ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2015 року Справа № 915/401/15

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна", вул. Васильківська, 34, м. Київ, 03022 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобуд-Нікма", вул. Енгельса, 51В, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54028 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Нікма", вул. Баштанська, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54024 ()

про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу № UA34L-11-03 у сумі 222 771, 99 грн. в тому числі 197 164, 75 грн. - основного боргу за лізинговими платежами, 22 239, 59 грн. - пені, 3 367, 65 грн. - 3% річних та зобов'язання повернути предмет лізингу.

за участю представників сторін:

від позивача: Никоненко Андрій Григорович, довіреність від 18.02.2015 року;

від відповідача ТзОВ "Автобуд-Нікма": представник не з'явився;

від відповідача ТзОВ "Автотранс-Нікма": представник не з'явився.

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» з позовними вимогами до відповідачів Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобуд-Нікма», Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Нікма» про:

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобуд-Нікма» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Автотранс-Нікма» солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшнл Україна» 222 771, 99 грн., з яких 197 164, 75 грн. - заборгованості за лізинговими платежами, 22 239, 59 грн. - пені, 3 367, 65 грн.

- зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобуд-Нікма» передати Товариству з обмеженою відповідальністю «Катерпіллар Файненшл Україна» вантажний сідловий тягач MAN TGA 33.430, б/в, 2008 року випуску, серійний номер WMAHW2ZZ28P003616, кількістю 1 шт. в строк 10 днів з моменту набрання чиннності рішенням суду.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.03.2015 року прийнято позовну заяву до розгляду та порушено провадження у справі. Розгляд справи призначено на 07.04.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 07.04.2015 року розгляд справи відкладено на 14.05.2015 року.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 14.05.2015 року продовжено строку розгляду справи на 15 днів та відкладено розгляд справи на 28.05.2015 року.

В судовому засіданні 28.05.2015 року судом відповідно до ст. 85 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідачі ТзОВ "Автобуд-Нікма" та ТзОВ "Автотранс-Нікма" явку повноважних представників в судове засідання 28.05.2015 року не забезпечили. Письмових відзивів по суті спору не подали.

Ухвали господарського суду Миколаївської області від 18.03.2015 року, від 07.04.2015 року, направлені на адресу відповідача ТзОВ "Автобуд-Нікма", вул. Енгельса, 51В, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54028, повернуті до суду поштовою установою з відміткою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" (том І, арк. 195-197, 205-207).

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 18.03.2015 року, направлена на адресу відповідача ТзОВ "Автотранс-Нікма", вул. Баштанська, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54024, повернута до суду поштовою установою з відміткою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" (том І, арк. 192-194).

Ухвала господарського суду Миколаївської області від 07.04.2015 року, направлена на адресу відповідача ТзОВ "Автотранс-Нікма", вул. Баштанська, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54024, отримана відповідачем, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (том І, арк. 204).

Як вбачається з Витягів з ЄДРЮОФОП місцезнаходженням ТзОВ "Автобуд-Нікма" є вул. Енгельса, 51В, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54028; місцезнаходженням ТзОВ "Автотранс-Нікма" є вул. Баштанська, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54024 (том І, арк. 182-187).

За таких обставин, ухвали господарського суду направлялись на правильну адресу відповідача.

Судом також враховано, що керівником ТзОВ "Автобуд-Нікма" та ТзОВ "Автотранс-Нікма" є Нікулін М. О., що підтверджується копіями Витягу з ЄДРЮОФОП (том І, арк. 182-187).

06.04.2015 року на адресу господарського суду Миколаївської області від ТзОВ "Автотранс-Нікма" надійшла письмова заява, підписана керівником Нікуліним М. О., про відкладення розгляду справи, яка була судом задоволена (том І, арк. 198).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обізнаність відповідачів про розгляд справи.

Явка повноважних представників відповідачів не визнавалась судом обов'язковою.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до п. 3.9.1, 3.9.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 з останніми змінами від 17.12.13 року в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом; у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважних представників відповідачів.

Відповідно до ст. 75 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні 28.05.2015 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, заявах від 25.05.2015 року, від 28.05.2015 року (том ІІ, арк. 180, 186) та просив суд позов задовольнити. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено наступне.

23.02.2012 року між ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» та ТзОВ «Автобуд-Нікма» був укладений Договір фінансового лізингу № UA34L-11-03, відповідно до умов якого лізингодавець зобов'язався придбати предмет лізингу і надати його лізингоодержувачу в тимчасове володіння та користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому Договорі й Загальних умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними умовами, які є невід'ємною частиною Договору фінансового лізингу.

Предметом лізингу є вантажний сідловий тягач MAN TGA 33.430, б/в, 2008 року випуску, серійний номер WMAHW2ZZ28P003616, кількістю 1 шт.

Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору відповідно до Графіку платежів.

Свої зобов'язання позивач своєчасно, належним чином та в повному обсязі виконав, зокрема, придбав предмет лізингу та передав його відповідачу ТзОВ «Автобуд-Нікма», що підтверджується Актом прийому-передачі та Видатковою накладною.

Однак, відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо сплати лізингових платежів, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, яка не була погашена добровільно.

Станом на день розгляду справи неоплаченими є лізингові платежі за період користування предметом лізингу з травня 2014 року (частково) по вересень 2014 року на загальну суму 197 164, 75 грн.

Керуючись ст. 653 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 17.2 Договору позивач (лізингодавець) повідомив відповідача (лізингоодержувача) про відмову від Договору та повернення предмету лізингу (повідомлення від 13.02.2015 року). Дана вимога не була виконана відповідачем добровільно.

Враховуючи вищевикладене, представник позивача зазначив, що відповідачем порушено умови Договору фінансового лізингу і взяті на себе зобов'язання, не сплачено позивачу передбачені лізингові платежі згідно Договору фінансового лізингу та не повернуто предмет лізингу, що і стало підставою для звернення до суду із позовом.

У зв'язку з порушенням взятих на себе зобов'язань щодо сплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу, відповідачу нараховано 22 239, 59 грн. - пені, 3 367, 65 грн. - трьох процентів річних.

Крім того, 16.10.2014 року між ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» та ТзОВ «Автотранс-Нікма» був укладений Договір поруки № UA34L-14S, відповідно до умов п. 2.1 якого поручитель зобов'язався сплатити позивачу на його першу вимогу у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем (лізингоодержувачем) своїх зобов'язань у терміни і на умовах, передбачених договором лізингу, суму основного боргу (лізингові платежі та викупну ціну), і всі інші грошові суми та всі інші зобов'язання, які належать до сплати і підлягають виконанню на користь позивача зі сторони відповідача (лізингоодержувача) в даний момент або будуть належати до сплати і підлягати виконанню в будь-який час у майбутньому відповідно до умов договору лізингу, з урахуванням змін і доповнень.

Таким чином, відповідач (лізигоодержувач) зобов'язаний повернути позивачу (лізингодавцю) предмет лізингу, а відповідачі (лізингоодержувач та поручитель) сплатити в солідарному порядку лізингові платежі, пеню та 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 1, 2, 11 Закону України "Про фінансовий лізинг", ст. 525, 554, 611, 625, 653, 806-809 Цивільного кодексу України та ст. 193, 232, 292 Господарського кодексу України та умовами Договору фінансового лізингу та Договору поруки.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

23.02.2012 року між ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» (лізингодавець) та ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) був укладений Договір фінансового лізингу № UA34L-11-03, який підписано та скріплено печатками сторін (том І, арк. 23-31).

В силу ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі Договору виникли зобов'язальні відносини.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 292 ГК України залежно від особливостей здійснення лізингових операцій лізинг може бути двох видів - фінансовий чи оперативний. За формою здійснення лізинг може бути зворотним, пайовим, міжнародним тощо.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Умовами Договору фінансового лізингу сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору лізингодавець зобов'язується придбати у продавця у власність предмет лізингу, зазначений у Додатку № 1 до цього Договору, і надати його лізингоодержувачу в тимчасове володіння й користування для підприємницьких цілей, за плату, на строк і на інших умовах, зазначених у цьому Договорі й Загальних Умовах, з переходом права власності на предмет лізингу до лізингоодержувача за умови дотримання відповідних вимог, встановлених Загальними Умовами.

Відповідно до п. 2.2 Договору цей договір укладений відповідно до Загальних Умов, які є невід'ємною частиною цього Договору. При виконанні цього Договору Сторони керуються Загальними Умовами так, якби положення зазначених Загальних Умов були б включені в текст цього Договору (з врахуванням відповідної їх інтерпретації стосовно цього Договору), у тому числі, при виконанні цього Договору Сторони мають обов'язки і права, передбачені Загальними Умовами. У разі наявності протиріч між цим Договором та Загальними Умовами застосовуються/матимуть перевагу положення цього Договору.

Відповідно до п. 2.3 Договору валютою зобов'язання та валютою платежу за цим договором є українська гривня. При цьому у випадках, передбачених цим Договором, розмір грошових зобов'язань може визначатись як гривневий еквівалент суми в базовій валюті.

Відповідно до п. 3.1 Договору характеристики й дані, які дозволяють визначити предмет лізингу, що передається лізингодавцем у лізинг лізингоодержувачу за цим Договором, зазначені в Специфікації, що є Додатком № 1 до цього Договору.

Як вбачається зі Специфікації до Договору предметом лізингу є вантажний сідловий тягач MAN TGA 33.430, б/в, 2008 року випуску, серійний номер WMAHW2ZZ28P003616, кількістю 1 шт. (том І, арк. 29).

Відповідно до п. 3.2.1 Договору в період з дня укладення цього договору до моменту передачі предмету лізингу вартість предмета лізингу становить гривневий еквівалент 65 500 доларів США, що за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті укладення цього Договору складає 524 917, 00 грн. (п'ятсот двадцяит чотири тисячі дев'ятсот сімнадцять, 00), в тому числі ПДВ - 87 486, 17 грн. (вісімдесят сім тисяч чотириста вісімдесят шість, 17).

Відповідно до п. 4.1 Договору загальна сума лізингових платежів за договором складається з:

А) відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу лізингоодержувача);

Б) процентів, збільшених відповідно до пункту 4.4. цього Договору.

Відповідно до п. 4.2 Договору лізингоодержувач виплачує лізингодавцю авансовий лізинговий платіж у розмірі: 9 825, 00 (дев'ять тисяч вісімсот двадцять п'ять, 00) доларів США, в тому числі ПДВ 1 637, 50 (одна тисяча шістсот тридцять сім, 50) доларів США, що станом на дату, яка передує даті укладання цього Договору становить 78 737, 55 (сімдесят вісім тисяч сімсот тридцять сім, 55) гривні, в тому числі ПДВ 13 122, 96 (тринадцять тисяч сто двадцять дві, 96) гривні.

Оплата авансового лізингового платежу здійснюється у валюті платежу:

1) за курсом гривні до базової валюти станом на дату, що передує даті укладання цього Договору та

2) за Курсом гривні до базової валюти станом на дату, що передує даті платежу у випадку зміни максимального курсу продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті платежу, більш ніж на 1% в порівнянні з курсом гривні до долара США, встановленим на міжбанківській валютній біржі на дату, що передує даті укладання цього Договору.

Авансовий лізинговий платіж сплачується в рахунок відшкодування вартості предмета лізингу (основного боргу).

Розрахунок сум авансового лізингового платежу за окремими одиницями міститься в Додатку № 2. Авансовий Лізинговий Платіж сплачується лізингоодержувачем протягом 10 днів з моменту підписання цього Договору.

Відповідно до п. 4.4 Договору проценти, що підлягають сплаті у складі поточного

Лізингового Платежу, збільшуються на суму наступних складових:

1) Добуток сум, що надійшли лізингодавцеві в рахунок сплати поточного Лізингового Платежу, на коефіцієнт КfхіО, КfхіО = ( (Fхі - Fх0)/Fх0;

2) Добуток частини поточного Лізингового Платежу, що залишився непогашеним станом на дату виставлення Рахунку-фактури відповідно до пункту 4.5 цього Договору, на коефіцієнт КfхeО, КfхeО = ( (Fхe - Fх0)/Fх0;

3) Добуток сум, що надійшли лізингодавцеві протягом поточного періоду нарахування в рахунок погашення заборгованості за попередніми Лізинговими Платежами (без урахування будь-якого збільшення процентів за такими Лізинговими Платежами відповідно до цього пункту 4.4.), на коефіцієнт Кfхі1, Кfхі1 = ( (Fхі - Fх1)/Fх0;

4) Добуток суми заборгованості за попередніми Лізинговими платежами (без урахування будь-якого збільшення процентів за такими лізинговими платежами відповідно до цього п. 4.4), що залишилась непогашеною станом на Кінцеву дату сплати лізингового платежу, на коефіцієнт Кfхе1, Кfхе1 = ( (Fхе - Fх1)/Fх0.

При цьому для цілей розрахунку зазначених коефіцієнтів:

Fх0 -

1) Курс Гривні до Базової Валюти на дату, яка передує даті укладання цього Договору або

2) Курс Гривні до Базової Валюти станом на дату, яка передує даті передачі Предмета Лізингу у випадку зміни максимального курсу продажу долара США на Міжбанківській валютній біржі (за інформацією на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, станом на дату, яка передує даті передачі, більш ніж на 1% в порівнянні з курсом гривні до долара США, встановленим на міжбанківській валютній біржі на дату, що передує даті укладання цього Договору.

Fхі - Курс Гривні до Базової Валюти на дату, що передує даті зарахування на банківський рахунок Лізингодавця відповідних платежів від Лізингоодержувача.

Fхе - Курс Гривні до Базової Валюти станом на дату, що передує даті виставлення Рахунку-фактури за поточний Період Нарахування відповідно до пункту 4.5. цього Договору

Fх1- Курс Гривні до Базової Валюти станом на дату, що передує даті виставлення Рахунку-фактури за попередній Період Нарахування.

Fх2 - Курс Гривні до Базової Валюти на дату, що передує даті виставлення Рахунку-фактури за Період Нарахування, що є найбільш раннім з усіх Періодів, за якими існує заборгованість по сплаті Лізингових Платежів на момент розрахунку збільшення процентів.

Збільшення процентів, передбачене підпунктом 3 та 4 цього пункту розраховується за умови, що відповідно Fхі та Fхе перевищує Fх2 більш ніж на 1 відсоток.

Збільшення процентів, передбачене цим пунктом, не призводить до збільшення Лізингових платежів в частині відшкодування вартості Предмета Лізингу (основного боргу Лізингоодержувача).

У разі, якщо в результаті розрахунку один з коефіцієнтів КfхіО, КfхеО, Кfxi1, Кfxe1 є від'ємним числом, сума процентів зменшується на добуток суми, зазначеної в пункті 4.4. цього Договору, на відповідний цій сумі коефіцієнт, який для такого розрахунку вживається без знаку "-". При цьому у разі, якщо різниця курсів при розрахунку коефіцієнтів Кfxi1 та Кfxe1 не є більшою за 1 відсоток, зменшення процентів не розраховується.

Відповідно до п. 4.5 Договору Лізингоодержувач сплачує Лізингові платежі в розмірі, передбаченому Додатком № 3 до цього Договору, збільшеному відповідно до пункту 4.4. цього Договору, не пізніше Кінцевої Дати Сплати Лізингових Платежів.

За 5 Банківських Днів до Кінцевої Дати Сплати у відповідному Періоді Нарахування Лізингодавець надсилає Лізингоодержувачеві рахунок-фактуру на вказану в цьому Договорі електрону адресу Лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку. Рахунок-фактура, виставлений Лізингодавцем, повинен зазначати окремо суму відшкодування вартості Предмета Лізингу та суму процентів, що підлягають сплаті за відповідний Період Нарахування, збільшену/зменшену відповідно до пункту 4.4. цього Договору.

Додатком № 3 до Договору фінансового лізингу сторони узгодили Загальний Графік Лізингових платежів (том І, арк. 31), а Додатковими угодами № 1 та № 2 до Договору фінансового лізингу сторони домовились про встановлення Уточненого Загального Графіку Платежів (том І, арк. 32-35).

Відповідно до п. 2 Додаткової угоди № 2 до Договору сторони домовились, що лізингоодержувач зобов'язується перераховувати лізингові платежі в терміни та в суми, що вказані в цій додатковій угоді на умовах, що вказані в Договорі фінансового лізингу № UA34L-11-03 від 23.02.2012 року. В разі якщо день платежу випадає на вихідний або святковий день, платіж повинен бути здійснений заздалегідь.

Загальними умовами Договору фінансового лізингу сторони передбачили наступне (том І, арк. 36-69).

Відповідно до п. 3.4.3 Загальних умов до Договору лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Відповідно до п. 14.1 Загальних умов до Договору за передачу кожного предмету лізингу лізингоодержувачеві в тимчасове володіння й користування лізингоодержувач виплачує лізингодавцеві Загальну суму лізингових платежів відповідно до правил, встановлених п. 14, а також відповідним Договором. Сплата загальної суми лізингових платежів здійснюється шляхом сплати лізингоодержувачем авансового лізингового платежу відповідно до вимог п. 14.2 Загальних умов, а також сплати решти Загальної суми лізингових платежів відповідно до вимог п. 14.3 Загальних умов.

Лізингові платежі за кожним Договором включають відшкодування вартості предмета лізингу та проценти.

Крім Загальної суми лізингових платежів при настанні обставин, передбачених цими Загальними умовами та Договором, лізингоодержувач також зобов'язаний виплачувати лізингодавцеві інші суми відповідно до правил, передбачених цими Загальними умовами.

Відповідно до п. 14.5 Загальних умов до Договору лізингоодержувач сплачує лізингові платежі в розмірі, передбаченому відповідним Договором, збільшеному відповідно до п. 14.4 Загальних умов, не пізніше кінцевої дати сплати.

Кінцевою датою сплати для першого лізингового платежу піля авансового платежу є:

- в разі, якщо передача предмета лізингу лізингодавцеві відбулась з 1 по 15 число відповідного місяця - перше число місяця, наступного за місяцем відповідної Дати передачі;

- в разі, якщо передача предмета лізингу лізингодавцеві відбулась після 15 числа відповідного місяця - перше число другого місяця, відраховуючи від місяця Дати передачі.

За 5 банківських днів до Кінцевої дати сплати у відповідному періоді нарахування (не включаючи кінцеву дату сплати) лізингодавець надсилає лізингоодержувачеві рахунок-фактуру на вказану у відповідному договорі електронну адресу лізингоодержувача або за допомогою факсимільного зв'язку.

Рахунок-фактура, виставлений лізингодавцем, повинен зазначати окремо суму відшкодування вартості предмета лізингу та суму процентів, що підлягають сплаті за відповідний період нарахування, збільшених відповідно до умов п. 14.4 Загальних умов.

Неотримання рахунку-фактури або несвоєчасне отримання Рахунку-фактури не звільняє лізингоодержувача від зобов'язання по сплаті відповідного лізингового платежу у строки та у сумі, що встановлені відповідним договором та вказаними у уточненому Загальному графіку лізингових платежів.

Відповідно до абз. 2, 3 п. 14.7 Загальних умов до Договору протягом дії Договору частина лізингових платежів, що відноситься на відшкодування вартості предмета лізингу, зміні не підлягає.

Частина лізингових платежів, що відноситься на проценти, збільшується відповідно до п. 14.4 Загальних умов.

Відповідно до п. 14.13 Загальних умов до Договору будь-який з платежів лізингоодержувача вважається здійсненим тільки після сплати всієї його суми у повному обсязі. У випадку сплати суми будь-якого платежу лізинг одержувача частинами, датою сплати вважається дата фактичної сплати останньої частини такого платежу лізингоодержувача.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.

Судом встановлено наступне.

Позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» взяті на себе за договором зобов'язання виконав. Так, на виконання умов Договору фінансового лізингу позивач придбав за договором купівлі-продажу обладнання від 23.02.2012 року предмет лізингу - вантажний сідловий тягач MAN TGA 33.430, б/в, 2008 року випуску, серійний номер WMAHW2ZZ28P003616, кількістю 1 шт. (том І, арк. 96, 79-92).

В подальшому на виконання умов Договору фінансового лізингу позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» (лізингодавець) передав предмет лізингу вантажний сідловий тягач MAN TGA 33.430, вартістю 524 917, 00 грн. відповідачу ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач), що підтверджується Видатковою накладною № 9 від 20.03.2012 року та Актом прийому-передачі обладнання № 9 від 20.03.2012 року (том І, арк. 93-94).

На виконання умов Договору фінансового лізингу позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» (лізингодавець) виставляв відповідачу ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) рахунки-фактури на оплату. Копії рахунків-фактур за період користування предметом лізингу з квітня 2012 року по вересень 2014 року наявні в матеріалах справи (том І, арк. 105-134).

Крім того, між сторонами складались Акти надання послуг. Підписані та скріплені печатками сторін копії актів надання послуг за період користування предметом лізингу з квітня 2012 року по вересень 2014 року наявні в матеріалах справи (том І, арк. 135-163).

Однак, відповідач ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) взяті на себе за Договором фінансового лізингу зобов'язання щодо сплати лізингових платежів належним чином не виконував. Так, станом на день розгляду справи заборгованість відповідача ТзОВ «Автобуд-Нікма» перед позивачем зі сплати лізингових платежів за період користування предметом лізингу з травня 2014 року (частково) по вересень 2014 року становить 197 164, 75 грн. (26-30 чергові лізингові платежі згідно Графіку).

10.10.2014 року позивач звернувся до відповідача ТзОВ «Автобуд-Нікма» з Повідомленням вих. № 302/10 про порушення Договору фінансового лізингу, в якому повідомив лізингоодержувача про наявність несплаченої заборгованості зі сплати лізингових платежів та попередив, що у разі непогашення заборгованості протягом 5 днів з дати направлення цього повідомлення, позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» матиме право відмовитись від договору (том І, арк. 168-169).

Факт направлення Повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою квитанцією (том І, арк. 170-171).

Факт наявності заборгованості по Договору фінансового лізингу № UA34L-11-03 від 23.02.2012 року за період з травня 2014 року (частково) по вересень 2014 року в сумі 197 164, 75 грн. підтверджується також Довідкою позивача ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» вих. 133/05 від 13.05.2015 року (том ІІ, арк. 174).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день розгляду справи відповідачем ТзОВ «Автобуд-Нікма» не подано суду доказів сплати вказаної заборгованості, строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості та її розміру.

Судом також враховано наступне.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань".

Відповідно до п. 14.10 Загальних умов до Договору у випадку прострочення сплати будь-якого платежу лізингоодержувача, лізингоодержувач буде зобов'язаний сплатити лізингодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, починаючи з дати сплати, визначеної відповідним Договором (з урахуванням Загальних умов) і по дату фактичної сплати лізиноодержувачем простроченої суми у повному обсязі. Така пеня нараховується на фактичну суму заборгованості за кожний окремий період нарахування, збільшеної на суму добутку такої суми заборгованості за кожний окремий період нарахування на коефіцієнт ( (Fх - Fх0)/Fх0

Fх - Курс Гривні до Базової Валюти на дату, що передує даті сплати;

Fх0 - Курс Гривні до Базової Валюти на дату, яка передує даті уклдання договору або

Курс гривні до базової валюти станом на дату, яка передує даті передачі предмета лізингу у випадку зміни курсу гривні до базової валюти станом на дату, яка передує даті передачі, більш ніж на 1 % в порівнянні з курсом гривні до базової валюти на дату, що передує даті укладення договору.

Зазначена пеня нараховується тільки при наявності факту пред'явлення лізингодавцем лізингоодержувачеві письмової вимоги про виплату такої пені. Лізингоодержувач зобов'язаний здійснити сплату пені, передбаченої цим пунктом, протягом 5 робочих днів з моменту одержання такої вимоги лізингодавця.

На виконання вищевказаного п. 14.10 Загальних умов до Договору позивач 10.10.2014 року звернувся до відповідача ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувача) з Повідомленням вих. № 302/10 про порушення Договору фінансового лізингу, в якому вимагав оплатити несплачену заборгованість зі сплати лізингових платежів та пеню. Докази направлення листа, як вказано вище, наявні в матеріалах справи (том І, арк. 168-171).

Крім того, 24.09.2014 року позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» (лізингодавець) звернувся до відповідача ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувача) з Вимогою про сплату пені вих. № 259/09 від 24.09.2014 року. Докази направлення Вимоги про сплату пені наявні в матеріалах справи (том І, арк. 164-167).

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення платежів по кожному окремому зобов'язанню за період з 02.05.2012 року по 01.02.2015 року. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, та в межах шестимісячного строку (по кожному платежу). Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (том І, арк. 12-13). Розмір пені, нарахований та заявлений до стягнення позивачем становить 22 239, 59 грн. Перевіривши розрахунок розміру пені за допомогою Бази "Законодавство", судом встановлено, що пеня нарахована арифметично правильно. За таких обставин, суд дійшов висновку про підставність позовної вимоги про стягнення пені в сумі 22 239, 59 грн., оскільки відповідачем ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) допущено прострочення сплати лізингових платежів, а в силу приписів ст. 530 ЦК України та п. 14.10 Загальних умов строк оплати пені настав.

Судом також встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 3 367, 65 грн. - три проценти річних за прострочку оплати лізингових платежів за період з 02.05.2012 року по 01.02.2015 року.

Розрахунок суми трьох відсотків річних у сумі 3 367, 65 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних наявний в матеріалах справи (том І, арк. 12-13). Отже, три проценти річних входять до складу грошового зобов'язання, не є санкціями, а відтак три проценти річних правомірно нараховані позивачем, оскільки відповідачем ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) допущено прострочення сплати лізингових платежів.

Судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 214 ЦК України особи, які вчинили дво- або багатосторонній правочин, мають право за взаємною згодою сторін, а також у випадках, передбачених законом, відмовитися від нього, навіть і в тому разі, якщо його умови повністю ними виконані.

Відмова від правочину вчиняється у такій самій формі, в якій було вчинено правочин.

Правові наслідки відмови від правочину встановлюються законом або домовленістю сторін.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 7 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів.

Стягнення за виконавчим написом нотаріуса провадиться в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

Відмова від договору лізингу є вчиненою з моменту, коли інша сторона довідалася або могла довідатися про таку відмову.

Відповідно до п. 3.1.2 Загальних умов до Договору лізингодавець має право відмовитись від договору лізингу у випадках, передбачених чинним законодавством, Договором або Загальними умовами.

Відповідно до п. 3.1.3 Загальних умов до Договору лізингодавець має право вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом, Договором лізингу та цими Загальними умовами випадках.

Відповідно до п. 3.4.7 Загальних умов до Договору лізингоодержувач зобов'язаний у разі дострокового розірвання або припинення Договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було одержано у володіння і користування відповідно до Договору лізингу та Загальних умов, з урахуванням нормального зносу, якщо інше не обумовлено Договором лізингу.

Відповідно до п. 17.2, п. 17.2.1 Загальних умов до Договору лізингодавець вправі відмовитись від виконання будь-якого договору й розірвати такий Договір в односторонньому позасудовому порядку, у кожному з наступних випадків:

А) Лізингоодержувач не здійснив у строк, установлений у відповідному Договорі, сплату двох лізингових платежів підряд, або

Б) здійснив неповну сплату двох лізингових платежів підряд, або

В) прострочив повністю або частково сплату одного лізингового платежу й не погасив заборгованість протягом 30 днів з дня, наступного за днем відповідної оплати, встановленого Договором.

Відповідно до абз. 2 п. 17.2.10 Загальних умов до Договору у разі настання підстав, передбачених п. 17.2.1, 17.2.4 та/або 17.2.8 Загальних умов, право лізингодавця на відмову від виконання договору виникає тільки після того, як лізингодавець повідомив лізингоодержувача про вчинене порушення й зажадав його усунення, а лізингоодержувач не усунув вчинене порушення протягом 5 робочих днів з дати одержання лізингоодержувачем такого повідомлення.

Відповідно до п. 17.3 Загальних умов до Договору у випадку відмови лізингодавця від виконання договору згідно з п. 17.2 Загальних умов, лізингодавець повідомить про це лізингоодержувача в письмовій формі. У зазначеному повідомленні лізингодавець зазначить відповідну підставу розірвання такого Договору з переліку, наведеного в п. 17.2 Загальних умов, а також зажадає повернення предмета лізингу із вказівкою дати, місця й способу повернення предмета лізингу, передбаченого таким Договором.

Відповідно до п. 17.3.1 Загальних умов до Договору предмет лізингу, передбачений договором, від виконання якого лізингодавець відмовляється згідно з п. 17.2 Загальних умов, підлягає поверненню лізингодавцеві відповідно до правил, визначених у п. 18 Загальних умов. У тому числі, крім іншого, лізингоодержувач буде зобов'язаний забезпечити доступ представників лізингодавця до фактичного місця перебування предмету лізингу, включаючи службові й виробничі приміщення лізингоодержувача з метою вилучення предмета лізингу, а також вчинити інші дії, передбачені п. 18 Загальних умов.

Відповідно до п. 17.3.2 Загальних умов до Договору лізингоодержувач здійснює сплату лізингодавцеві сум лізингових платежів за відповідним Договором у повному обсязі по дату повернення відповідного предмета лізингу лізингодавцеві. Обов'язок лізингоодержувача по сплаті іншої частини лізингових платежів за таким договором припиняється, починаючи з відповідної дати повернення. Розрахунок лізингових платежів здійснюється з збільшенням/зменшенням процентів на відповідні коефіцієнти, які розраховуються в порядку, встановленому Договором та п. 14.4 Загальних умов.

Відповідно до п. 18.1 Загальних умов до Договору цей порядок повернення предметів лізингу застосовується у всіх випадках, коли будь-який предмет лізингу підлягає поверненню лізингодавцеві відповідно до умов Загальних умов, будь-якого Договору та/або законодавства України. Цей порядок повернення предметів лізингу не застосовується після переходу права власності на відповідний предмет лізингу до лізингоодержувача згідно загальних умов.

Відповідно до п. 18.2 Загальних умов до Договору предмет лізингу, про повернення якого лізингодавець висунув вимогу згідно з п. 17.3 Загальних умов, підлягає поверненню лізингодавцю лізингоодержувачем в строк, зазначений у такій вимозі лізингодавця. При цьому, лізингоодержувач зобов'язаний також дотримуватись способу й місця повернення, зазначених у такій вимозі лізингодавця.

Відповідно до п. 18.3 Загальних умов до Договору передача кожного предмета лізингу лізингодавцеві оформляється актом приймання-передачі (повернення), який підписується обома сторонами. У випадку відмови лізингоодержувача підписати акт приймання-передачі (повернення) про це робиться відповідний запис в акті приймання-передачі (повернення), і акт приймання-передачі (повернення) підписується одним лізингодавцем.

Як вказано вище, на виконання п. 17.2.10 Загальних умов до Договору 10.10.2014 року позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» (лізингодавець) звернувся до відповідача ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) з Повідомленням вих. № 302/10 про порушення Договору фінансового лізингу, в якому повідомив лізингоодержувача про наявність несплаченої заборгованості зі сплати лізингових платежів, пені та попередив, що у разі непогашення заборгованості протягом 5 днів з дати направлення цього повідомлення, позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» матиме право відмовитись від договору (том І, арк. 168-169).

Факт направлення Повідомлення підтверджується описом вкладення у цінний лист та поштовою квитанцією (том І, арк. 170-171).

Відповідачем ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) у встановлений строк не усунуто порушення та не проведено оплату заборгованості. Доказів іншого суду не подано.

13.02.2015 року позивач ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» направив на адресу відповідача ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) Повідомлення вих. № 54/02 від 13.02.2015 року про відмову від Договору фінансового лізингу № UA34L-11-03 від 23.02.2012 року на підставі ст. 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» та п. 17.2 Загальних умов Договору, мотивоване незадоволенням вимог лізингодавця в частині сплати лізингових платежів та пені відповідно до Повідомлення вих. № 302/10 від 10.10.2014 року та Вимоги № 259/09 від 24.09.2014 року. В Повідомленні позивач також зазначив відповідно до п. 17.3 Загальних умов до Договору про необхідність повернення предмету лізингу до 23.02.2015 року у місці та способом, зазначеному в Повідомленні (том І, арк. 172-174).

Факт направлення та одержання 16.02.2015 року відповідачем ТзОВ «Автобуд-Нікма» (лізингоодержувач) Повідомлення вих. № 54/02 від 13.02.2015 року про відмову від Договору фінансового лізингу підтверджується наявними в матеріалах справи Описом вкладення у цінний лист, поштовою квитанцією та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (том І, арк. 175-177).

Доказів повернення позивачу предмету лізингу станом на день розгляду справи суду не подано.

Факт неповернення предмета лізингу підтверджується також Довідкою позивача ТзОВ «Катерпіллар Файненшл Україна» вих. 133/05 від 13.05.2015 року (том ІІ, арк. 174).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про підставність позовної вимоги про зобов'язання ТзОВ "Автобуд-Нікма" передати ТзОВ "Катерпіллар Файненшл Україна" вантажний сідловий тягач MAN TGA 33.430, кількістю 1 шт., оскільки невиконання відповідачем ТзОВ "Автобуд-Нікма" умов договору фінансового лізингу в частині сплати лізингових платежів мало наслідком відмову лізингодавця від договору та його розірвання, що в свою чергу зобов'язує лізингоодержувача повернути предмет лізингу лізингодавцю у строк, встановлений лізингодавцем відповідно до Загальних умов до Договору. Невиконання даної вимоги, строк виконання якої настав, порушує права лізингодавця, які підлягають захисту.

Щодо вимоги позивача про стягнення заборгованості зі сплати лізингових платежів, пені та 3 % річних з відповідачів в солідарному порядку, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов'язаний повідомити про це боржника, а в разі пред'явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі.

Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов'язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора.

Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

16.10.2014 року між ТзОВ "Катерпіллар Файненшл Україна" (кредитор) та ТзОВ "Автотранс-Нікма" (поручитель) було укладено Договір поруки № UA34L-14S до Договорів фінансового лізингу, зокрема Договору фінансового лізингу № UA34L-11-03 від 23.02.2012 року (том І, арк. 97-104).

Даний договір підписано ТзОВ "Катерпіллар Файненшл Україна" (кредитор), ТзОВ «Автобуд-Нікма» (боржник) та ТзОВ "Автотранс-Нікма" (поручитель) та скріплено печатками.

Умовами Договору поруки сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 2.1 Договору поруки цей Договір поруки є забезпеченням Поручителем виконання зобов'язань Боржником за Договорами лізингу зі сплати на користь Кредитора лізингових платежів на загальну суму, що складає еквівалент 192 534, 25 долари США (сто дев'яносто дві тисячі п'ятсот тридцять чотири долари 25 центів), що за максимальним курсом продажу долара США на Міжбанкінській валютній біржі за інформацією, розміщеною на веб-сайті http://www.udinform.com) на час закриття торгів, cтаном на дату, яка переду' даті укладення цього Договору становить 2 531 825, 39 гривень (два мільйони п'ятсот тридцять одна тисяча вісімсот дванадцять п'ять гривень 39 копійок), а також штрафних санкцій за порушення зобов'язань Боржником, передбачених умовами Догонорів лізингу.

Поручитель цим у безумовному і белвідкличному порядку зобов'язується як поручитель сплатити Кредиторові на першу вимогу Кредитора у разі невиконання або неналежного виконання Боржником своїх зобов'язань у терміни і на умовах, передбачених Договорами лізингу, суму основного боргу (лізингові платежі та викупна ціна), і всі інші грошові суми та всі інші зобов'язання, які належать до сплати і підлягають виконанню на користь Кредитора з боку Боржника в даний момент або будуть належати до сплати і підлягати виконанню в будь-який час у майбутньому відповідно до умов Договорів лізингу, з урахуванням змін і доповнень до них.

Відповідно до п. 2.2 Договору не обмежуючи положень п. 2.1, Поручитель у безумовному і безвідкличному порядку зобов'язується, розглядаючи це зобов'язання як окреме, додаткове і безперервне зобов'язання, відшкодувати Кредиторові на його вимогу всі збитки, грошові зобов'язання, вимоги відшкодування, втрати і видатки будь-якого характеру, що виникли через будь-яку несплату або несвоєчасну сплату Поручителем сум, що підлягають сплаті за цим Договором поруки протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту, коли Кредитор пред'явив Поручителеві вимогу про виплату відповідних сум, що піддягають сплаті на його користь та документарних підтверджень таких збитків. Це зобов'язання про відшкодування збитків залишається в силі, навіть якщо порука, передбачена п. 2.1, з будь-якої причини втрачає чинність або можливість примусового виконання стосовно Поручителя.

Відповідно до п. 3.1 Договору поруки Кредитор повідомляє Поручителя про невиконання або неналежне виконання Боржником своїх зобов'язань перед Кредитором за Договорами лізингу протягом 7 (семи) робочих днів з моменту такого невиконання або неналежного виконання. Однак ненадання такого повідомлення або будь-який недолік у ньому не перешкоджає Кредиторові реалізовувати та/або здійснювати у примусовому порядку, будь-які і всі його права як встановлено у цьому Договорі поруки.

Відповідно до п. 3.3 Договору поруки Кредитор або Боржник заявляє свої вимоги до Поручителя шляхом направлення йому листа або кур'єром за адресою, що зазначена нижче в цьому Договорі поруки.

Відповідно до п. 3.4 Договору поруки будь-які та всі платежі Поручителя на користь Кредитора відповідно до цього договору поруки здійснюються Поручителем без будь-якого опротестування, заперечення, вимоги, зустрічної вимоги, умови, зарахування, запиту про надання пояснень або про надання будь-яких доказів невиконання або неналежного виконання зобов'язань, і базуються виключно на письмовій вимозі Кредитора про здійснення такого платежу.

Відповідно до п. 3.6 Договору поруки заява, засвідчена як вірна підписом будь-якої належним чином уповноваженої посадової особи Кредитора, є для Поручителя остаточною підставою для здійснення оплати заборгованості Боржника.

Відповідно до п. 13.3 Договору поруки будь-яке повідомлення, вимога або інше повідомлення, адресоване відповідній стороні згідно з п. 13.1 вважається доставленим: (і) при відправленні листом - у момент фактичної доставки на відповідну адресу; (іі) при відправленні телексом - у момент одержання автоматичного підтвердження прийому; і (ііі) при відправленні по факсу - у момент одержання звіту про повне проходження повідомлення.

Судом встановлено, що 15.05.2015 року позивачем ТзОВ "Катерпіллар Файненшл Україна" (кредитор) було направлено відповідачу ТзОВ "Автотранс-Нікма" (поручитель) Вимогу про виконання зобов'язань за договором поруки № UA34-14S (за договором фінансового лізингу № UA34L-11-03) вих. № 137/05 від 15.05.2015 року, в якій повідомив про порушення відповідачем ТзОВ «Автобуд-Нікма» умов договору фінансового лізингу та, керуючись ст. 554 ЦК України, просив відповідача ТзОВ "Автотранс-Нікма" (поручитель) сплатити заборгованість за лізинговими платежами, пеню та 3 % річних. Копія Вимоги про виконання зобов'язань за договором поруки № UA34-14S наявна в матеріалах справи (том ІІ, арк. 181-183). Факт направлення вищевказаної Вимоги підтверджується поданими суду Описом вкладення у цінний лист та поштовою квитанцією (том ІІ, арк. 184-185).

Відповідно до інформації з УДППЗ «Укрпошта» за результатами відстеження пересилання поштових відправлень за штрихкодовим ідентифікатором 214 станом на 28.05.2015 року (дата розгляду справи) адресату повідомлено про надходження на його адресу поштового відправлення. Поштове відправлення не вручено (том ІІ, арк. 187-188).

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 1.7-1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17.12.2013 року № 14 господарському суду необхідно мати на увазі, що питання про те, чи мало місце пред'явлення кредитором боржникові вимоги про оплату, вирішується не під час прийняття судом позовної заяви, а виключно в процесі вирішення ним спору по суті. Отже, коли господарським судом буде з'ясовано, що таку вимогу пред'явлено після початку розгляду ним справи зі спору, пов'язаного зі стягненням заборгованості, то відповідний позов може бути задоволений, якщо строк виконання грошового зобов'язання настав до прийняття рішення по суті справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що строк оплати поручителя за грошовими зобов'язаннями на день розгляду справи не настав. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідачів в солідарному порядку суми заборгованості є безпідставною, оскільки строк виконання грошового зобов'язання поручителя ТзОВ «Автотранс-Нікма» не настав.

Посилання представника позивача в заяві від 25.05.2015 року (том ІІ, арк. 180) на умови п. 3.1 Договору поруки, відповідно до яких ненадання кредитором поручителю повідомлення про невиконання або неналежне виконання боржником зобов'язань за договором фінансового лізингу не перешкоджає кредиторові реалізовувати свої права, спростовуються положеннями п. 2.1, п. 3.3, п. 3.4, п. 3.6 Договору поруки, відповідно до яких кредитор заявляє свої вимоги до поручителя шляхом направлення йому листа або кур'єром, а підставою для оплати є заява.

Щодо посилань позивача на судову практику, викладену в заяві від 28.05.2015 року (том ІІ, арк. 186), відповідно до якої кредитор може пред'явити вимогу до поручителя як шляхом направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і шляхом пред'явлення до нього позову, то слід зазначити, що в спірному випадку, умовами договору поруки сторони чітко передбачили необхідність направлення кредитором вимоги поручителю. Іншого суду не доведено.

Частина 1 ст. 15 ЦК України встановлює, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Вказаною нормою обов'язок доказування покладений на сторони процесу. Доказування полягає у поданні доказів сторонами та доведенні їх переконливості суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову щодо стягнення з відповідача ТзОВ «Автобуд-Нікма» суми заборгованості за лізинговими платежами, пенею та 3 % річних, а також зобов'язанням повернути предмет лізингу, оскільки відповідачем ТзОВ «Автобуд-Нікма» допущено порушення взятих на себе за договором фінансового лізингу зобов'язань, а строк виконання заявленої до стягнення заборгованості та вимоги про зобов'язання повернути предмет лізингу настав. В частині позовної вимоги про стягнення заборгованості з відповідача ТзОВ «Автотранс-Нікма» слід відмовити, у зв'язку з недоведеністю порушеного права, оскільки строк виконання зобов'язання відповідачем ТзОВ «Автотранс-Нікма» на момент розгляду справи не настав.

Судовий збір відповідно до ст. 49 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобуд-Нікма".

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 22, 33, 34, 43, 49, 75, ст. 82-84 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

частково задовольнити позов.

Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автобуд-Нікма", вул. Енгельса, 51В, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54028 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна", вул. Васильківська, 34, м. Київ, 03022 ():

- 197 164, 75 грн. (сто дев'яносто сім тисяч сто шістдесят чотири грн. 75 коп.) - заборгованості за лізинговими платежами;

- 22 239, 59 грн. (двадцять дві тисячі двісті тридцять дев'ять грн. 59 коп.) - пені;

- 3 367, 65 грн. (три тисячі триста шістдесят сім грн. 65 коп.) - трьох процентів річних;

- 14 953, 78 грн. (чотирнадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят три грн. 78 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

Зобов'язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Автобуд-Нікма", вул. Енгельса, 51В, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54028 () передати позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю "Катерпіллар Файненшл Україна", вул. Васильківська, 34, м. Київ, 03022 () вантажний сідловий тягач MAN TGA 33.430, б/в, 2008 року випуску, серійний номер WMAHW2ZZ28P003616, кількістю 1 шт. в строк 10 днів з моменту набрання чиннності рішенням суду.

Накази видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відмовити в позові в частині стягнення коштів з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Автотранс-Нікма", вул. Баштанська, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54024 ().

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається через місцевий господарський суд, який розглянув справу.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повне рішення складено 02.06.2015 року.

Суддя Е.М. Олейняш