РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2015Справа №910/10167/15

за позовомПриватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна"
до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування"
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Вишневий Павло Андрійович
простягнення 1 769,29 грн.
суддя Пукшин Л.Г.

Представники:

від позивача: не з'явились
від відповідача: від третьї особи: не з'явились не з'явилися

В судовому засіданні 03.06.15, в порядку ст. 85 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передані позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Альфа Страхування" про стягнення грошових коштів в розмірі 1769,29 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ПрАТ "АСК "Інго Україна" на підставі договору добровільного страхування № 640589912.14 від 20.04.2014р., внаслідок настання страхової події - дорожньо-транспортної пригоди виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля марки «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА, а тому позивачем відповідно до положень статті 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1166, 1191 Цивільного кодексу України отримано право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля «Mercedes», державний номер АТ 4581 ВС, водій якого визнаний винним у скоєнні ДТП, була застрахована ПрАТ «СК «Альфа Страхування», яке здійснило часткову компенсацію страхового відшкодування в розмірі 28709,04 грн. За твердженням позивача, невідшкодованою залишилась сума у розмірі 1769,29 грн.

Ухвалою суду від 22.04.2015 порушено провадження у справі № 910/10167/15 за вказаною позовною заявою та призначено розгляд справи в судовому засіданні на 27.05.2015.

25.05.15 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшли документи по справі та заява про розгляд справи за відсутності представника позивача.

В судове засідання 27.05.15 з'явився представник відповідача, який надав відзив на позов, проти позову заперечував. У відзиві на позов відповідач зазначає, що відповідно до ст.. 22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством…

Наданий позивачем Експертний висновок № 53/14 від 12.09.14р., який оцінив завдану шкоду, не може братися до уваги при визначенні суми страхового відшкодування, оскільки виплата страхового відшкодування позивачем була проведена на СТО ТОВ «АЛЕКС со» згідно рахунку № А10015500 від 04.09.2014 р. Тому спеціалісти відповідача коефіцієнт фізичного зносу нараховували на запчастини відповідно до вказаного Рахунку СТО, а не на ті, які вказані в Експертний висновок № 53/14. Сам коефіцієнт у розмірі 0,4228 не змінювався і дані цього коефіцієнту були взяті з Експертного висновку. Отже, на думку відповідача, сума позовних вимог у розмірі 1 769,29 грн. була утримана та недоплачена ним на законних підставах, оскільки являється сумою зниження на розмір коефіцієнту фізичного зносу запчастин, які безпосередньо були встановлені на відновлений транспортний засіб.

В судовому засіданні було оголошено перерву до 03.06.15.

В судове засідання 03.06.15 представники сторін не з'явились.

Зважаючи на те, що нез'явлення представників сторін не перешкоджає розгляду справи по суті, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в даному судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності представників сторін, за наявними у справі матеріалами згідно з вимогами статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

09.04.2014 р. між ПаАТ «АСК «Інго Україна» (далі - позивач, страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ройал СП» як страхувальником було укладено договір страхування № 640589912.14, згідно умов якого об'єктом страхування є транспортний засіб марки «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА, строк дії договору - з 20.04.14 по 19.04.15.

Як вбачається з відомостей № 9429836 про дорожньо-транспортну пригоду, 29.08.2014р. в м. Чернівці на вул. Галицький шлях сталася ДТП за участю транспортного засобу «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА, що належить ТОВ «Ройал СП», під керуванням водія Костів Юрія Дмитровича, та транспортного засобу «Mercedes», державний номер АТ 4581 ВС, що належить Вишневій Уляні Василівні, під керуванням Вишневого Павла Андрійовича.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Вишневим П.А. вимог п.п. 13.1 Правил дорожнього руху України, якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП України постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області № 347/2992/14-п від 13.10.2014р.

04.09.14 страхувальник звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування на рахунок СТО.

Відповідно до Висновку № 53/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.09.14 вартість відновлювального ремонту, за умови його проведення на СТО офіційного ділера, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА на момент проведення експертного огляду становила 31478,33 грн.

Фактична вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА, в результаті його пошкодження у ДТП, відповідно до рахунку ТОВ «Алекс со» № А10015500 від 04.09.14 складає 48064,54 грн. з ПДВ.

12.09.14 позивачем було складено страховий акт № 119092 на суму 47564,94 грн. Вказана сума страхового відшкодування на підставі платіжного доручення № 9001 від 01.10.14 була перерахована на рахунок СТО - ТОВ «Алекс со».

Статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, до позивача перейшло право зворотної вимоги до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вина водія, який керував автомобілем «Mercedes», державний номер АТ 4581 ВС, підтверджується постановою Косівського районного суду Івано-Франківської області у справі № 347/2992/14-п від 13.10.2014р.

Пунктом 36.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» передбачено, що виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна, сплатили страхове відшкодування за договором майнового страхування (крім регламентної виплати, передбаченої підпунктом "а" пункту 41.1 статті 41 цього Закону), лікування потерпілих та інші послуги, пов'язані з відшкодуванням збитків.

З матеріалів справи вбачається, що між відповідачем, як страховиком, та Вишневим павлом Андрійовичем як страхувальником, було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 03.02.14 по 02.02.15 (Поліс АС/9406852), відповідно до якого забезпечений транспортний засіб - автомобіль «Mercedes», державний номер АТ 4581 ВС, ліміт відповідальності за заподіяну шкоду майну становить 50 000,00 грн., розмір франшизи 1000,00 грн.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності, а до позивача як страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування № 640589912.14 від 09.04.2014р., перейшло право вимоги, яке потерпіла особа мала до відповідача як особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 25 листопада 2008 року (справа 11/406-07), а також і у постанові Верховного Суду України № 3-118гс11 від 07.11.2011р. (справа № 48/562), які згідно ч. 2 ст. 82 ГПК України є обов'язкові до врахування судом при прийнятті рішення у справі.

За чинним законодавством України окрім особи, винної у завданні шкоди, потерпілий у ДТП має також право одержати майнове відшкодування або за рахунок страхової організації, якою застраховане його майно, за правилами і в порядку, встановленому Цивільним кодексом України та Законом України «Про страхування», або за рахунок страховика, яким застраховано відповідальність особи, що володіє транспортним засобом, водія якого визнано винним у ДТП, за правилами та у порядку, встановленому ЦК України та Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Право потерпілого обрати той чи інший спосіб захисту чинним законодавством не обмежене. В даному випадку потерпілий звернувся за відшкодуванням майнової шкоди до позивача, який застрахував його майно - автомобіль «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 10.03.15 про компенсацію виплаченої страхової суми у розмірі 30478,33 грн. (31478,33 грн. - вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу мінус франшиза 1000,00 грн.)

Відповідач прийняв рішення про часткове задоволення заявлених вимог позивача у розмірі 28709,04 грн., вказана сума була перерахована на рахунок позивача 06.04.15.

Таким чином, невідшкодованою залишилась сума в розмірі 1769,29 грн., з вимогою про стягнення якої позивач звернувся до суду.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

В розумінні положень Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач набув (в порядку регресу) право на виплату страхового відшкодування від страховика винної особи.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Отже, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто спеціальним законом, який застосовується до спірних правовідносин, зокрема ст. 29 Закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відтак, розмір витрат, які відшкодовуються відповідачем обмежено, зокрема ст. 29 України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме в даному випадку, вартістю відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу згідно звіту експерта, а не рахунку СТО.

Матеріалами справи (Висновок № 53/14 експертного автотоварознавчого дослідження від 12.09.14) встановлено, що вартість відновлювального ремонту а/м «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 31478,33 грн.

За договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності (поліс АС/9406852) передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 50000 грн., франшиза - 1000,00 грн, таким чином з відповідача підлягає стягненню 1769,29 грн. (вартість відновлювального ремонту а/м «Volkswagen», державний номер ВС 0093 ВА з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 31478,33 грн. за вирахуванням франшизи в розмірі 1000,00 грн. та часткової сплати страхового відшкодування в розмірі 28709,04 грн.), що відповідає розміру позовних вимог.

Заперечення відповідача щодо необхідності нарахування коефіцієнту фізичного зносу на запчастини, що вказані в рахунку СТО № А10015500 від 04.09.14, а не на ті, які вказані в експертному висновку № 53/14 не приймаються судом, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Таким чином, розмір регресного відшкодування, право вимоги виплати якого відповідачем виникло у позивача, обмежений лише фактичними витратами (платежами) страховика (позивача), здійсненими на користь страхувальника, чим спростовується твердження заявника про необхідність зменшення заявленої позивачем до стягнення суми регресного відшкодування з врахуванням зносу транспортного засобу, пошкодженого внаслідок ДТП.

Як встановлено судом, позивач, виконуючи свої зобов'язання перед страхувальником за Договором добровільного страхування № 640589912.14 від 09.04.2014р., виплатив йому суму страхового відшкодування в розмірі 47564,94 грн.

Умовами розділу 2 Договору добровільного страхування № 640589912.14 від 09.04.2014р, укладеного між позивачем та ТОВ "Ройал СП", передбачено, що виплата страхового відшкодування здійснюється без вирахування зносу на деталі та вузли, що підлягають заміні в ході відновлювального

Згідно з ч. 1 ст. 14 та ст. 204 Цивільного кодексу України, цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо договір не визнано недійсним в судовому порядку, він має такі ж правові наслідки, як і будь-який дійсний договір, зокрема, є обов'язковим для виконання його сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи не вбачається та судом не встановлено визнання недійсними умов Договору добровільного страхування № 640589912.14 від 09.04.2014р. в частині обов'язку позивача в разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхувальнику страхового відшкодування без врахування зносу.

Наведеним спростовується помилкове твердження відповідача про необхідність врахування коефіцієнту фізичного зносу на запчастини згідно рахунку СТО.

Суд зазначає, що розмір позовних вимог є меншим, ніж сума страхового відшкодування, що фактично була виплачена позивачем страхувальнику. Враховуючи, що відповідно до п.2 ч.1 ст.83 ГПК України суд не може виходити за межі позовних вимог без відповідного клопотання позивача, з відповідача підлягає стягненню 1769,29 грн.

Враховуючи не здійснення виплати відповідачем на користь позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1769,29 грн. страхового відшкодування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в розмірі 1827,00 грн. відповідно до положень статті 49 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 33, 49, 82-85 ГПК України, господарський суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (04073 м. Київ, просп. Московський, буд. 9, ідентифікаційний код 30968986) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Інго Україна» (01054 м. Київ, вул. Воровського, буд. 33, ідентифікаційний код 16285602) 1 769 (одну тисячу сімсот шістдесят дев'ять) грн. 29 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. - судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 08.06.2015 р.

Суддя Л.Г. Пукшин