ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" травня 2015 р.Справа № 916/1681/15
За позовом Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України";

до відповідача Комунальне підприємство "Роздільнатеплокомуненерго"

про стягнення 120955,95грн.

Суддя Гуляк Г.І.

Представники:

Від позивача Сидоренко А.С.. за довіреністю

Від відповідача: Ставничий А.О. . за довіреністю

Суть спору: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Комунального підприємства "Роздільнатеплокомуненерго" про стягнення пені у розмірі 43 171,85 грн., інфляційних витрат у розмірі 61 597,09 грн. та 3 % річних у розмірі 16 187,00 грн., всього - 120 955,95 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 22.04.2015 року порушено провадження у справі № 916/1681/15.

14.05.2015р. за вх № 2-2662/15 до відділу документального забезпечення та контролю надійшла заява відповідача, згідно якої останній просить суд залучити Департамент розвитку інфраструктури та житлово комунального господарства Одеської обласної державної адміністрації до участі у справі №916/1681/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача.

Також, 14.05.2015р. за вх№12308/15 до до відділу документального забезпечення та контролю надійшов відзив Комунального підприємства "Роздільнатеплокомуненерго " № 129 від 14.05.2015р. відповідно до якого відповідач просить суд у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

У судове засідання від 18.05.2015р. представник позивача не з'явився, розгляд справи було відкладено на 28.05.2015р. о 12:45.

У судове засідання призначене на 28 травня 2015 року представники сторін з'явились, на свої позовних вимогах наполягали у повному обсязі.

Учасники процесу повідомлені про час і місце засідань господарського суду, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення та розписками їх представників.

У судовому засіданні 25 травня 2015 року було оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянув матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

30 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавець) та Комунальним підприємством "Роздільнатеплокомуненерго" (Покупець) було укладено договір купівлі - продажу природного газу № 13/3446-ТЕ-23 (надалі - договір № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р.) відповідно до п. 1.1 якого Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю у 2013 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ (надалі - газ), на умовах цього договору.

Відповідно до п. 2.1 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. Продавець передає Покупцеві з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року газ обсягом до 570,181 тис. куб. м.

Згідно з п. 3.3 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Пунктом 5.2 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. передбачено, що ціна за 1000 куб. м. газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за врегульованим тарифом та без врахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб .м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Згідно з окремими положеннями п. 7.2 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01 січня 2013 року і діє в частині поставки газу до 31 грудня 2013 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 11.1 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р.).

При цьому, як зазначає позивач у своєму позові, на виконання вищенаведених умов договору Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом січня - квітня, жовтня, листопада, грудня 2013р. було поставлено, а Комунальним підприємством "Роздільнатеплокомуненерго" прийнято природного газу на загальну суму 641 200,35 грн. згідно з актами приймання - передачі природного газу від

30.04.2013 б/н за січень на суму 142 397,76 грн;

30.04.2013 б/н за лютий на суму 108 183,12 грн;

30.04.2013 б/н за березень на суму 110 233,32 грн;

30.04.2013 б/н за квітень на суму 31 453,54 грн;

31.10.2013 б/н за жовтень на суму 46 170,26 грн;

24.01.2014 б/н за листопад 2013 року на суму 66 894,89 грн;

24.01.2014 б/н за грудень 2013 року на суму 135 867,46 грн;

Проте враховуючи, що відповідачем було погашено заборгованість за отриманий за договором № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. природний газ, але з порушеннями строків цих оплат, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Комунального підприємства "Роздільнатеплокомуненерго" про стягнення пені у розмірі 43 171,85 грн., інфляційних витрат у розмірі 61 597,09 грн. та 3 % річних у розмірі 16 187,00 грн., всього - 120 955,95 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує порушенням відповідачем прийнятих на себе за договором купівлі - продажу природного газу № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. зобов'язань в частині своєчасної оплати за отриманий природний газ, а також положеннями Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України.

Відповідач - Комунальне підприємство "Роздільнатеплокомуненерго" проти позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву № 129/05 від 14.05.2015р. (вх. № 12308/15 від 14.05.2015р.).

Згідно п.3.3 договору приймання-передача газу у відповідному місяці продажу оформлюється актом приймання-передачі газу на підставі показів комерційних вузлів обліку газу Відповідача.

Згідно ст.. 9 Закону України „Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, первинним документом, на підставі якого міг бути проведений бухгалтерський облік господарської операції купівлі продажу газу та проведені розрахунки - є акт прийому передачі.

Як вбачається з матеріалів справи, акти прийому-передачі газу за поставлений природний газ в січні, лютому, березні та квітні 2013 року були складені та підписані сторонами Договору лише 30 квітня 2013 року, звідки витікає, що відповідач не мав змоги провести бухгалтерський облік господарської операції до цієї дати та зробити сплату за поставлений газ в повному обсязі.

Так, відповідач зазначає, що основною причиною утворення заборгованості за спожитий природний газ була економічна необґрунтованість тарифів на теплову енергію встановлених для відповідача, а також відсутність своєчасних субвенцій з державного бюджету України на погашення заборгованості з різниці тарифах.

Крім того відповідач зауважує, що на виконання умов договору між сторонами було досягнуто згоди щодо способу розрахунку за спожитий природний газ - за рахунок коштів державного бюджету, а не коштів відповідача, про що між сторанами було укладено договір №261/30 від 26.02.2014р. про організацію взаєморозрахунків та договір №821/30 від 15 жовтня 2015 року про організацію взаєморозрахунків.

Уклавши вказані договори про організацію взаєморозрахунків, ПАТ „НАК„Нафтогаз України та КП „Роздільнатеплокомуненерго" змінили порядок і строк проведення розрахунків за поставлений природний газ, які значилися в Договорах купівлі-продажу природного газу та взяли на себе зобов'язання виконувати умови нових договорів.

Як вбачається з договорів про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору та засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодної претензій стосовно предмета договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в повному обсязі виконав вимоги вищезазначених договорів про організацію взаєморозрахунків, сплативши визначену ними суму заборгованості в обумовлений строк:

за платіжним дорученням №18 від 26.05.2014 року 131 866,55 грн;

за платіжним дорученням №19 від 26.05.2014 року 570 636,30 грн;

за платіжним дорученням №20 від 26.05.2014 року 163 769,43 грн.

за договором про організацію взаєморозрахунків №261/30 від 26.02.2014р.

за платіжним дорученням №4 від 12.12.2014 року 420 538,31 грн;

за договором про організацію взаєморозрахунків №821/30 від 15.10.2014р.

Згідно зі ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з п. 3.3 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. приймання-передача газу, переданого Продавцем Покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу Покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Пунктом 5.2 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. передбачено, що ціна за 1000 куб. м. газу становить 1 091,00 грн. з урахуванням збору у вигляді цільової надбавки до затвердженого тарифу на природний газ, тарифів на транспортування, розподіл і постачання природного газу за врегульованим тарифом та без врахування податку на додану вартість. До сплати за 1000 куб .м. природного газу - 1 091,00 грн., крім того ПДВ - 20% - 218,20 грн., всього з ПДВ - 1 309,20 грн.

Відповідно до п. 6.1 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на виконання вищенаведених умов договору Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" протягом січня-квітня, жовтня, листопада, грудня 2013р. було поставлено, а Комунальним підприємством "Роздільнатеплокомуненерго" прийнято природного газу на загальну суму 641 200,35 грн. згідно з актами приймання - передачі природного газу від 30.04.2013р. (січень-квітень 2013), 31.10.2013р. (жовтень), 24.01.2014р. (листопад, грудень 2013)

При цьому, згідно з наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень, Комунальним підприємством "Роздільнатеплокомуненерго" було здійснено оплату за отриманий за договором № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. природний газ у повному обсязі шляхом оплати суми у розмірі 570 636,30 грн. на виконання умов договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р., згідно з умовами договору про організацію взаєморозрахунків № 261/30 від 26.02.2014р.

Так, відповідачем було погашено заборгованість за отриманий природний газ у розмірі 570 636,30 грн. на виконання умов договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р., при цьому в подальшому, 26 лютого 2014 року між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Одеській області (Сторона 1), Департаментом фінансів Одеської облдержадміністрації (Сторона 2), Департаментом розвитку інфраструктури та житлово-комунального господарства Одеської облдержадміністрації (Сторона 3), Фінансовим управлінням Роздільнянської районної державної адміністрації (Сторона 4), Роздільнянською районною радою (Сторона 5), Комунальним підприємство спільної власності територіальних громад Роздільнянського району „Роздільнатеплокомуненерго" (Сторона 6) та Національною акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Сторона остання) було укладено договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 261/30 (надалі - договір № 261/30 від 26.02.2014р.) предметом якого відповідно до п. 1 є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. N 30.

Відповідно до пунктів 2-8 договору № 260/30 від 26.02.2014р. сторони погоджують перелік підприємств, установ та організацій, що беруть участь у проведені взаєморозрахунків, та послідовність виконання сторонами договору.

Казначейство перераховує кошти, залучені з єдиного казначейського рахунка стороні першій у сумі 866 272,28 грн на підставі рішення Мінфіну. Сторона 1 перераховує на рахунок Сторони 2 кошти в сумі 866 272,28 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню. Сторона 2 перераховує на рахунок Сторони 3 кошти в сумі 866 272,28 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню. Сторона 3 перераховує на рахунок Сторони 4 кошти в сумі 866 272,28 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню. Сторона 4 перераховує на рахунок Сторони 5 кошти в сумі 866 272,28 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню. Сторона 5 перераховує на рахунок Сторони 6 кошти в сумі 866 272,28 грн. для погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялась, транспортувалась та постачалась населенню.

Згідно з п. 9 договору № 261/30 від 26.02.2014р. Сторона 6 перераховує на рахунок Сторони останньої 866 272,28 грн для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2012 року згідно з договором від 03.09.2012р, №12/970-ТЕ-23 у сумі 163 769,43 грн, у т.ч ПДВ 27 294,91 грн, та за спожитий природний газ 2013р. згідно з договором від 30.04.2013рю №13/3446-ТЕ-23 у сумі 570 636,30 грн у т.ч ПДВ 95 106,05 грн та за спожитий природний газ 2013р. згідно з договором від 30.04.2013р. № 13/3447-БО-23 у сумі 131 866,55 грн у т.ч ПДВ - 21 977,76 грн.

Пунктом 10 договору № 261/30 від 26.02.2014р. передбачено, що Сторона остання перераховує кошти для погашення та обслуговування запозичень, залучених під державні гарантії, сплату податкових зобов'язань і проведення розрахунків з постачальниками імпортованого природного газу.

Відповідно до п. 17 договору № 261/30 від 26.02.2014р. сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна жодної претензії стосовно предмета договору.

Як вбачається з платіжного доручення № 19 від 26.05.2014р., копія якого міститься в матеріалах справи, Комунальним підприємством "Роздільнатеплокомуненерго" на підставі договору від 26.02.2014р. № 261/30 сплачено Публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" за спожитий природний газ за 2013 рік за договором від 30.04.2013 № 13/3446-ТЕ-23, у розмірі 570 636,30 грн.

У своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача пеню в сумі 43 171,85 грн., інфляційні витрати сумі 61 597,09 грн., та 3 % річних. в сумі 16 187,00 грн., загалом - 120 955,95 грн.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, Комунальним підприємством "Теплові мережі Ізмаїлтеплокомуненернго" було погашено заборгованість за отриманий за договором № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. природний газ у повному обсязі, в тому числі за рахунок виконання умов договору № 261/30 від 26.02.2014р. але з порушенням строків даних погашень, що й стало підставою для звернення Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до суду з відповідним позовом.

Дійсно, згідно з окремими положеннями п. 7.2 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. сторони обумовили, що у разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він у безспірному порядку зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

Однак, уклавши договір про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 261/30 від 26.02.2014р. предметом якого відповідно до п. 1 є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 статті 14 та пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. N 30, сторони, зокрема, сторони у справі, змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, поставлений за договором купівлі - продажу природного газу № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р., тому підстави для стягнення з відповідача пені, передбаченої п. 7.2 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р., у суду відсутні.

Водночас, законодавством передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 625 Цивільного кодексу України).

При цьому, згідно з п. 17 договору № 261/30 від 26.02.2014р. сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна жодної претензії стосовно предмета договору.

Але, суд зазначає, що для застосування як санкцій, передбачених положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України, так і п. 7.2 договору № 13/3446-ТЕ-23 від 30.04.2013р. необхідно, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків (відповідно до пункту 2 статті 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік") № 261/30 від 26.02.2014р., що кореспондуються між собою, сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмету договору, а отже підстави для стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних витрат, у суду також відсутні.

У відповідності до ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. Визнання однією стороною фактичних даних і обставин, якими інша сторона обґрунтовує свої вимоги або заперечення, для господарського суду не є обов'язковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно ст. 33 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" задоволенню не підлягають.

Відповідна правова позиція також міститься і у постанові Верховного Суду України від 09.09.2014р. 16.09.2014 та від 30.09.2014р.

Судові витрати покладаються на позивача відповідно до ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 44, 49, ст.ст. 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 85 ГПК України..

Повне рішення складено 02 червня 2015 р.

Суддя Г.І. Гуляк