РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2015Справа №910/9603/15

За позовомФізичної особи-підприємця Чернеги Наталії Миколаївни
доПублічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
прозобов'язання вчинити дії
Суддя Отрош І.М.

Представники сторін:

від позивача: Шкред А.О. - представник за довіреністю б/н від 20.03.2015;

від відповідача: не з'явились.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

15.04.2015 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Чернеги Наталії Миколаївни з вимогами до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про зобов'язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення норм законодавства та укладеного між сторонами Договору № 4972 про відкриття поточного рахунку та надання і використання корпоративної платіжної картки від 31.03.2014, не здійснює розрахунково-касове обслуговування рахунку позивача № 2605.4.0.1.188505.01 та обмежує право позивача на зняття грошових коштів із корпоративної платіжної картки, у зв'язку з чим позивач просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» виплатити Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні грошові кошти у сумі 44339 грн. 59 коп. через касу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.04.2015 порушено провадження у справі № 910/9603/15; розгляд справи призначено на 22.05.2015.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2015, відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи відкладено на 05.06.2015.

29.05.2015 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, в якій позивач просив суд зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» видати Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні з її карткового рахунку № 2605.4.0.188505.01, відкритого у відповідача, грошові кошти у розмірі 39346 грн. 03 коп. через касу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Розглянувши у судовому засіданні 05.06.2015 подану позивачем заяву, суд дійшов висновку, що вона є одночасно заявою про зменшення позовних вимог та зміну предмету позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 22 Господарського процесуального кодексу України, позивач вправі до прийняття рішення по справі збільшити розмір позовних вимог за умови дотримання встановленого порядку досудового врегулювання спору у випадках, передбачених статтею 5 цього Кодексу в цій частині, відмовитись від позову або зменшити розмір позовних вимог. До початку розгляду господарським судом справи по суті позивач має право змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви.

В пункті 3.12 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що право позивача на зміну предмета або підстави позову може бути реалізоване лише до початку розгляду господарським судом справи по суті та лише у суді першої інстанції шляхом подання до суду відповідної письмової заяви, яка за формою і змістом має узгоджуватися із статтею 54 ГПК з доданням до неї документів, зазначених у статті 57 названого Кодексу. Невідповідність згаданої заяви вимогам цих норм процесуального права є підставою для її повернення з підстав, передбачених частиною першою статті 63 ГПК.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається.

З огляду на те, що позивачем подані докази надсилання та отримання відповідачем копії заяви про уточнення (зменшення) позовних вимог та беручи до уваги, що подана позивачем заява в частині зміни предмету позову не є одночасною зміною предмету та підстав позову, а також подана позивачем до початку розгляду справи по суті, суд прийняв її до розгляду в частині зміни предмету позову (замість виплатити грошові кошти позивач просить видати грошові кошти).

Крім того, судом встановлено, що подана позивачем заява є заявою про зменшення позовних вимог в частині грошових коштів, які позивач просить суд зобов'язати відповідача видати через касу банку Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні.

Відповідно до положень пункту 3.10 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 визначено, що під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві.

Таким чином, суд прийняв до розгляду заяву про зменшення позовних вимог.

З урахуванням вищевикладеного, суд розглядає вимоги позивача до відповідача про зобов'язання Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» видати Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні з її карткового рахунку № 2605.4.0.188505.01, відкритого у відповідача, грошові кошти у розмірі 39346 грн. 03 коп. через касу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

У судовому засіданні 05.06.2015 представник позивача подав додаткові документи, які суд долучив до матеріалів справи; надав усні пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання 05.06.2015 не з'явився, вимоги ухвали суду не виконав, про призначене судове засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 748.

У судовому засіданні 05.06.2015 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані суду докази, суд

ВСТАНОВИВ:

31.03.2014 між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» (банк) та Фізичною особою-підприємцем Чернегою Наталією Миколаївною (клієнт) укладено Договір № 4972 про відкриття поточного рахунку та надання і використання корпоративної платіжної картки, відповідно до умов якого банк на підставі отриманих заяви про відкриття корпоративного поточного рахунку та заяви на видачу корпоративної платіжної картки, цього Договору та інших документів відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема, відкриває поточний рахунок № 2605.4.0.188505.01 в гривні, емітує та надає клієнту корпоративну платіжну картку відповідно до заяви на видачу ПК до цього Договору і персональний ідентифікаційний номер до неї; здійснює обслуговування рахунку і платіжної картки на умовах, передбачених цим Договором; забезпечує розрахунки за операціями, здійсненими з використанням платіжної картки в межах видаткового ліміту, зменшену на розмір не знижувального залишку і сум заблокованих, але не списаних коштів та з врахуванням особливостей поповнення клієнтом субрахунків та обліку операцій з використанням ПК по відповідним субрахункам на умовах, передбачених цим Договором і Правилами платіжних систем Visa Incorporated, MasterCard Worlwide.

Відповідно до діючих тарифів банку встановлюється мінімальна сума коштів клієнта на КР (картковому рахунку), яка на строк дії ПК (платіжної картки) повинна залишатися на КР і не може бути використана довіреною особою клієнта (незнижувальний залишок). У випадку укладення між банком і клієнтом окремого Договору про кредитний ліміт, незнижувальний залишок на КР в період дії кредитного ліміту не втсанволюється (п. 2.6 Договору).

Відповідно до п. 2.17 Договору, до виду операцій, що здійснюються з використанням платіжної картки, зокрема, належать: одержання готівки в гривнях для здійснення розрахунків, пов'язаних із виробничими (господарськими) потребами, в тому числі для оплати витрат на відрядження в межах України, з урахуванням обмежень, установлених нормативно правовими актами Національного банку з питань регулювання готівкового обігу, а також чистого доходу фізичними особами-підприємцями; здійснення розрахунків у безготівковій формі в гривнях, пов'язаних із статутною та господарською діяльністю, у тому числі розрахунків з використанням ПК (її реквізитів) у системах дистанційного самообслуговування банку (Інтернет-Банкінг), тощо) в межах технологічних можливостей таких систем та чинного законодавства України, витратами представницького характеру, а також витратами на відрядження в межах України; інші операції, відповідно до чинного законодавства та Правил ПС.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору, банк зобов'язаний забезпечити здійснення розрахунків по операціях за КР і ПК, емітованими згідно з цим Договором.

Згідно з п. 3.1.5 Договору, банк зобов'язаний списувати з КР суми, виставлені до оплати банком або іншими учасниками ПС за операції, здійснені клієнтом та/або його довіреною особою з використанням ПК відповідно до строків, визначених правилами ПС.

Відповідно до п. 3.2.7 Договору, банк має право змінювати умови обслуговування КР, ПК і тарифи на свої послуги після повідомлення клієнта про майбутні зміни відповідно до п. 7.6 Договору.

Відповідно до п. 7.1 Договору, цей Договір набирає чинності з моменту підписання його обома сторонами і є укладеним на невизначений строк.

Згідно з п. 7.6 Договору, сторони дійшли згоди, що банк має право змінювати умови цього Договору та діючі тарифи шляхом надання відповідного повідомлення клієнту не менше ніж за 30 календарних днів до введення в дію таких змін. Повідомлення розміщується банком на зовнішньому сайті,або у відділеннях банку, або публікується у всеукраїнських засобах масової інформації або надається клієнту через систему Інтернет-банк у вигляді смс-повідомлень, повідомлень через банкомат банку, тощо, або у виписці з КР за черговий місяць, яка формується банком до 10 числа кожного місяця, наступного за звітним, та надається особисто клієнту при зверненні останнього до банку (на вибір банку). Сторони домовились, що у разі, якщо до дня введення в дію змін до цього Договору клієнт не надає письмової заяви щодо його незгоди з майбутніми змінами, то вважається, що клієнт приймає нові (змінені) умови цього Договору. У випадку незгоди клієнта зі змінами в Договорі, цей Договір може бути розірваний у порядку, передбаченому чинним законодавством України та цим Договором.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором банківського рахунку.

Відповідно до частини 1 статті 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Відповідно до статті 1067 Цивільного кодексу України, Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Банк не має права відмовити у відкритті рахунка, вчинення відповідних операцій за яким передбачено законом, установчими документами банку та наданою йому ліцензією, крім випадків, коли банк не має можливості прийняти на банківське обслуговування або якщо така відмова допускається законом або банківськими правилами. У разі необґрунтованого ухилення банку від укладення договору банківського рахунка клієнт має право на захист відповідно до цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1068 Цивільного кодексу України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ст. 1074 Цивільного кодексу України).

Судом встановлено, що на підставі поданої уповноваженим представником позивача заяви на відкриття корпоративного поточного рахунку (від фізичної особи-підприємця) від 25.03.2014, відповідачем було відкрито Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні поточний рахунок № 2605.4.0.188505.01 та видано платіжну картку № 010423.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач порушує умови укладеного між сторонами Договору № 4972 про відкриття поточного рахунку та надання і використання корпоративної платіжної картки від 31.03.2014, а саме, не здійснює розрахунково-касове обслуговування карткового рахунку № 2605.4.0.1.188505.01 та обмежує право позивача розпоряджатися належними йому грошовими коштами, що полягає у неможливості зняти грошові кошти з карткового рахунку через банкомати, розрахуватись за товари і послуги за допомогою платіжної картки.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із листом від 17.03.2015 щодо невиконання умов договору на розрахунково-касове обслуговування та договору про відкриття карткового рахунку, в якому, зокрема, вимагав невідкладно, але не пізніше 5 робочих днів з дати отримання листа виплатити Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні залишок грошових коштів на рахунку № 2605.4.0.1.188505.01 у розмірі 53788 грн. 00 коп. письмово повідомивши про строк та відділення банку, в якому вона може отримати вказані грошові кошти, а також вимагав надати письмову відповідь на листа протягом п'яти робочих днів з дня його отримання.

Як встановлено судом, вказаний лист був отриманий відповідачем 17.03.2015, що підтверджується вхідним реєстраційним штампом банку за № 6359 (належним чином засвідчена копія листа знаходиться в матеріалах справи).

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується із положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з п. 1.27 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Відповідно до п. 7.1.2 ст. 7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Відповідно до ч. 1 розділу ІІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, користувачі мають право використовувати електронні платіжні засоби для здійснення платіжних операцій відповідно до режимів рахунків, установлених нормативно-правовими актами Національного банку та умов договору з емітентом.

Згідно з ч. 2 розділу ІІІ вказаного Положення, залежно від умов, за якими здійснюються платіжні операції з використанням електронних платіжних засобів, можуть застосовуватися дебетова, дебетово-кредитна та кредитна платіжні схеми. Дебетова платіжна схема передбачає здійснення користувачем платіжних операцій з використанням електронного платіжного засобу в межах залишку коштів, що обліковуються на його рахунку.

Відповідно до ч. 6 розділу ІІІ Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 № 705, видача готівки в національній валюті через каси банків здійснюється за електронними платіжними засобами, емітованими як резидентами, так і нерезидентами.

Видача за електронними платіжними засобами готівки через банківські автомати самообслуговування (далі - банкомат) у межах України здійснюється в гривнях, а через банкомати уповноважених банків-емітентів - у гривнях або у валюті рахунку, до якого емітований електронний платіжний засіб (ч. 8 розділу ІІІ вказаного Положення).

Судом встановлено, що станом на 04.03.2015 на рахунку позивача № 2605.4.0.1.188505.01 знаходились грошові кошти у розмірі 53788 грн. 28 коп., а станом на 14.04.2015 - грошові кошти у розмірі 44339 грн. 59 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією банківської виписки по рахунку № 2605.4.0.1.188505.01 за період з 04.03.2015 по 14.04.2015, яка знаходиться в матеріалах справи.

Судом встановлено, що станом на 20.05.2015 на рахунку позивача № 2605.4.0.1.188505.01 знаходились грошові кошти у розмірі 39346 грн. 03 коп., що підтверджується належним чином засвідченою копією довідки Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від 20.05.2015 № 63/1230.

При цьому, відповідно до п. 2.6 Договору, відповідно до діючих тарифів банку встановлюється мінімальна сума коштів клієнта на КР, яка на строк дії ПК повинна залишатися на КР і не може бути використана довіреною особою клієнта (незнижувальний залишок).

Як вбачається із виписки по рахунку позивача за період з 04.03.2015 по 14.04.2015, належним чином засвідчена копія якої долучена позивачем до позову, на платіжну картку № 010423 встановлений незнижувальний залишок у розмірі « 0» (нуль).

Разом з тим, судом встановлено, що відповідачем були встановлені ліміти по операціям на зняття готівкових коштів (зокрема, для корпоративних карток ліміт становить 500 грн. 00 коп. двічі на добу) та ліміт на суму однієї операції з використанням платіжної картки (зокрема, для корпоративних карток ліміт становить 1000 грн. 00 коп. двічі на добу), про що розміщена інформація на офіційному сайті Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» http://www.fcbank.com.ua/ru/current_information/ (роздруківка з сайту долучена позивачем через відділ діловодства суду 20.05.2015).

Однак, суд зазначає, що статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також, ч.ч. 1, 2, ст. 319 та ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Суд зазначає, що в силу положень ст. 1074 Цивільного кодексу України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Таким чином, будь-які обмеження, які встановлені відповідачем на підставі внутрішньо-розпорядчих актів або нормативно-правових актів Національного банку України, і які не є актами цивільного законодавства, а є актами органу державного управління, не можуть порушувати право власності позивача на грошові кошти, які знаходяться на його банківському рахунку.

Однак, відповідачем не доведено суду належними та допустимими доказами наявності обставин, передбачених ст. 1074 Цивільного кодексу України, які є підставою для обмеження прав позивача розпоряджатися грошовими коштами у сумі 39346 грн. 03 коп., які знаходяться на картковому рахунку № 2605.4.0.1.188505.01.

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 2 статті 20 Господарського кодексу України, права та законні інтереси суб'єктів господарювання та споживачів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

Відповідно до частини 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з частиною 1 статті 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Чернеги Наталії Миколаївни про зобов'язання Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» видати Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні з її карткового рахунку № 2605.4.0.188505.01, відкритого у відповідача, грошові кошти у розмірі 39346 грн. 03 коп. через касу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 49 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо господарським судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 43, ч. 1 ст. 49, ст.ст. 75, 82, 82-1, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код: 09807856) видати Фізичній особі-підприємцю Чернезі Наталії Миколаївні (04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, буд. 47-А, кв. 126; ідентифікаційний номер: ) із карткового рахунку № 2605.4.0.1.188505.01, відкритого в Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», грошові кошти у розмірі 39346 (тридцять дев'ять тисяч триста сорок шість) грн. 03 коп. через касу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, буд. 60; ідентифікаційний код: 09807856) на користь Фізичної особи-підприємця Чернеги Наталії Миколаївни (04213, м. Київ, просп. Героїв Сталінграду, буд. 47-А, кв. 126; ідентифікаційний номер: ) судовий збір у розмірі 1827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду шляхом подання, протягом 10 днів з дня складання повного рішення, апеляційної скарги через Господарський суд міста Києва.

Повне рішення складено: 10.06.2015

Суддя І.М. Отрош