ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р. Справа № 917/1687/13

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Плахов О.В., суддя Пуль О.А.

при секретарі Катренко І.С.

за участю представників:

позивача - Борецької О.Л. за довіреністю №31 від 21.04.2015 р., Різник В.А. за довіреністю б/н від 05.01.2015 р., Лук'янової Ю.В. за довіреністю №14 від 05.01.2015 р.,

відповідача - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Велика круча" (вх. №1829П/2-8) на рішення господарського суду Полтавської області від 17.06.14 у справі №917/1687/13

за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз", м. Лубни Полтавської області

до Публічного акціонерного товариства "Велика Круча", с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області

про стягнення 44975,60 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.06.2014 р. у справі №917/1687/13 (суддя Безрук Т.М.) позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" 38943,71 грн., основного боргу, 2218,16 грн. пені, 1432,19 грн. інфляційних, 919,42 грн. річних, 1773,16 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині у позові відмовлено.

Публічне акціонерне товариство "Велика Круча" не погодилось з зазначеним рішенням, звернулось до Харківського апеляційного господарського суду, в якому, посилаючись на неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які господарський суд визнав встановленими, на невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, порушенння та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення господарського суду Полтавської області від 17.06.2014 р. у справі №917/1687/13 скасувати прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, стягнути з позивача судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що він здійснював розрахунки з Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" за поставлений природний газ на підставі показань лічильників та встановлених регульованих тарифів.

До того ж, умовами договору №2-ПК-П від 03.01.2012 р. не передбачено жодних додаткових платежів, отже, у відповідача не могло виникнути зобов'язань по оплаті виробничо-технологічних втрат природного газу.

Також скаржник зазначає про те, що акт приймання-передачі природного газу та його транспортування від 31.07.2013 р. ним не був підписаний, а в актах приймання-передачі природного газу та його транспортування від 31.08.2013 р., 30.09.2013 р., 31.10.2013 р., 30.11.2013 р. були наведені конкретні зауваження, а саме: вказано фактичний об'єм газу, який було прийнято по лічильнику.

Крім того, заявник зауважує, що місцевим господарським судом було невірно зроблено висновок про те, що умови договору №2-ПК-П від 03.01.2012 р. відповідають Типовому договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженому постановою НКРЕ від 22.09.2011 р. №1580, оскільки він не укладав з позивачем ніяких додатків до договору щодо розрахунку витрат та втрат газу, як то передбачено п.3.3 вказаного Типового договору.

Також, на думку відповідача, неправомірним є стягнення з нього на користь позивача пені, інфляційних та 3% річних за, начебто, несвоєчасне виконання зобов'язань за спірним договором.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 10.07.2014 р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу (вх. №7021 від 27.08.2014 р.) вважає рішення господарського суду Полтавської області від 17.06.2014 р. у справі №917/1687/13 законним та обгрунтованим, прийнятим у повній відповідності до норм матеріального і процесуального права, а апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" - безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, тому просить залишити рішення господарського суду Полтавської області від 17.06.2014 р. у справі №917/1687/13 без змін, апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" - без задоволення.

Позивач зазначає, що відповідач помилково вважає, що умовами договору не передбачена сплата виробничо-технічних втрат природного газу, оскільки це спростовується п.3.3 спірного договору.

В судовому засіданні 21.10.2014 р. представник скаржника заявив усне клопотання про проведення судової технологічної експертизи з метою вирішення питання про наявність та обсяг виробничо-технологічних втрат природного газу при його споживанні відповідачем у справі згідно з договором №2-ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2012 р.

З метою надання можливості представнику заявника скарги знайти відповідну експертну установу та визначитись з колом питань для проведення вказаної експертизи в судовому засіданні оголошено перерву до 06.11.2014 р.

В судовому засіданні 06.11.2014 р. представник Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" надав письмове клопотання (вх. №9792 від 31.10.2014 р.), про призначення судової технологічної експертизи у справі, де виклав наступні питання, які необхідно вирішити в результаті проведення такої експертизи:

1). Чи були допущені виробничо-технологічні втрати природного газу при його споживанні Публічним акціонерним товариством "Велика Круча" відповідно до договору №2-ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2012 року ?

2). Якщо виробничо-технологічні втрати природного газу були допущені при його споживанні Публічним акціонерним товариством "Велика Круча" відповідно до договору №2-ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2012 р., - то який фактичний об'єм цих виробничо-технологічних втрат за період: березень-грудень 2013 року (помісячно)?

Ухвалою суду від 06.11.2014 р. клопотання відповідача задоволено. Призначено у справі №917/1687/13 судову технологічну експертизу. Проведення експертизи доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса. Апеляційне провадження у справі зупинено.

26.11.2014 р. справу №917/1687/13 повернуто з Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса без виконання у зв'язку з відсутністю фацівців в галузі визначення виробничо-технологічних втрат природного газу.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 12.12.2014 р. апеляційне провадження у справі №917/1687/13 поновлено, розгляд призначено на 20.01.2015 р.

14.01.2015 р. Публічне акціонерне товариство "Велика Круча" надіслало клопотання про призначення експертної установи для проведення судової технологічної експертизи (вх. №380 ), в якому зазначає, що відповідно до додатку 1 пункту 2 "Порядку визначення розмірів нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобування, підготовки до транспортування та транспортування", затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України 30.09.2004 р. №604, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.01.2005 р. за №15/10295, спеціалізованими установами, які виконують розрахунки або експертизу розрахунків нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобування, підготовки до транспортування та транспортування, є:

1. Державне підприємство "Науково-технологічний центр паливно-енергетичних ресурсів Національної академії наук України" (місцезнахолження: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 55-Б);

2. Державне підприємство "Державна нафтогазова інспекція" (місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 4);

3. Івано-Франківський національний технічний університет нафти і газу (місцезнаходження: 76019, м. Івано-Франківськ, вул. Карпатська, буд. 15).

Скаржник у клопотанні просив проведення судової технологічної експертизи доручити Державному підприємству "Науково-технологічний центр паливно-енергетичних ресурсів Національної академії наук України" (місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. Олеся Гончара, буд. 55-Б).

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 20.01.2015 р. клопотання Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" задоволено, проведення експертизи доручено Державному підприємству "Науково-технологічний центр паливно-енергетичних ресурсів Національної академії наук України".

Листом від 09.02.2015 р. вих. №52 Державне підприємство "Науково-технологічний центр паливно-енергетичних ресурсів Національної академії наук України" повідомило про те, що у підприємства, з огляду на теперішню специфіку діяльності і відсутність фахівців потрібної кваліфікації, відсутня можливість проведення судової технологічної експертизи з визначення виробничо-технологічних втрат природного газу.

Також до суду була повернута справа №917/1687/13, провадження у справі поновлено та призначено до розгляду на 28.05.2015 р.

Заявник апеляційної скарги надіслав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №8383 від 27.05.2015 р.) у зв'язку з надісланням адвокатського запиту №6 від 16.05.2015 р. до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України з проханням про надання інформації щодо того - яка на даний час спеціалізована установа виконує розрахунки або експертизу розрахунків нормативних втрат і виробничо-технологічних витрат нафти, природного газу та газового конденсату під час їх видобування, підготовки до транспортування та транспортування та яка на даний час спеціалізована установа має можливість проведення судової технологічної експертизи з визначення виробничо-технологічних втрат природного газу, оскільки до цього часу відповідь не надійшла, а також, у зв'язку з тим, що 28.05.2015 р. його представник - адвокат Гордієнко Ю.П. буде зайнятий в інших судових процесах у Пирятинському районному суді Полтавської області.

Розглянувши вищезазначене клопотання та враховуючи: приписи ч. 1 ст. 102 Господарського процесуального кодексу України стосовно двохмісячного строку розгляду апеляційної скарги; неодноразове, починаючи з листопада 2014 р., задоволення клопотань відповідача про призначення у справі судової технологічної експертизи та неможливість її проведення у зв'язку з відсутністю у запропонованих відповідачем експертних установах відповідних фахівців потрібної кваліфікації , що порушує права позивача на розгляд справи протягом розумного строку, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р. учасником якої є Україна; ту обставину, що чинне законодавство не обмежує сторін певним колом осіб, які можуть представляти його інтереси в суді, оскільки про дату, час та місце судового засідання сторона (відповідач) була повідомлена повідомлена заздалегідь і мала об'єктивну можливість забезпечити реалізацію своїх процесуальних прав та, відповідно до ст. 28 ГПК України, не була позбавлена права направити в судове засідання іншого представника, до того ж, відповідачем не наведено підстав, з яких його представник надає перевагу участі в судовому засіданні в Пирятинському районному суді Полтавської області; що явка представників сторін у судове засідання не була визнана обов'язковою, колегія суддів вважає за можливе відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи та розглянути його апеляційну скаргу за наявними в справі матеріалами за відсутності представника ПАТ "Велика Круча".

В судове засідання 28.05.2015 р. з'явились представники позивача.

Позивач надав клопотання (вх. №8427 від 28.05.2015 р.) про виклик для участі в судовому процесі спеціаліста - начальника служби контролю за використанням природного газу споживачами ПАТ "Лубнигаз" Різник В.А, мотивуючи клопотання тим, що спеціаліст має відповідну кваліфікацію для дачі суду пояснень щодо відповідності нарахування виробничо-технологічних втрат природного газу вимогам Методики визначення питомних виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 р. №264 та Методики визначення питомних виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільчими мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 р. №264.

Розглянувши надане клопотання та враховуючи, що вказаний у клопотанні спеціаліст присутній в судовому засіданні, колегія суддів дійшла висновку про доцільність отримання пояснень спеціаліста - начальника служби контролю за використанням природного газу споживачами ПАТ "Лубнигаз" з питань нарахування виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу в даному судовому засіданні.

З огляду на вищевказане, спеціаліст - начальник служби контролю за використанням природного газу споживачами ПАТ "Лубнигаз" надав усні пояснення стосовно зазначених питань.

Представники позивача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників позивача та перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі 03.01.2012 р. був укладений договір №2-ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом (т. 1 а. с.14-15).

Відповідно до п. 1.1. даного договору позивач як постачальник постачає природний газ відповідачу (споживачу) в обсягах і в порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість послуг з постачання газу (вартість газу і наданих послуг) у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором.

Пунктом 1.2 договору передбачено, що передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об'єктів споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (далі - пункти призначення). Перелік комерційних вузлів обліку газу та газоспоживного обладнання визначається сторонами в додатку 1 до договору.

Згідно з п.2.6. договору послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі, що оформлюється за даними вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

Відповідно до п.2.7. договору споживач з 25 числа місяця, в якому надаються послуги з постачання газу (надалі - звітний місяць) по 1 число місяця, наступного за звітним місяцем, надає постачальнику звіт про обсяги використаного природного газу.

Постачальник до 5 числа місяця, наступного за звітним м місяцем, надає споживачу два примірники акта приймання-передачі газу за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою постачальника.

Згідно з п.2.8. договору споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення суду обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних постачальника.

Пунктом 2.9. договору унормовано, що акти приймання-передачі газу є підставою для остаточних розрахунків споживача з постачальником.

Відповідно до п.3.2. договору облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Міністерства палива та енергетики України від 27.12.2005 р. №618, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 26.01.2006 р. за №67/11941.

Згідно з п.3.3. договору кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансу належності об'єктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

У разі розташування вузлів обліку до межі балансової належності об'єктів споживача витрати і втрати газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до точки балансового розмежування, віднімаються від загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку.

У разі розташування вузлів обліку за межею балансової належності об'єктів споживача витрати і втрати газу, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку, додаються до загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку.

Витрати і втрати газу розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №570/7891, та Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 за №571/7892, та оформлюються окремим додатком до договору.

Відповідно до п. 3.5. договору на підставі результатів вимірювання обсягу газу вузлами обліку складаються щомісяця акти приймання-передачі газу.

Згідно з п. п. 4.1., 4.2 договору розрахунки за реалізований споживачем газ здійснюються за цінами (граничним рівнем цін), що встановлюються національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сфері енергетики. У випадках передбачених законодавством, до ціни на природний газ додаються: збір у вигляді цільової надбавки до діючого тарифу на природний газ; тариф транспортування газу магістральними трубопроводами; тариф на транспортування газу розподільними трубопроводами; тариф на постачання газу за регульованим тарифом; податок на додану вартість.

В пункті 4.4 договору встановлено, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 4.1.та 4.2 договору є обов'язковою для сторін з дати набрання нею чинності. Визначена на її основі вартість газу буде застосовуватися сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунками за газ згідно з умовами договору.

Відповідно до п. 4.6. договору оплата послуг з використання газу здійснюється споживачем авансовими платежами шляхом 100% попередньої оплати їх вартості із розрахунку договірного планового обсягу місячного постачання газу, не пізніше ніж за 10 календарних днів до місяця поставки.

Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни на газ на наступний розрахунковий період та відповідної величини договірного обсягу газу, заявленого на наступний розрахунковий період. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 10 числа, наступного за розрахунковим.

Згідно з п. 4.8. договору у разі виникнення у споживача заборгованості з оплати вартості послуг з постачання газу сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством, укладають графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору.

У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Згідно з п. 10.1 договору термін його дії у частині поставки газу встановлено до 31.12.2012 року, а в частині розрахунків за надані постачальником послуги з постачання газу - до повного виконання споживачем своїх зобов'язань за договором. Договір вважається продовженим на аналогічний період, якщо за місяць до закінчення терміну дії цього договору жодною із сторін не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Звертаючись до господарського суду, позивач зазначив про те, що на виконання умов договору на протязі березня 2013 р. - грудня 2013 р. позивач поставив, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 97520,33 грн.

Факт виконання позивачем договірних зобов'язань та його отримання відповідачем за вказаний період підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими печатками підприємств актами приймання - передачі природного газу №280 від 31.03.2013 р. на суму 22109,95 грн., №403 від 30.04.2013 р. на суму 12319,42 грн., №430 від 31.05.2013 р. на суму 4996,52 грн., №467 від 31.07.2013 р. на суму 8692,61 грн., №496 від 31.08.2013 р. на суму 4923,49 грн., № 530 від 30.09.2013 р. на суму 6101,05 грн. (т.1 а. с.19-22, 91, 92).

В підтвердження поставки природного газу споживачу та його отримання останнім на протязі жовтня 2013 р. - грудня 2013 р. надано акти приймання - передачі природного газу № 568 від 31.10.2013 р. на суму 9856,26 грн., №654 від 30.11.2013 р. на суму 12433,91 грн., № 713 від 31.12.2013 р. на суму 16087,12 грн., підписані відповідачем з приміткою "з актом не згодні, фактично прийнято по лічильнику 1648 м2, 2219 м2 , 2292 м2" (відповідно) (т. 2 а. с.15-17).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач частково розрахувався за отриманий природний газ, сплативши позивачу кошти в сумі 58576,62 грн.

Зазначене підтверджується виписками з банківського рахунку від 30.04.2013 р., від 04.06.2013 р., від 05.07.2013 р., від 31.07.2013 р., платіжними дорученнями №313 від 02.09.2013 р., №359 від 01.10.2013 р., №406 від 31.10.2013 р., №449 від 02.12.2013 р., №487 від 30.12.2013 р. (т.1 а. с. 23-26, 99, 101; т. 2 а. с.75-77).

Надане відповідачем платіжне доручення від 01.04.2013 р. №105 на суму 19816,54 грн. не було прийнято в оплату спірного боргу, оскільки вказані в ньому кошти зараховані позивачем на погашення боргів попереднього періоду червня 2012 р. - лютого 2013 р. за спірним договором (т. 1 а. с. 57).

Факт існування вказаної заборгованості та зарахування на її погашення коштів підтверджується актом звірки за період з 01.06.2012 р. по 03.04.2013 р., рішенням господарського суду Полтавської області від 28.05.2013 р. у справі № 917/645/13 (т. 1 а. с. 78-79, 83).

У зв'язку з відмовою відповідача погасити існуючу заборгованість за договором №2-ПК-П, позивач 15.08.2013 р. звернувся до господарського суду Полтавської області з відповідним позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованості в сумі 34689,44 грн., з яких 32365,11 грн. - основна заборгованість за спожитий природний газ за договором №2-ПК-П від 03.01.2013 р. на постачання природного газу за регульованим тарифом ., 1936,94 грн. - пеня та 387,39 грн. - три відсотки річних.

24.10.2013 р. позивачем було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просив суд стягнути з ПАТ "Велика круча" основний борг в сумі 32365,11 грн., пеню в сумі 1936,94 грн. та три відсотки річних в сумі 387,39 грн. Заяву було прийнято до розгляду.

Рішенням місцевого господарського суду від 28.10.2013 р. у справі №917/1687/13 (суддя Погрібна С.В.): 1. Позов задоволено повністю. 2. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" 32365,11 грн. основної заборгованості за поставлений природний газ за договором №2- ПК-П на постачання природного газу за регульованим тарифом від 03.01.2012 р., 1936,94 грн. пені, 387,39 грн. 3% річних. 3. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" 1720,50 грн. судового збору.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 р. рішення господарського суду Полтавської області від 28.10.2013 р. залишено без змін.

Постановою Вищого господарського суду України від 31.03.2014 р. рішення господарського суду Полтавської області від 28.10.2013 р. та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.01.2015 р. скасовано, справу направлено на новий розгляд.

Скасовуючи рішення судів у даній справі, Вищий господарський суд України в своїй постанові надав вказівки щодо необхідності дослідження питання відповідності умов укладеного між сторонами договору умовам Типового договору стосовно конкретного визначення обсягу природного газу, спожитого відповідачем з урахуванням положень п. 3.3 Типового договору і, в залежності від встановленого, перевірити визначення витрат і втрат газу відповідно до Методик визначення питомих виробничо-технологічних втрат (витрат) природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 29.04.2014 р. справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

19.05.2014 р. позивач надав заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача основну заборгованість в розмірі 38943,71 грн., пеню в розмірі 2379,42 грн., інфляційні втрати в розмірі 2715,05 грн., 3% річних в розмірі 919,42 грн. та судові витрати в розмірі 1827,00 грн.

17.06.2014 р. господарським судом Полтавської області у справі №917/1687/13 (суддя Безрук Т.М.) було прийнято оскаржуване рішення, яким позов задоволено частково. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Велика Круча" на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" 38943,71 грн., основного боргу, 2218,16 грн. пені, 1432,19 грн. інфляційних, 919,42 грн. річних, 1773,16 грн. витрат зі сплати судового збору. В іншій частині у позові відмовлено.

На виконання вказівок Вищого господарського суду України місцевим господарським судом встановлено наступне.

Протягом спірного періоду між сторонами були підписані акти прийому-передачі природного газу та його транспортування, в яких визначено кількість газу за показами лічильника та кількість виробничо-технологічних втрат (ВТВ) газу (т. 2 а. с. 23-31).

Загальний обсяг вказаного газу було включено до актів на оплату природного газу.

Так, в акті від 31.03.2013 р. визначено загальний обсяг відпущеного природного газу в кількості 4,695 куб. м (у тому числі 4,217 м3 за лічильником та 0,478 м3 ВТВ),

в акті від 30.04.2013 р. загальний обсяг - 2,616 куб. м (у тому числі 2,153 м3 за лічильником та 0,463 м3 ВТВ),

в акті від 31.05.2013 р. загальний обсяг - 1,061 куб. м (у тому числі 0,598 м3 за лічильником та 0,463 м3 ВТВ),

в акті від 31.07.2013 р. загальний обсяг - 1,875 куб. м (у тому числі 0,949 м3 за лічильником та 0,463 м3 ВТВ за червень і 0,463 м3 ВТВ за липень),

в акті від 31.08.2013 р. загальний обсяг - 1,062 куб. м (у тому числі 0,599 м3 за лічильником та 0,463 м3 ВТВ),

в акті від 30.09.2013 р. загальний обсяг - 1,316 куб. м (у тому числі 0,853 м3 за лічильником та 0,463 м3 ВТВ),

в акті від 31.10.2013 р. загальний обсяг - 2.126 куб. м (у тому числі 1,648 м3 за лічильником та 0,478 м3 ВТВ),

в акті від 30.11.2013 р. загальний обсяг - 2,682 куб. м (у тому числі 2,219 м3 за лічильником та 0,463 м3 ВТВ),

в акті від 31.12.2013 р. загальний обсяг - 3,470 куб. м (у тому числі 2,992 м3 за лічильником та 0,478 м3 ВТВ) (т. 2 а. с. 23-31).

Згідно з абзацом 3 розділу 1 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 р. №264 виробничо-технологічні втрати газу - це газ, що втрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньобудинковими мережами, а також під час виконання профілактичних робіт і поточних ремонтів.

Розрахунки витрат газу на власні потреби підприємств цією Методикою не передбачені.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов'язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов'язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Обов'язкові умови договору між гарантованим постачальником та споживачем природного газу за регульованим тарифом встановлюються в типовому договорі про постачання природного газу.

З приписів наведеної норми вбачається, що умови укладеного між постачальником та споживачем договору на постачання природного газу повинен відповідати умовам Типового договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженого постановою НКРЕ від 22.09.2011 р. №1580.

Відповідно до пункту 3.3 Типового договору кількість реалізованого газу споживачу визначається на межі балансової належності об'єктів споживача за допомогою вузлів обліку, визначених у додатку 1 до договору.

У разі розташування вузлів обліку до межі балансової належності об'єктів споживача витрати і втрати газу, які виникають від місця встановлення комерційного вузла обліку до точки балансового розмежування, віднімаються від загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку.

У разі розташування вузлів обліку за межею балансової належності об'єктів споживача витрати і втрати газу, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку, додаються до загального обсягу протранспортованого газу, визначеного за допомогою вузлів обліку.

Витрати і втрати газу розраховуються відповідно до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003р. №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 р. за №570/7891, та Методики визначення питомих виробничо-технологічних витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України від 30.05.2003 р. №264, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 09.07.2003 р за №571/7892, та оформлюються окремим додатком до договору.

Місцевим господарським судом встановлено, що умови укладеного між сторонами договору № 2-ПК-П від 03.01.2012 р. відповідають Типовому договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженому постановою НКРЕ від 22.09.2011 р. № 1580.

Як вже було зазначено, п. 3.2 договору встановлено, що облік обсягів газу, що постачається на умовах договору, здійснюється згідно з Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, які були затверджені на виконання Указу Президента України від 14.04.2000 р. №598 "Про Міністерство палива та енергетики України" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2001 р. №1089 "Про Концепцію створення єдиної системи обліку природного газу", та регламентують взаємовідносини між суб'єктами господарювання під час передачі з газорозподільних мереж споживачу природного газу, у тому числі видобутого з газових і газоконденсатних родовищ, та нафтового газу, отриманого з нафтових родовищ.

Пунктом 5.17 цих Правил унормовано, що у разі розташування комерційного вузла обліку газу на території споживача, витрати і втрати газу, які виникають на газопроводі та на його елементах від місця входу газопроводу на територію споживача або від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку газу, відносяться на рахунок споживача і додаються до об'єму газу, облікованого комерційним вузлом обліку газу.

Розрахунки цих втрат і витрат проводяться відповідно до вказаних вище Методик визначення питомих виробничо-технологічних втрат та витрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами.

Згідно з додатком 1 до договору, підписаним сторонами та засвідченим їх печатками, на спірному об'єкті відповідач має два прилади обліку газу (т. 1 а. с. 16).

Відповідно до п. 2.1 та п. 2.2 Правил межі балансової належності та експлуатаційної відповідальності між споживачем і газорозподільним (газотранспортним) підприємством фіксуються в акті розмежування балансової належності об'єктів газоспоживання і експлуатаційної відповідальності сторін.

З акту розмежування балансової належності газових мереж (ГРП) та експлуатаційної відповідальності сторін (підписаний директором ПАТ "Велика Круча" та головним інженером ПАТ "Лубнигаз"), яким визначена межа балансової належності об'єкта газоспоживання ПАТ "Велика Круча", комерційний вузол обліку газу знаходиться після межі балансової належності об'єкта газоспоживання (т. 2 а. с. 32-33).

Таким чином, витрати і втрати газу, які виникають від точки балансового розмежування до місця встановлення комерційного вузла обліку, додаються до загального обсягу протранспортованого газу для відповідача, визначеного за допомогою вузлів обліку.

Таким чином, господарським судом першої інстанції встановлено, що зобов'язання відповідача оплачувати природний газ, обсяг якого визначений за допомогою приладів обліку, та газ, що витрачається під час транспортування газу газорозподільними та внутрішньо будинковими мережами відповідача (виробничо-технологічних втрат), передбачене Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання та пунктом 3.3 договору № 2-ПК-П від 03.01.2012 р., який підписано відповідачем без заперечень, та який відповідає Типовому договору на постачання природного газу за регульованим тарифом, затвердженому постановою НКРЕ від 22.09.2011 р. №1580.

В пункті 5.10 Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами визначено, що розрахунок виробничо-технологічних втрат газу здійснюється підприємством з газопостачання та газифікації самостійно.

Отже, не підписання відповідачем відповідного розрахунку чи додатку до договору не є підставою для несплати вказаних витрат.

Місцевим господарським судом також встановлено, що надані позивачем розрахунки здійснені у відповідності до Методики визначення питомих виробничо-технологічних втрат природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, а визначені в розрахунках обсяги виробничо-технологічних втрат газу співпадають з обсягами втрат, зазначених у відповідних актах приймання-передачі газу за спірний період.

До того ж, акти приймання-передачі газу за березень-серпень 2013 р. підписані відповідачем без зауважень чи заперечень.

Таким чином, господарський суд Полтавської області дійшов висновку, що не підписання відповідачем актів прийому-передачі газу за вересень-грудень 2013 р. не є підставою для ухилення від сплати визначеного в них обсягу природного газу, оскільки обов'язок проведення такої оплати визначено як вищевказаними актами законодавства, так і умовами укладеного між сторонами договору.

Колегія суддів, перевіривши повноту встановлених господарським судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, та надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, погоджується з висновками господарського суду Полтавської області, виходячи з наступного.

Предметом доказування у даній справі є наявність чи відсутність підстав для стягнення заборгованості за договором №2-ПК-П від 03.01.2013 р.

За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з абзацом 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України ) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 6, ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Пунктом 1 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 4 ст. 631 Цивільного кодексу України встановлено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Надаючи оцінку обставинам справи та доказам на їх підтвердження, перевіривши надані позивачем деталізовані розрахунки виробничо-технологічних втрат газу в газорозподільних мережах по ПАТ "Велика Круча", враховуючи що в спростування викладеного відповідач не надав судам обох інстанцій жодних доказів, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо правомірності позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 38943,71 грн. основного боргу.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача 2379,42 грн. пені за період 11.04.2013 р. - 15.05.2014 р. на підставі п. 6.2.2. договору поставки колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов'язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 Господарського кодексу України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Пунктом 4 ст. 231 Господарського кодексу України визначено, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Підпунктом 6.2.2. договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати, із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок пені, виконаний позивачем та господарським судом першої інстанції, долучений до матеріалів справи (т. 2 а. с. 80-82), апеляційний суд встановив, що вірним є розрахунок пені, зроблений суддею-доповідачем Безрук Т.М., тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню в сумі 2218,16 грн. В іншій частині вимоги про стягнення пені неправомірні та не підлягають задоволенню.

В частині стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційних втрат колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до приписів ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних та 3% річних, колегія суддів також погоджується з розрахунками місцевого господарського суду (т. 2 а. с. 82-85) та його висновком про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заявлені до стягнення 3% річні за період 11.04.2013 р. - 22.05.2014 р. в розмірі 919,42 грн. та інфляційні за період 28.10.2013 р. -15.04.2014 р. в розмірі 1432,19 грн. В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних задоволенню не підлягають.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що під час розгляду справи господарським судом першої інстанції фактичні обставини справи встановлені на основі всебічного, повного і об'єктивного дослідження поданих доказів, висновки суду відповідають обставинам справи та їм надана правильна юридична оцінка, прийняте рішення відповідає нормам чинного законодавства, а наведені в апеляційній скарзі доводи та пояснення скаржника не спростовують обґрунтованих висновків господарського суду першої інстанції.

Обов'язок доказування відповідно до приписів статті 33 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Однак, відповідач ні під час вирішення спору у господарському суді Полтавської області, ні під час розгляду його апеляційної скарги не надав належного документального та матеріального обґрунтування неправомірності позовних вимог, та жодних доказів, які б спростовували викладені в рішенні висновки місцевого господарського суду.

Зазначені ним в апеляційній скарзі доводи про порушення судом норм матеріального та процесуального права не обґрунтовані та не узгоджуються з наявними у справі матеріалами, його позиція не підтверджена належними та допустимими доказами, тому вимоги відповідача не підлягають задоволенню, а рішення господарського суду Полтавської області від 17.06.2014 р. підлягає залишенню без змін.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Харківського апеляційного господарського суду

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Велика Круча", с. Велика Круча Пирятинського району Полтавської області залишити без задоволення.

Рішення госопдарського суду Полтавської області від 17.06.2014 р. у справі №917/1687/13 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 20 днів до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови складено 02.06.2015 р.

Головуючий суддя Гетьман Р.А.

Суддя Плахов О.В.

Суддя Пуль О.А.