ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2015 р.Справа № 916/3528/13
Одеський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Журавльова О.О.,

суддів: Ярош А.І., Савицький Я.Ф.

при секретарі судового засідання Будному О.В.

за участю представників сторін:

від позивача за первісним позовом: Тарновецький П.Я., за довіреністю №161 від 23.07.2014р.

від відповідача за первісним позовом: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніпродукт"

на рішення господарського суду Одеської області від 14 липня 2014 року

у справі №916/3528/13

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніпродукт"

про стягнення 193 997,11 грн.

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніпродукт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Котнар-М"

про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

ТОВ "Котнар-М" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до ТОВ "Юніпродукт" про 193997,11 грн. заборгованості.

ТОВ "Юніпродукт" 27.01.2014р. звернулось до господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до ТОВ "Котнар-М" про визнання недійсним договору дистрибуції №56-Д/11 від 01.11.2012р., укладеного між ТОВ "Котнар-М" та філією "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт".

Рішенням господарського суду Одеської області від 14 липня 2014 року у справі №916/3528/13 (головуючий суддя Цісельський О.В., судді Гут С.Ф., Никифорчук М.І.) позовні вимоги ТОВ "Котнар-М" задоволено, з ТОВ "Юніпродукт" на користь ТОВ "Котнар-М" стягнуто 193997,11 грн. заборгованості; у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Юніпродукт" відмовлено.

Приймаючи рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що матеріалами справи в повному обсязі підтверджуються позовні вимоги ТОВ "Котнар-М" в частині стягнення основної заборгованості. Одночасно, суд, перевіривши доводи та докази, якими позивач за зустрічним позовом обґрунтовує свої вимоги, дійшов висновку про відсутність підстав для правового захисту його інтересів в межах даного спору з огляду на його безпідставність, неправомірність та необґрунтованість.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Юніпродукт" звернувся до Одеського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ТОВ "Юніпродукт" в повному обсязі, з посиланням при цьому на порушення місцевим господарським судом, при винесенні оскаржуваного рішення, норм матеріального та процесуального права, з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

У судове засідання представник скаржника не з'явився, про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення від 06.08.2014р., 13.08.2014р., 17.03.2015р., 24.03.2015р., відповідні відмітки канцелярії Одеського апеляційного господарського суду про відправку процесуальних документів зроблені у встановленому порядку на першому примірникові відповідних ухвал, які згідно з п.32 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 29.09.2009р. №01-08/530 „Про деякі питання, порушені у доповідних записках господарських судів України у першому півріччі 2009 року щодо застосування норм Господарського процесуального кодексу України" є належним підтвердженням повідомлення представників сторін про час і місце судового засідання. Окрім того, про належне повідомлення представників сторін про час та місце розгляду апеляційної скарги свідчить також залучена до матеріалів справи копія Реєстру Одеського апеляційного господарського суду на відправку рекомендованої пошти з повідомленням від 18.05.2015р.

Представник ТОВ "Котнар-М" у судовому засіданні надав пояснення, відповідно до яких ТОВ "Котнар-М" просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Юніпродукт" без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд визнав за можливе розглянути апеляційну скаргу ТОВ "Юніпродукт" за відсутністю представника ТОВ "Юніпродукт" у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 85 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови.

Перевіривши матеріали справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права, заслухавши представника позивача за первісним позовом, апеляційний господарський суд дійшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 01 листопада 2012р. між ТОВ "Котнар-М" (Постачальник, позивач, відповідач за зустрічним позовом) та філією "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" (Дистриб'ютор, відповідач, позивач за зустрічним позовом) було укладено договір дистрибуції №56-Д/11 (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставляти дистриб'ютору товар, визначений цим договором, а дистриб'ютор зобов'язується прийняти такий товар та його оплатити, а також здійснювати дистрибуцію товару та виконувати умови дистрибуції.

Відповідно до п.2.1 договору поставка товару здійснюється на підставі письмового замовлення дистриб'ютора узгодженого з постачальником.

За п.3.3 договору що строк поставки товару складає 7 (сім) календарних днів з моменту прийняття Постачальником замовлення Дистриб'ютора до виконання.

Приписами п.4.6 договору встановлено, що прийнявши товар дистриб'ютор повинен повернути постачальнику видаткову накладну та ТТН, які повинні містити печатку (штамп, тощо) дистриб'ютора та/або бути підписані уповноваженим представником дистриб'ютора, повноваження якого підтверджуються: довіреністю на прийняття товару або відтиском печатки (штампу, тощо) дистриб'ютора на видатковій накладній та/або ТТН або наданим дистриб'ютор переліком осіб уповноважених приймати товар згідно додатку №2 до цього договору. Сторони погодили, що видаткова накладна або ТТН оформлена відповідно до вимог цього пункту договору, є беззаперечним доказом прийняття товару дистриб'ютором.

Згідно з п.п.5.1., 5.2., 5.4. договору ціна товару зазначається у додатку №1 до цього Договору, який є його невід'ємною частиною. Конкретна ціна Товару зазначається у видатковій накладній та/або товарно-транспортній накладній. Товар повинен бути оплачений на протязі 21 календарного дня з моменту його прийняття.

Цей Договір набирає юридичної сили з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками сторін (у випадку їх наявності) і діє до 31 грудня 2013р. (п.10.1. Договору).

На виконання умов договору позивачем було поставлено філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" було здійснено поставку товару на загальну суму 673134,60 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи копіями видаткових накладних №КТ-00003394 від 06.11.2012р. на суму 22960,90 грн., №ТТ-0002529 від 06.11.2012р. на суму 26525,10 грн., №КТ-0003439 від 16.11.2012р., №ТТ-0002556 від 16.11.2012р. на суму 23466,00 грн., №КТ-0003569 від 28.11.2012р. на суму 216,00 грн., №КТ-0003642 від 07.12.2012р. на суму 27 204,00 грн., №ТТ-0002687 від 07.12.2012р. на суму 46068,00 грн., №КТ-0003669 від 07.12.2012р. на суму 2 526,00 грн., №ТТ-0002699 від 07.12.2012р. на суму 48,20 грн., №КТ-0000070 від 11.01.2013р. на суму 32 143,80 грн., №ТТ-0000051 від 11.01.2013р. на суму 30 096,00 грн., №КТ-0000274 від 08.02.2013р. на суму 6 448,80 грн., №ТТ-0000220 від 08.02.2013р. на суму 34 788,00 грн., №КТ-0000343 від 15.02.2013р. на суму 14112,00 грн., №ТТ-0000257 від 15.02.2013р. на суму 24 024,00 грн., №КТ-0000620 від 18.03.2013р. на суму 7 800,00 грн., №КТ-0000837 від 05.04.2013р. на суму 21 880,80 грн., №ТТ-0000562 від 05.04.2013р. на суму 12 444,00 грн., №КТ-0001011 від 19.04.2013р. на суму 14 124,00 грн., №ТТ-0000648 від 19.04.2013р. на суму 19 116,00 грн., №КТ-0001333 від 17.05.2013р. на суму 15 769,80 грн., №КТ-0001334 від 17.05.2013р. на суму 8 418,00 грн., №ТТ-0000819 від 17.05.2013р. на суму 22 044,00 грн., №ТТ-0000864 від 24.05.2013р. на суму 8 310,00 грн., №КТ-0001416 від 24.05.2013р. на суму 4 003,20 грн., №КТ-0001519 від 01.06.2013р. на суму 7 188,00 грн., №ТТ-0000911 від 01.06.2013р. на суму 27 460,80 грн., №КТ-0001669 від 14.06.2013р. на суму 10 180,20 грн., №ТТ-0000985 від 14.06.2013р. на суму 19 116,00 грн., №ТТ-0000992 від 14.06.2013р. на суму 2 928,00 грн., №КТ-0001999 від 12.07.2013р. на суму 14 373,00 грн., №КТ-0002000 від 12.07.2013р. на суму 306,00 грн., №ТТ-0001158 від 12.07.2013р. на суму 38 664,00 грн., №КТ-0002282 від 02.08.2013р. на суму 7 890,00 грн., №ТТ-0001285 від 02.08.2013р. на суму 26 868,00 грн., №КТ-0002335 від 07.08.2013р. на суму 210,00 грн., №КТ-00022565 від 23.08.2013р. на суму 18 924,00 грн.,№ТТ-0001419 від 23.08.2013р. на суму 25 404,00 грн., №КТ-0002919 від 20.09.2013р. на суму 14 430,00 грн., №ТТ-0001582 від 20.09.2013р. на суму 16 146,00 грн., товарно-транспортними накладеними №051398 від 06.11.2012р., №051399 від 06.11.2012р., №054053 від 16.11.2012р., №054054 від 16.11.2012р., №0660021 від 07.12.2012р., №066022 від 07.12.2012р., №066035 від 07.12.2012р., №066246 від 11.01.2013р., №139376 від 08.02.2013р., №063878 від 15.02.2013р., №185545 від 18.03.2013р., №185652 від 05.04.2013р., №193664 від 19.04.2013р., №175887 від 17.05.2013р., №№175888 від 17.05.2013р., №197584 від 24.05.2013р., №197585 від 24.05.2013р., №197648 від 01.06.2013р., №198258 від 14.06.2013р., №198259 від 14.06.2013р., №199546 від 02.08.2013р., №199652 від 23.08.2013р., №199653 від 23.08.2013р., № від 20.09.2013р. які підписані представниками сторін та скріплені печатками підприємств.

Як стверджує позивач, відповідачем вартість отриманого товару було оплачено частково на суму 199 335,69 грн., що підтверджується виписками з банківського рахунку (т.1, а.с.101-146).

Окрім того, частину товару на суму 279801,80 грн. відповідачем було повернуто позивачу, що підтверджується актами та видатковими накладними на повернення (т.1, а.с.68-100).

Як стверджує позивач, у встановлені договором строки відповідач не сплатив належну вартість отриманого товару.

Вищенаведене стало підставою для звернення ТОВ "Котнар-М" до господарського суду Одеської області з відповідним позовом.

Дослідивши матеріали та обставини справи, апеляційний господарський суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 175 ГК України встановлено, що майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори, інші правочини та інші юридичні факти.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У відповідності до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України, відповідно до якої: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як стверджує позивач за зустрічним позовом, Ігрушин Юрій Геннадійович укладаючи оспорюваний договір не мав необхідного обсягу цивільної правоздатності для укладання відповідного договору.

За ст. 92 ЦК України юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень. У відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.

01 листопада 2012р. між ТОВ "Котнар-М" (Постачальник, позивач, відповідач за зустрічним позовом) та філією "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" (Дистриб'ютор, відповідач, позивач за зустрічним позовом) було укладено договір дистрибуції №56-Д/11 (надалі - договір), за умовами якого постачальник зобов'язується поставляти дистриб'ютору товар, визначений цим договором, а дистриб'ютор зобов'язується прийняти такий товар та його оплатити, а також здійснювати дистрибуцію товару та виконувати умови дистрибуції.

Відповідний договір з боку філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" укладався директором Ігрушиним Ю.Г., який діяв на підставі положення про філію та довіреності від 25.09.2012р. №2509/12.

Згідно з п.1.4, 1.5 статуту філії філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" філія "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" є структурним підрозділом ТОВ "Юніпродукт" та не має юридичної особи.

За п. 4.1, 4.3 статуту філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" всією господарсько-фінансовою діяльністю керує директор філії, який діє на підставі та в межах довіреності, виданої засновником. Директор філії діє від імені засновника на підставі довіреності, виданої засновником.

За довіреністю №2509/12 від 25.09.2012р. ТОВ "Юніпродукт" довірило директору філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" Ігрушину Ю.Г. здійснювати від імені ТОВ "Юніпродукт", зокрема, укладання договорів, здійснювати інші операції, проводити господарські і фінансові операції, зокрема в установах банків в межах наданих повноважень, з урахуванням обмежень, викладених цьому дорученні, і користуватись правом підпису при виконанні вказаних дій, а також правом використання круглої печатки філії, штампів філії для посвідчення свого підпису на документах.

Окрім того, у вказаній довіреності вказано, що на виконання наданих повноважень директору філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" надано право без попереднього узгодження з директором ТОВ "Юніпродукт" укладати (підписувати, виконувати), зокрема, договори (угоди) щодо придбання та відпуску товарів, які реалізуються філією у встановленому порядку.

Будь-які договори, що передбачають виникнення у філії (товариства) фінансових зобов'язань перед третіми особи, можуть бути укладені директором філії тільки за умови одночасного підписання їм договору поруки на суму зобов'язань.

У зв'язку з вищенаведеними приписами, викладеними в довіреності директора філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" 01.11.2012р. між ТОВ "Котнар-М" та Ігрушиним Ю.Г. було укладено договір поруки, відповідно до якого та враховуючи відомості викладені в протоколі розбіжностей до вказаного договору від 01.11.2012р. (т.2, а.с. 91) Ігрушин Ю.Г. у повному обсязі поручився перед ТОВ "Котнар-М" за виконання ТОВ "Юніпродукт" зобов'язань, що виникають з договору дистрибуції№56-Д/11 від 01.11.2012р.

Окрім того, за змістом довіреності №2509/12 від 25.09.2012р. передбачено, що директор філії зобов'язався отримувати попереднє узгодження на укладання, зокрема, договорів поставки товарів, у наступних випадках:

а) Якщо при укладанні філією з одним контрагентом одного або декількох вказаних договорів сумарна вартість товару, що продається, перевищуватиме:

- протягом одного календарного місяця 150000 грн.;

- протягом одного кварталу 500000 грн.;

б) Якщо сума договорів з одним контрагентом на поставку продукції перевищуватиме 500000 грн.

Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідно до наявних в матеріалах справи видаткових накладних вбачається, що сумарна вартість товарів, що поставлявся відповідачу протягом кожного окремого календарного місяця не перевищувала 150000 грн. та протягом кожного окремого кварталу не перевищувала 500000 грн.

Колегія суддів також погоджується з висновком місцевого господарського суду, що посилання ТОВ "Юніпродукт" на те, що директор Філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" Ігрушин Ю.Г. повинен був отримати попереднє узгодження на укладення з ТОВ "КОТНАР-М" договору дистрибуції №56-Д/11 від 01.11.2012 р. є безпідставним, оскільки при укладенні договору дистрибуції №56-Д/11 від 01.11.2012р. його сторони не узгоджували конкретну кількість або вартість товару, яка буде поставлена за цим договором, так як відповідно до умов договору дистрибуції № 56-Д/11 від 01.11.2012 р. поставка товару здійснювалася на підставі замовлень дистриб'ютора, а тому при укладенні договору дистрибуції №56-Д/11 від 01.11.2012 р. сума такого договору не перевищувала та не могла перевищувати 500000 грн.

З огляду на наведене директор Філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт" Ігрушин Ю.Г. мав право без попередньої письмової згоди директора ТОВ "Юніпродукт" укладати з ТОВ "КОТНАР-М" договір дистрибуції №56-Д/11.

Жодних доказів, в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, на підтвердження наявності підстав для визнання спірного договору дистрибуції №56-Д/11 недійсним, відповідачем надано не було.

При цьому апеляційний господарський суд зауважує, що відповідач надає суперечливі доводи, вказуючи, що відповідач не отримував спірний товар та в той же час стверджуючи, що сума товару, яка поставлялась за спірним договором перевищувала 500000 грн., що є підставою для визнання його недійсним.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання договору дистрибуції №56-Д/11 від 01.11.2012р. недійсним, а отже у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Юніпродукт" слід відмовити.

Приписами ч.1 ст. 628 ЦК України вбачається, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 202, 205 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Приписами ч.1 ст. 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідач вказує, що видаткові накладні, які підтверджують наявність господарської операції, а саме поставку спірного товару, стягнення вартості якого є предметом позову ТОВ "Котнар-М" по даній справі, підписані невідомою особою і що з вказаних видаткових накладних не вбачається, що товар прийнято саме відповідачем.

Відповідно до п.3.4.1 Інструкції „Про порядок видачі міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади, підприємствам, установам, організаціям, господарським об'єднанням та громадянам дозволів на право відкриття та функціонування штемпельно-граверних майстерень, виготовлення печаток і штампів, а також порядок видачі дозволів на оформлення замовлень на виготовлення печаток і штампів" затвердженої наказом МВС України від 11 січня 1999р. №17 відповідальність і контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств, установ і організацій, господарських об'єднань, суб'єктів господарської діяльності. Обов'язковому обліку підлягають печатки і штампи з повним найменуванням організацій. Порядок обліку, зберігання і використання інших видів печаток, штампів визначається відповідними відомчими інструкціями. Печатки і штампи повинні зберігатися в сейфах або металевих шафах.

При цьому, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів, в розумінні ст.ст.32-34 ГПК України, на підтвердження того, що печатка відповідача була втрачена, або мався незаконний доступ до такої печатки, окрім того, не надано також жодних доказів на підтвердження звернення відповідача до компетентних органів з приводу незаконного заволодіння печаткою відповідача третіми особами.

Таким чином, відповідач, як суб'єкт підприємницької діяльності, несе повну відповідальність за законність користування його печаткою, а також особисто відповідає за її використання, в тому числі за засвідчення видаткових накладних та ТТН.

З наявних копій видаткових накладних та ТТН вбачається, що всі вони скріплені печатками Філії "Юніпродукт Алкоінвест" ТОВ "Юніпродукт", при цьому, зразки відбитків печаток, якими скріплювались спірні видаткові накладні та ТТН, викладені в додатку №2 до спірного договору (т.1, а.с. 25).

З огляду на вищевикладене, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що надані позивачем видаткові накладні та ТТН відповідають вимогам чинного законодавства, які ставляться до документів первинного бухгалтерського обліку та засвідчують факт відповідної поставки спірного товару.

Апеляційний господарський суд зауважує, що відповідачем не надано жодних доказів, в розумінні ст.ст. 32-34 ГПК України, на підтвердження погашення або відсутності відповідної заборгованості у розмірі 193997,11 грн.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Згідно з ст. 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Статтею 33 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги норми чинного законодавства, враховуючи факт підписання та скріплення печатками сторін ТТН та видаткових накладних, приймаючи до уваги часткову оплату товару, часткове повернення товару, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Котнар-М" в частині стягнення з відповідача 193997,11 грн. основного боргу є обґрунтованими, правомірними, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Решта доказів наданих сторонами не стосуються предмету спору та не спростовують вищенаведених висновків апеляційного господарського суду.

Відповідно до ст. 43 ГПК України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи вищенаведене, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, та матеріали справи не спростовують вищенаведені висновки суду першої інстанції, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване судове рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, а підстави, передбачені ст. 104 ГПК України, для його зміни чи скасування відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніпродукт" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 99, 101-105 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Рішення господарського суду Одеської області від 14 липня 2014 року у справі №916/3528/13 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юніпродукт" - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку.

Повний текст постанови підписаний 08 червня 2015 року.

Головуючий суддя Судді О.О. Журавльов Я.Ф. Савицький А.І. Ярош