РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/10026/15

Суддя господарського суду міста Києва Карабань Я.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом публічного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО»

до приватного акціонерного товариства «ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ»

про стягнення 21291,29 грн,

за участю представників сторін:

позивача: Залунін К.В. (довіреність від 22.04.2015 № 79);

відповідача: не з'явилися,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «КИЇВОБЛЕНЕРГО» звернулося до господарського суду міста Києва з позовними вимогами до приватного акціонерного товариства «ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ» про стягнення з останнього заборгованості в сумі 21291,29 грн.

Позов мотивований порушенням відповідачем грошового зобов'язання за договором оренди від 01.04.2013 № 36. Як вказує позивач, загальна сума заборгованості складає 15500,00 грн, яка виникла внаслідок нездійснення орендної плати.

Таким чином, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з відповідача вказаної суми основної заборгованості за договором, а також пені в сумі 1877,06 грн; 3 % річних 123,73 грн та втрати від інфляції в сумі 2592,00 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 20.04.2015 прийнято вказаний вище позов ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» до розгляду та порушено провадження у справі № 910/10026/15.

Відповідач свого повноважного представника в жодне судове засідання не направив, від відповідача обґрунтованих письмових пояснень з цього приводу до суду не надходило, в той час як ПрАТ «ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ» повідомлено про дату, час і місце засідань належним чином, що підтверджується повідомленням поштового зв'язку про вручення уповноваженій особі відповідача поштового відправлення суду.

Також відповідач правом, забезпеченим ст. 59 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов до суду не подав у зв'язку із чим, відповідно до положень статті 75 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 27 травня 2015 року судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вивчивши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини справи та докази на їх підтвердження, заслухавши представників сторін даної справи, судом встановлено наступне.

Між публічним акціонерним товариством «АЕС КИЇВОБЛЕНЕРГО», найменування якого змінено на публічне акціонерне товариство «КИЇВОБЛЕНЕРГО», як орендодавцем, та приватним акціонерним товариством «ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ», як орендарем, укладено договір оренди від 01.04.2013 № 36 (далі - договір), за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне орендне користування стійко-місце на радіотехнічній вежі, підпорядкованій орендодавцеві для розміщення 5 (п'яти) шт. антен, а також місце для розміщення контейнера з обладнанням стільникового зв'язку для розміщення відповідного обладнання базової станції (RBS) стільникового зв'язку з антенно-фідерними пристроями вказаної RBS (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору, викладеного в новій редакції у додатковій угоді від 31.12.2013 № 1, орендна плата за поточний місяць вноситься орендарем на умовах 100 % попередньої оплати до 1 (першого) числа поточного місяця на підставі рахунка, сформованого орендодавцем. При цьому, рахунок повинен бути виданий орендарю не пізніше 15 числа місяця, що передує місяцю оренди, за який орендар повинен здійснити оплату. У разі затримки видачі рахунку, строк для здійснення оплати орендного платежу продовжується на термін затримки без застосування до орендаря штрафних санкцій.

Згідно з п. 3.1 договору, викладеного в новій редакції у додатковій угоді від 01.04.2014 № 2, загальна місячна плата за оренду майданчика (з урахуванням надання орендарю права підвісу антенно-фідерних пристроїв на радіотехнічній вежі) починаючи з 01 квітня 2014 року складає 7500,00 грн за 1 (один) календарний місяць.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускаються (ст. 525 ЦК України).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму (оренда), тому права і обов'язки сторін визначаються, зокрема, положеннями глави 58, 59 ЦК України та параграфу 5 глави 30 розділу VI Господарського кодексу України.

За договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності (ч. 1 ст. 283 ГК України). Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 759 ЦК України.

Так, як встановлено судом, позивачем передано, а відповідачем прийнято предмет оренди, що підтверджуються актом прийому-передачі майданчика від 01.04.2013, який є додатком № 1 до договору (засвідчена копія вказаного акту міститься в матеріалах справи).

Спір між сторонами даної справи виник в результаті, як зазначає позивач, порушення відповідачем грошового зобов'язання за договором. За твердженнями позивача, заборгованість відповідача, яка виникла внаслідок несплати орендної плати, складає 15500,00 грн. При цьому суд встановив, що позивачем направлялися відповідачеві рахунки на оплату орендної плати, що підтверджується реєстрами відправлення кореспонденції ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО», копії яких наявні в матеріалах справи.

Як вбачається з листа-відповіді ПрАТ «ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ» від 23.12.2014 № 14/ЦТУ/0698 (засвідчена копія міститься у справі), відповідач гарантував погашення заборгованості за договором в сумі 16500,00 грн, яка складала до часткового погашення заборгованості.

Однак, з огляду на те, що відповідач не дотримався своїх гарантій щодо повного погашення наявної перед позивачем заборгованості за договором, ПАТ «КИЇВОБЛЕНЕРГО» звернулося до господарського суду міста Києва з позовними вимогами про стягнення з відповідача основної суми заборгованості в розмірі 15500,00 грн, а також пеню в сумі 1877,06 грн; 3 % річних в сумі 123,73 грн та втрати від інфляції в сумі 2592,00 грн.

Виходячи з викладених вище обставин та наявних у матеріалах даної справи доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю, з урахуванням такого.

У відповідності до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності (ч. 1 ст. 286 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Суд відзначає, що належних доказів, який б підтверджували факт належного здійснення відповідачем оплати орендної плати, матеріали справи не містять.

Отже, відповідач всупереч наведеним вище нормам права та умовам договору орендну плату в термін, встановлений п. 3.2 договору (в редакції додаткової угоди від 31.12.2013 № 1), не здійснив.

Таким чином, підсумовуючи сукупність встановлених вище фактів, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу в сумі 15500,00 грн підлягає задоволенню повністю, з тих підстав, що факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином останнім доведено, документально підтверджено, і в той же час відповідачем в порядку, визначеному статтями 33, 36 ГПК України, не спростовано.

Відтак, з огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Відповідно ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами частин 1 і 3 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, враховуючи, що в правовідносинах сторін спору має місце допущене відповідачем порушення грошового зобов'язання, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 1877,06 грн; 3 % річних в сумі 123,73 грн та втрати від інфляції в сумі 2592,00 грн є правомірними та такими, що підлягають задоволенню повністю за розрахунками позивача, які перевірені і визнані судом вірними.

Відповідно до вимог визначених статтею 49 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 34, 43, 44, 49 ст.ст. 82-85, 121 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «ТЕЛЕСИСТЕМИ УКРАЇНИ» (02154, м. Київ, Русанівський бульвар, 7; ідентифікаційний код 22599262, з будь-якого його рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) на користь публічного акціонерного товариства «КИЇВОБЛЕНЕРГО» (08132, Київська область, м. Вишневе, вул. Київська, 2-Б; ідентифікаційний код 23243188, на будь-який його рахунок, виявленого державним виконавцем під час виконавчого провадження) основний борг в сумі 15500,00 (п'ятнадцять тисяч п'ятсот) грн 00 коп.; пеню в сумі 1877,06 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн 06 коп.; 3 % річних в сумі 123,73 (сто двадцять три) грн 73 коп.; втрати від інфляції в сумі 2592,00 (дві тисячі п'ятсот дев'яносто дві) грн 00 коп.; витрати по сплаті судового збору в сумі 1827,00 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02 червня 2015 року.

Суддя Я.А. Карабань