РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/5054/15-г

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К.І., при секретарі судового засідання Мельник Ю.О., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк"

до Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування"

про застосування наслідків недійсності, зобов'язання вчинити певні дії

за участю представників:

від позивача:не з'явився
від відповідача:не з'явився

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду міста Києва звернулось Публічне акціонерне товариство "Міський комерційний банк" до Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування" про застосування наслідків недійсності, зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що предмет спірного договору купівлі-продажу транспортного засобу № 03/14 від 16.09.2014 р. - транспортний засіб марки "Toyota Camry", 2011 року випуску, номер шасі JTNBF4FK403002741, тип легковий седан-В, реєстраційний номер АА 3232 ВТ, відчужено за ціною, вищою від звичайних, що не узгоджується із п. 3 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

У позові посилаючись на ст. 215 ЦК України та п. 3 ч. 3 п. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", позивач просить:

- застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 03/14 від 16.09.2014 р. шляхом витребування майна із чужого незаконного володіння;

- зобов'язати відповідача - ПАТ "Банк професійного фінансування" повернути позивачу майно - транспортний засіб марки "Toyota Camry", 2011 року випуску, номер шасі JTNBF4FK403002741, тип легковий седан-В, реєстраційний номер АА 3232 ВТ.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд без їх участі до суду не подали.

Представник відповідача через канцелярію суду подав відзив, в якому проти позову заперечив, вказав, що спірний договір цілком відповідає чинному законодавству, тому підстав застосовувати наслідки недійсності (нікчемності) правочину немає. Просив відмовити у позові.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" (покупець) та Публічним акціонерним товариством "Міський комерційний банк" (продавець) був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 03/14, відповідно до якого продавець зобов'язується продати, а покупець зобов'язується купити та оплатити вартість транспортного засобу - "Toyota Camry", 2011 року випуску, номер шасі JTNBF4FK403002741, тип легковий седан-В, реєстраційний номер АА 3232 ВТ (п.п. 1.1., 2.1. договору).

Відповідно до п. 3.1 договору вартість транспортного засобу становить 241 371,53 грн., які покупець повинен перерахувати продавцю протягом п'яти банківських днів з моменту оформлення цього договору.

Згідно з п.п. 4.2, 4.4 договору продавець зобов'язується передати покупцю товар після надходження платежу на поточний рахунок продавця. Разом з передачею товару сторони підписують акт приймання-передачі транспортного засобу.

У судовому засіданні встановлено, що 19.09.2014 р. за договором купівлі-продажу позивач передав, а відповідач прийняв транспортний засіб "Toyota Camry", 2011 року випуску, номер шасі JTNBF4FK403002741, тип легковий седан-В, реєстраційний номер АА 3232 ВТ, про що свідчить підписаний обома сторонами акт приймання-передачі вказаного транспортного засобу.

Також у судовому засіданні встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) 20.11.2014 р. прийнято рішення № 124 щодо запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію у позивача. Тимчасову адміністрацію в банку запроваджено строком на 3 місяці з 21.11.2014 р. по 20.02.2015 р.

Постановою Правління Національного банку України від 19.03.2015 р. № 187 у позивача - ПАТ "Міський комерційний банк" було відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації позивача, в зв'язку з чим виконавчою дирекцією Фонду було прийнято рішення від 20.03.2015 р. № 64 про початок здійснення процедури ліквідації банку, та призначено уповноважену особу фонду на ліквідацію.

Як зазначає позивач, під час перевірки уповноваженою особою Фонду умов договору купівлі-продажу транспортного засобу № 03/14 від 16.09.2014 р. встановлено, що даний договір є нікчемним на підставі ч. 3 п. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відтак, є таким, що не створює будь-яких правових наслідків в силу приписів ст. 216 ЦК України.

Перевіряючи вказані доводи позивача, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Дослідивши зміст договору купівлі-продажу, що оскаржується, суд приходить до висновку, що він містить всі необхідні суттєві умови, передбачені законом - предмет договору купівлі-продажу, обов'язок продавця передати товар покупцеві, строк виконання обов'язку передати товар, обов'язок покупця прийняти товар, ціну товару та його оплату, інші умови, що узгоджується з вимогами глави 54 Цивільного кодексу України. У подальшому зазначений договір був скріплений підписами повноважених осіб і печатками підприємств.

Отже, на час укладення спірного правочину сторони досягли взаємної згоди щодо усіх його істотних умов та цей договір був укладений у повній відповідності із вимогами законодавства.

Відповідно до частин 2, 3 статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з ч. 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу транспортного засобу № 03/14 від 16.09.2014 р. підпадає під критерії, визначені ч. 3 п. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а, отже є нікчемним.

Пунктом 3 частини 3 статті 38 вказаного Закону України передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав, зокрема, якщо банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору.

З аналізу вказаної норми випливає те, що нікчемність правочинів, перевірку яких здійснює уповноважена особа Фонду, ставиться в залежність від звичайної вартості майна та порівнюється із відповідною вартістю, яка визначена сторонами в договорі, яка в свою чергу, має бути або вищою, або нижчою на 20 %.

Так, згідно з пунктом 14.1.71 Податкового кодексу України звичайна ціна - це ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Ринкова ціна - це ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах (п. 14.1.219 Податкового кодексу України).

Як вже було встановлено судом, пунктом 3.1 договору № № 03/14 від 16.09.2014 р. визначено, що вартість транспортного засобу - "Toyota Camry", 2011 року випуску, реєстраційний номер АА 3232 ВТ становить 241 371,53 грн.

При цьому позивач не надав суду доказів, що майно за договором купівлі-продажу було відчужене за ціною нижчою або вищою від звичайних відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Разом з тим, у в матеріалах справи міститься звіт про незалежну оцінку автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер АА 3232 ВТ, складений суб'єктом оціночної діяльності Базаркіним О.Ю., відповідно до якого ринкова вартість автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер АА 3232 ВТ станом на 14 липня 2014 року складає 232 100,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору.

Проаналізувавши показники вартості автомобіля "Toyota Camry", реєстраційний номер АА 3232 ВТ відповідно до п. 3.1 договору купівлі-продажу із ринковою вартістю такого автомобіля та звітом про незалежну оцінку даного автомобіля, суд дійшов висновку, що вартість об'єкту купівлі-продажу за спірним договором є більшою на 3,99 % від ринкової вартості встановленої суб'єктом оціночної діяльності (звіт станом на 14.07.2014), що в свою чергу виключає можливість визнання спірного договору нікчемним на підставі частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Таким чином, суд не вбачає підстав для застосування наслідків недійсності нікчемного правочину до договору купівлі-продажу транспортного засобу № 03/14 від 16.09.2014 р., а, отже, суд відмовляє позивачу в цій частині позовних вимог.

Також суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про зобов'язання відповідача - ПАТ "Банк професійного фінансування" повернути позивачу майно - транспортний засіб марки "Toyota Camry", реєстраційний номер АА 3232 ВТ, необхідно відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Оскільки позивачем не доведено та судом не встановлено нікчемності договору купівлі-продажу транспортного засобу № 03/14 від 16.09.2014 р., то й відсутні підстави застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, що передбачені ст. 216 ЦК України.

Отже, з урахуванням встановлених обставин у справі та наявних доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" про застосування наслідків недійсності, зобов'язання вчинити певні дії задоволенню не підлягають.

За правилами ст. 49 ГПК України у разі відмови у задоволенні позову витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Відповідно до п. 4.5 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України" у випадках коли позивач звільнений від сплати судового збору якщо позов залишено без задоволення - судовий збір не стягується та відноситься за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 32 - 35, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" до Публічного акціонерного товариства "Банк професійного фінансування" про застосування наслідків недійсності, зобов'язання вчинити певні дії.

Рішення ухвалено в нарадчій кімнаті та проголошено його вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 25 травня 2015 року.

Повний текст рішення підписаний 2 червня 2015 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня підписання повного тексту рішення.

Суддя К.І. Головіна