донецький апеляційний господарський суд
Постанова

Іменем України

27.05.2015 справа №908/27/15-г

Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів за участю представників сторін: від позивача: від відповідача:Бойченко К.І. Скакуна О.А., Стойка О.В. Мастеров О.В. - за довіреністю; Чайка Д.І. - за довіреністю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ Запорізької області
на рішення господарського судуЗапорізької області
від18.03.2015р. (підписано 06.04.2015р.)
у справі№ 908/27/15-г (суддя Азізбекян Т.А.)
за позовомДержавного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ Запорізької області
доТовариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт», м. Бердянськ Запорізької області
простягнення суми

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ Запорізької області звернулось до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт», м. Бердянськ Запорізької області грошових коштів в сумі 914 678 грн. 07 коп., з яких 3% річних у сумі 59 363 грн. 46 коп., інфляційні нарахування в сумі 494 201 грн. 04 коп. та пеня в сумі 362 223 грн. 57 коп.

Під час розгляду справи позивач надав заяву про збільшення позовних вимог та за остаточними вимогами наполягає на стягнення з відповідача 924 776 грн.43 коп. з яких 3% річних в сумі 59 363 грн. 46 коп., інфляційні нарахування в сумі 504 299 грн.40 коп. та пеню в сумі 361 113 грн. 57 коп., судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням господарського суду Запорізької області від 18.03.2015р. у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду мотивоване безпідставністю вимог.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ДП «Бердянський морський торговельний порт» звернувся до Донецького апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду по даній справі скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити остаточні позовні вимоги у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що, на його думку, рішення прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права,вважає позовні вимоги доведеними.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує за доводами, викладеними у відзиві на апеляційну скаргу, просить оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи, які викладені і відзиві на апеляційну скаргу, вважає рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія Донецького апеляційної господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено господарським судом Запорізької області Державне підприємство «Бердянський морський торговельний порт» як «Порт» (далі - ДП «Бердянський морський торговельний порт», позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромекспорт» (далі - ТОВ «Агропромекспорт», відповідач), як «Експедитор», 02.01.2014р. уклали договір №22К (далі - договір).

За умовами п.1.1 договору «Експедирор» доручає, а «Порт» бере на себе обов'язки щодо організації перевалки з залізничного та автомобільного транспорту на морські судна експортних вантажів «Експедитора», а «Експедитор» зобов'язується сплатити «Порту» виконані роботи та надані послуги в ДП «Бердянський МТП».

Сторони визначили, що цей договір може містити елементи договорів підряду, послуг, транспортного експедирування, зберігання та інші, в яких до відносин сторін застосовуються відповідні положення цивільного та господарського законодавства України (п.1.2. договору).

Відповідно до п. 4.21 договору за фактом виконаних робіт (наданих послуг) «Портом» складається акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) у двох примірниках і направляється «Експедитору» разом з рахунком. «Експедитор» зобов'язаний протягом двадцяти банківських днів підписати акт прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг), повернути підписаний примірник акта «Порту» і провести взаєморозрахунки з «Портом» за виставлений рахунок. При наявності у «Експедитора» вмотивованих заперечень проти якоїсь частини висунутих платежів, він зобов'язаний безспірну суму сплатити протягом двадцяти банківських днів, а по спірним питанням надати «Порту» обґрунтовані мотиви відмови у письмовому вигляді протягом п'яти банківських днів з моменту отримання рахунку.

Пунктом 4.22 договору встановлено що, при відсутності оплати за встановленим рахунком від «Експедитора» в повному обсязі в термін, зазначений у п.4.21, «Порт» починаючи з двадцять першого банківського дня, має право нараховувати пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожну добу затримки оплати. Оплата пені не звільняє «Експедитора» від обов'язку сплатити остаточний рахунок в повному обсязі. Датою оплати платежів вважається дата зарахування коштів на рахунок «Порту».

Згідно ч. 2 ст.628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За своєю правовою природою договір, на підставі якого замовлено позов, є змішаним договором [Т.1, а.с.94].

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на умови Договору, вистановлені ним відповідачу рахунки, які датовані починаючи з 01.01.2014р. та закінчуючи 08.10.2014р., а також на приписи чинного законодавства.

Позивач зазначає, що відповідач за договором розрахувався повністю, але оплату наданих позивачем послуг здійснював несвоєчасно, що стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення пені в сумі 362 223 грн. 57 коп. нарахованої на підставі пункту 4.22 договору та 3% річних у сумі 59 363 грн. 46 коп. і інфляційні нарахування в сумі 494 201 грн. 04 коп., нарахованих на підставі ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

Позивачем до матеріалів справи надані рахунки [Т.1, а.с.37-111], акти здачі прийняття виконаних робіт (наданих послуг)[Т.2, а.с. 100-150, Т.3, а.с. 1-15], які датовані з 01.01.2014р. по 08.10.2014р., а також витяги з журналу видачі рахунків, актів, податкових накладних за 2014р (далі - журнал) [Т.3 а.с. 16-56].

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна норма права закріплена у ч.ч.1,2 п.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Згідно ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ч.1 ст.32 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Частиною 1 ст.33 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.34 Господарського процесуального кодексу України господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Господарський суд, відмовляючи у задоволені позовних вимог, дійшов висновку, що в матеріалах справи відсутні дані про дати виникнення грошових зобов'язань відповідача перед позивачем.

З аналізу умов п.4.21 договору слідує, що обов'язок відповідача щодо здійснення оплат за договором у встановлений строк пов'язаний з одночасним отриманням відповідного акта здачі-прийняття виконаних робіт та рахунка до такого акта, адже у випадку надання кредитором цих документів боржнику за різною датою з боку останнього буде мати місце прострочка виконання своїх зобов'язань.

Тобто, визначені сторонами за умовами договору для оплати двадцять банківських днів надані одночасно як на перевірку обсягів і вартості виконаних робіт (наданих послуг) за відповідним актом так і на оплату виставленого відповідного рахунка.

З матеріалів справи вбачається, що виставлені позивачем рахунки мають дату та номер, що відображено і у витягах з журналу. Рахунки датовані як за окремою так і за однією датою.

У згаданому журналі відображені й акти виконаних робіт (наданих послуг) датою складання відповідного акту.

Акти також складені як за окремою так і за однією датою, але не вказано ні суми виконаних робіт (наданих послуг), ні до якого відповідного рахунку відноситься такий акт.

Матеріали справи свідчать про те, що сторони не змінювали умови п.4.21 договору, які стосуються порядку перевірки відповідачем обсягів та вартості наданих позивачем послуг, ніж як виключно за актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно ч.4 ст.612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане в наслідок прострочення кредитора.

Позивачем не надано доказів пред'явлення відповідачу актів прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг) одночасно з рахунками, складеними за спірний період.

Крім того, позивачем не доведено пред'явлення позивачу за відповідною датою кожного рахунка та кожного акта, засвідчені копії яких надані до справи.

Частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його використання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст. 530 Цивільного кодексу України Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Як свідчать матеріали справи, позивач не заявляв відповідачу вимог щодо оплати виконаних робіт (надання послуг) за договором в іншому порядку, ніж у тому, який визначений за умовами договору.

З матеріалів справи слідує, що при здійснені розрахунку позовних вимог позивачем за основу взята виключно лише дата отримання, за його ствердженням, кожного рахунку.

Враховуючи наведене судова колегія, дійшла висновку, що позов до задоволення не підлягає за недоведеністю обґрунтованості розрахунку позовних вимог.

За таких обставин оскаржуване рішення суду першої інстанції судовою колегією залишається в силі з мотивів, викладених у даній постанові.

Витрати зі сплати судового збору за апеляційною скаргою покладаються на заявника скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.33, 43, 49, 99, 101, 103 Господарського процесуального кодексу України, Донецький апеляційний господарський суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Бердянський морський торговельний порт», м. Бердянськ Запорізької області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Запорізької області від 18.03.2015 року у справі № 908/27/15-г залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено до Вищого господарського суду України у касаційному порядку через Донецький апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів.

Головуючий К.І. Бойченко

Судді: О.А. Скакун

О.В. Стойка

Надруковано: 5 прим.

1.позивачу

2. відповідачу

3. у справу

4. апеляційному суду

5. ГСЗО