РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2015Справа №910/5918/15-г
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом приватного підприємства "Лендгранд"

до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця"

про стягнення 43 978,34 грн.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд господарського суду м. Києва передані позовні вимоги приватного підприємства "Лендгранд" до Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 43 978,34 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08.12.2008 року між ним та відповідачем укладено договір №ПЗ/ЗС-083368/НЮ на проведення проектно-вишукувальних робіт на суму 75 044,00 грн.

На виконання умов договору, 18.02.2013 року позивач передав а відповідач прийняв згідно акту належним чином виконані роботи, які відповідають 50% договору в розмірі 30 940,00 грн.

Оскільки, вищезазначені роботи по договору відповідачем оплачені не були, тому позивач звернувся в суд з вимогою про стягнення з відповідача (станом на 10.03.2015 року) основного боргу в розмірі 30 940,00 грн., 3% річних в розмірі 1 800,45 грн., втрати від інфляції в розмірі 9 050,05 грн. та пені в розмірі 2 187,84 грн.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 16.03.2015 року порушено провадження у справі, розгляд справи призначено на 06.04.2015 року.

25.03.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав клопотання про збільшення позовних вимог, відповідно до яких просив суд стягнути з відповідача (станом на 06.04.2015 року) основного боргу в розмірі 30 940,00 грн., 3% річних в розмірі 1 869,12 грн., втрати від інфляції в розмірі 11 169,52 грн. та пені в розмірі 2 187,84 грн.

25.03.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва позивач подав документи на виконання вимог ухвали суду від 16.03.2015 року.

01.04.2015 року до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва відповідач подав документи на часткове виконання вимог ухвали суду від 16.03.2015 року.

В судове засідання 06.04.2015 року представник позивача не з'явився, вимоги ухвали суду від 16.03.2015 року не виконав, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 012.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 06.04.2015 розгляд справи відкладено на 18.05.2015 року.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 015 та протоколом судового засідання від 06.04.2015 року.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними матеріалами.

18.05.2015 року о 15:00, після судового засідання до загального відділу діловодства господарського суду міста Києва від позивача (кур'єром) подано клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та клопотання №083368-3 про збільшення позовних вимог.

Оскільки, дані клопотання подані після розгляду справи по суті, тому вони не прийняті до розгляду.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Частина 1 статті 202 ЦК України передбачає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

08.12.2008 року між Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (замовник) та приватним підприємством "Лендгранд" (виконавець) укладено договір № ПЗ/ЗС-083368/НЮ від 08.12.200 року.

Відповідно до ч.1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.2 статті 837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати комплекс проектно-вишукувальних робіт по виготовленню технічної документації із землеустрою щодо складання державних актів на право постійного користування земельними ділянками ДТГО «Південно-Західна залізниця» в адміністративних межах Жищинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області загальною площею 47,5 га.

Згідно з ч.1 статті 887 ЦК України за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов'язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити їх.

В подальшому 18.12.2014 між сторонами укладено додаткову угоду №1 до договору № ПЗ/ЗС-083368/НЮ від 08.12.200 року, якою внесені зміни та доповнення до договору.

Так, відповідно до п.1.1 договору в редакції додаткової угоди № 1, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати вишукувальні роботи з виготовленням технічного звіту по топографо-геодезичних роботах (кадастрова зйомка місцевості вздовж залізниці на лінії Ярмолинці-Гусятин) та виготовити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в постійне користування Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-Західна залізниця» для розміщення та обслуговування будівель і споруд залізничного транспорту в адміністративних межах Жищинецької сільської ради Городоцького району Хмельницької області площею 47,5 га та зареєструвати земельну ділянку в Державному земельному кадастрі».

Розділ 2 договору в редакції додаткової угоди №1 від 18.12.2014 року передбачено, що початок робіт - з дня підписання сторонами договору (п.2.1).

Завершення робіт - 01.05.2015 з правом дострокового виконання робіт про що Сторонами договору підписується відповідний акт (п.2.2).

Роботи за цим договором вважаються виконаними належним чином і підлягають негайному прийманню їх замовником та оплаті по стадіям з моменту виконання наступних дій виконавцем:

1 стадія:

1) передача виконавцем замовнику 1 (одного) примірника технічного звіту з кадастрової (горизонтальної) зйомки в електронному вигляді та на паперових носіях по акту здачі-приймання виконаних робіт;

2 стадія:

1) передача виконавцем замовнику 2 (двох) примірників погодженої технічної документації документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі( на місцевості) (по кожній адміністративно-територіальній одиниці окремо) по акту здачі-приймання виконаних робіт;

2) передача виконавцем замовнику Витягу з державного земельного кадастру про реєстрацію земельної ділянки з копією акта приймання-передачі документації до Державного фонду документації із землеустрою відповідного Держземагенства по акту здачі-приймання документів.

В такому разі роботи підлягають негайному прийманню їх замовником. Замовник самостійно отримує у відповідному районному органі державної реєстрації прав або територіальному органі Державної реєстраційної служби Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (земельна ділянка) та сплачує всі необхідні платежі, пов'язані з їх державною реєстрацією (п.2.5).

18.02.2013 року між сторонами підписано та скріплено їх печатками акт №1 здачі-приймання виконаних робіт 01 лютого 2013 року, відповідно до якого позивач передав, а відповідач, в осо бі начальника відокремленого підрозділу Жмеринська дирекція заліз ничних перевезень Любініна А.О., прийняв належним чином виконані ро боти, які відповідають 50% договору та підлягають оплаті протягом 30-ти банківських днів в сумі 30 940,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до п.3.4.1 та 3.4.2 договору (в редакції додаткової угоди) протягом 30-ти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по І стадії замовник здійснює оплату виконаних робіт в розмірі 50% від суми договору.

Протягом 30-ти банківських днів з дня підписання сторонами акту здачі-приймання виконаних робіт по II стадії замовник проводить повну оплату виконаних робіт

Згідно з ч.1 статті 853 ЦК України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Частина 4 статті 882 ЦК Україна передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частина 1 статті 612 ЦК України передбачає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Враховуючи вищезазначене, факт наявності основної заборгованості за договором у відповідача перед позивачем в сумі 30 940,00 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу визнаються судом обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню.

У зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за договором позивач нарахував відповідачу пеню в розмірі 2 187,84 грн.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Згідно ч. 1-2 статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п.6.2 договору, за не своєчасне здійснення розрахунків за договором замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожний день затримки.

Суд погоджується з розрахунком пені за період з 02.04.2013 року по 01.10.2013 року в розмірі 2 187,84 грн. наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 1 869,12 грн. та втрати від інфляції в розмірі 11 169,52 грн.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд погоджується з розрахунком індексу інфляції в розмірі 11 169,52 грн. за період з 02.04.2013 року до 28.02.2015 року та 3% річних в розмірі 1 869,12 грн. за період з 02.04.2015 року по 06.04.2015 року наданим позивачем і вважає його обґрунтованим, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 32 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно з ч.1 статті 33 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 34 ГПК України передбачено, що господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 44 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору, сум, що підлягають сплаті за проведення судової експертизи, призначеної господарським судом, витрат, пов'язаних з оглядом та дослідженням речових доказів у місці їх знаходження, оплати послуг перекладача, адвоката та інших витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ч. 5 статті 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 с. 32, ч.1 ст. 33, ст.ст. 34, 44, ч. 5 ст. 49, ст.ст. 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" (01034, м. Київ, вулиця Лисенка, будинок 6, ) на користь приватного підприємства "Лендгранд" (21037, м. Вінниця, вул. Польова, будинок 17, квартира 79, ) суму основного боргу в розмірі 30 940 (тридцять тисяч дев'ятсот сорок) грн. 00 коп., пеню в розмірі 2 187 (дві тисячі сто вісімдесят сім) грн. 84 коп. індекс інфляції в розмірі 11 169 (одинадцять тисяч сто шістдесят дев'ять) грн. 52 коп., 3% річних в розмірі 1 869 (одна тисяча вісімсот шістдесят дев'ять) грн. 12 коп. та судовий збір в розмірі 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять вісім) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 5 статті 85 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання рішення: 03.06.2015 року.

Суддя С.М. Мудрий