків, що не мають агресивних компонентів, та своєчасно сплачує виставлені Балансоутримувачем рахунки за користування наданими послугами в орендованих приміщеннях.

Згідно з п. 2.3.7 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. Користувач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі у відповідності до умов договору відшкодувати Балансоутримувачу витрати за спожиту теплову енергію, електроенергію, воду і відведені стічні води згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками.

Відповідно до п. 3.1 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. загальна сума договору становить 13 350,63 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 2225,10 (орієнтовна сума), з них: на електропостачання - 1968,83 грн. з урахуванням ПДВ 20%; на водопостачання та водовідведення - 4460,17 грн. з урахуванням ПДВ 20%; на тепло, утримання і обслуговування тепломереж - 6921,63 грн. з урахуванням ПДВ 20%.

Пунктом 3.3 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. передбачено, що визначена та спожита кількість води, тепла, електроенергії та відведених стічних вод сплачується Користувачем за тарифами Енергопостачальних організацій та Балансоутримувача на підставі окремих рахунків та відповідних актів здавання - приймання наданих послуг, що надаються Балансоутримувачем у двох примірниках в кінці поточного місяця. При зміні тарифів від Енергопостачальних організацій, Балансоутримувач має право змінювати тарифи в односторонньому тарифи в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 3.4 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. Користувач відшкодовує витрати за надані послуги згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 5 днів (тривалість періоду оплати не має перевищувати 5 банківських днів для суб'єктів господарювання, які здійснюють оплату самостійно і 10 днів - для суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію).

Згідно з п. 5.3 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. при несвоєчасному внесені плати, Користувач сплачує Балансоутримувачу пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення, проте плата пені не звільняє Користувача від виконання зобов'язань за цим договором.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками та діє до 31.12.2014р. Сторони до мовились, що згідно з ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України умови цього договору застосовуються до відносин між ними, які виникли з 01.12.2014р. (п. 8.1 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р.).

Додатками №№ 1, 2 до договору сторонами було узгоджено встановлену потужність та кількість спожитих води, тепла та відведених стоків відповідно.

Як зазначає позивач у своєму позові, останнім належним чином були виконанні умови договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. шляхом забезпечення відповідача комунальними послугами (електроенергією, водою, теплом і відведенням стоків), про що складені акти приймання - передачі виконаних послуг за грудень 2014 року. На підставі відповідних актів позивачем були виставлені наступні рахунки: № 271/СЕ на суму 1 968,83 грн., № 272/СЕ від 24.12.2014р. на суму 6 703,19 грн. та № 273/СЕ від 24.12.2014р. на суму 4 678,61 грн., на загальну суму 13 350,63 грн. Однак відповідач не здійснив оплати за надані послуги в зв'язку з чим у Державної установи "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" утворилась заборгованість у розмірі 13 350,63 грн.

Враховуючи викладене, Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Державної установи "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" про стягнення заборгованості у розмірі 13 836,73 грн., що складається з суми боргу у розмірі 13 350,63 грн., 3 % річних у розмірі 41,70 грн. та пені у розмірі 528,91 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе за договором про відшкодування витрат за надані послуги № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. зобов'язань в частині повної та своєчасної оплати отриманих послуг, а також а також положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України та Господарського процесуального кодексу України.

Відповідач - Державна установа "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві № 230/01 від 18.05.2015р. (вх. № 12761/15 від 19.05.2015р.). Так, відповідач просить суд у задоволені позову відмовити так як борг утворився внаслідок непереборної сили та зазначає, що на запит до управління Державної казначейської служби України в м. Іллічівськ Одеської області відносно оплати фінансових документів відповідача було повідомлено, що у зв'язку з недостатністю фінансового ресурсу казначейство не змогло в повному обсязі сплатити платіжні доручення по незахищеним статтям видатків. А отже, відсутність достатнього фінансового ресурсу на єдиному казначейському рахунку для оплати незахищених видатків є форс мажорними обставинами.

Згідно з частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Виходячи зі змісту положень ст.ст. 546, 548, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися у відповідності до закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити у разі порушення зобов'язання.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статей 526, 525 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п. 2.3.7 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. Користувач зобов'язується своєчасно та в повному обсязі у відповідності до умов договору відшкодувати Балансоутримувачу витрати за спожиту теплову енергію, електроенергію, воду і відведені стічні води згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками.

Відповідно до п. 3.1 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. загальна сума договору становить 13 350,63 грн. в т.ч. ПДВ 20% - 2225,10 (орієнтовна сума), з них: на електропостачання - 1968,83 грн. з урахуванням ПДВ 20%; на водопостачання та водовідведення - 4460,17 грн. з урахуванням ПДВ 20%; на тепло, утримання і обслуговування тепломереж - 6921,63 грн. з урахуванням ПДВ 20%.

Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем, на виконання умов укладеного між сторонами у справі договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р., були виставлені рахунки № 271/СЕ на суму 1 968,83 грн., № 272/СЕ від 24.12.2014р. на суму 6 703,19 грн. та № 273/СЕ від 24.12.2014р. на суму 4 678,61 грн., на загальну суму 13 350,63 грн.

Супровідним листом № 7124/111-14 від 26.12.2014р. на адресу відповідача були скеровані вищезазначені рахунки, які в свою чергу отримані останнім 13.01.2015р. про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення № 03214863, копія якого міститься в матеріалах справи.

Таким чином, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, суд доходить висновку про правомірність заявленої позивачем до стягнення з відповідача заборгованості за отримані послуги за договором № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. у розмірі 13 350,63 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за отримані послуги за договором № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. у розмірі 13 350,63 грн.

Також, позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних за період з 28.01.2015р. по 06.03.2015р. у розмірі 41,70 грн. згідно наданого розрахунку.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3 % річних за період з 28.01.2015р. по 06.03.2015р. у розмірі 41,70 грн., проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок, суд вважає його обґрунтованим та таким, що нарахований відповідно до вимог чинного законодавства в зв'язку чим заявлені позивачем до стягнення 3 % річних у розмірі 41,70 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за період з 28.01.2015р. по 06.03.2015р. у розмірі 528,91 грн. згідно наданого розрахунку.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.4 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. Користувач відшкодовує витрати за надані послуги згідно з виставленими Балансоутримувачем рахунками. Тривалість періоду для оплати отриманого рахунка становить 5 днів (тривалість періоду оплати не має перевищувати 5 банківських днів для суб'єктів господарювання, які здійснюють оплату самостійно і 10 днів - для суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахунки через свою територіально відокремлену головну організацію).

Згідно з п. 5.3 договору № 393/14/253-П-ЮЖФ-14 від 18.12.2014р. при несвоєчасному внесені плати, Користувач сплачує Балансоутримувачу пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочення, проте плата пені не звільняє Користувача від виконання зобов'язань за цим договором.

Отже, розглянувши позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені за період з 28.01.2015р. по 06.03.2015р. у розмірі 528,91 грн., проаналізувавши наведений позивачем розрахунок, суд вважає його обґрунтованим та таким, що нарахований відповідно до вимог чинного законодавства, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню шляхом присудження до стягнення з відповідача пені у розмірі 528,91 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії у повному обсязі шляхом присудження до стягнення з Державної установи "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" боргу у розмірі 13 350,63 грн., 3 % річних у розмірі 41,70 грн. та пені у розмірі 528,91 грн.

Судові витрати за розгляд позовних вимог покладаються на відповідача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України,

Керуючись ст.ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії задовольнити.

2. Стягнути з Державної установи "Лабораторний центр Державної санітарно-епідеміологічної служби України на водному транспорті" (68001, м. Іллічівськ, вул. Транспортна, 37, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Южненської філії (65481, м. Южне, вул. Берегова, 11, ) заборгованість у розмірі 13 350 (тринадцять тисяч триста п'ятдесят) грн. 63 коп., 3 % річних у розмірі 41 (сорок одна) грн. 70 коп., пеню у розмірі 528 (п'ятсот двадцять вісім) грн. 91 коп. та судовий збір у розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн.

Наказ видати згідно ст. 116 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 85 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Повне рішення складено 02.06.2015 року

Суддя Степанова Л.В.

Повне рішення складено 02 червня 2015 р.