ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
У Х В А Л А

02.06.2015р. Справа № 917/930/13

за скаргою Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області, Контрактова площа, 2-Б, м. Київ, 04070,

на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України з виконання наказу № 917/930/13 по справі

за позовом Акціонерного комерційного банку "Східно-європейський банк", юр.адреса: вул. Дружби народів,17/5, м. Київ , 01042, факт. адреса: вул. Драгомирова, 2, оф. 1, м. Київ, 01103

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астра-М", пр. 50-річчя Жовтня, 1-Б, м. Кременчук, Полтавська область, 39610

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області, Контрактова площа, 2-Б, м. Київ, 04070

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Шульгін Володимир Миколайович, вул. Кирпоноса, 5, кв. 95, м. Бровари, Київська область,

2. Левочко Наталія Іванівна, вул. Шевченка 48, с. Червона Знам"янка, Полтавська область

про стягнення грошових коштів

Головуючий суддя Киричук О.А.

Суддя Безрук Т.М.

Суддя Гетя Н.Г.

Представники:

від позивача (стягувача): не з'явився,

від відповідача (боржника): не з'явився,

від третьої особи 1: не з'явився,

від третьої особи 2: не з'явився,

від ВДВС: Тернова Н.В., дов. № 20-22/18 від 27.04.2015р.

Розглядається скарга Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України з виконання наказу № 917/930/13, зокрема, у даній скарзі скаржник просить суд визнати неправомірними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.03.2015р. ВП № 46873417, скасувати дану постанову та зобов"язати державну виконавчу службу України відкрити виконавче провадження по виконанню рішення господарського суду Полтавської області від 15.03.2013р. № 917/930/13 (вх. № 491).

Разом зі скаргою скаржником подана заява про відновлення строку на подання скарги на дії державного виконавця (вх. № 6327 від 24.04.2015р.).

Ухвалою від 28.04.2015р. суд поновив Національному банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області строк на подання скарги на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України з виконання наказу № 917/930/13, прийняв скаргу до розгляду, призначив розгляд скарги в судове засідання на 14.05.2015 р. на 15 год. 00 хв.

Розгляд скарги відкладався за клопотанням Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України на 02.06.2015 р.

В судове засідання 02.06.2015р. від Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України надійшов відзив (вх. № 8071), в якому він проти скарги заперечує, посилаючись на правомірність дій державного виконавця та відповідність вимогам чинного законодавства при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.03.2015р. ВП № 46873417. До відзиву додані копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 46873417. Оригінали матеріалів виконавчого провадження ВП № 46873417 суду надані не були.

Скаржником через канцелярію суду надано клопотання (вих. № 12-105/7864 від 21.05.2015 р.) про участь його представника в судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 7545 від 21.05.2015 р.).

Ухвалою суду від 02.06.2015р. суд відмовив в задоволенні клопотання Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Представники скаржника та боржника в судове засідання не з'явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 121-2 Господарського процесуального кодексу України неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу Державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

При розгляді скарги Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України з виконання наказу № 917/930/13 судом взято до уваги наступне.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 03.10.2013р. по справі № 917/930/13 позов задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь Акціонерного комерційного банку "Східно-європейський банк" 1952844 грн. та 315400 дол. США заборгованості по кредиту, 1433468,04 грн. та 137186,06 Доларів США заборгованості по відсоткам, 33417,33 грн. пені за прострочені відсотки в частині кредиту в гривні, 3285,23 Доларів США пені на прострочені відсотки в частині кредиту в Доларах США, 26169,71 грн. штрафу на прострочені відсотки в частині кредиту в гривні, 2572,72 Доларів США штрафу на прострочені відсотки в частині кредиту в Доларах США, 63630,69 грн. витрат по сплаті судового збору.

Після набрання рішенням законної сили 15.10.2013р. видано наказ на його виконання. В наказі зазначено, що наказ дійсний для пред"явлення державному виконавцю до 15.10.2014р.

За заявою Національного банку України в особі Головного управління національного банку України по місту Києву і Київській області суд ухвалою від 22.05.2014р. замінив первісного стягувача по справі № 917/930/13 АКБ "Східно-Європейський банк" на його правонаступника - Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по місту Києву і Київській області.

19.08.2014р. Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області звернувся до суду із заявою про виправлення помилки в наказі від 15.10.2013 р. та описки в ухвалі від 22.05.2014., яка була прийнята судом до розгляду і призначена в судове засідання на 18.09.2014р. на 15-00 год. Проте, 18.09.2014р. розгляд даної заяви не відбувся у зв"язку з тим, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Астра-М" було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2013р. по справі № 917/930/13 і матеріали справи направлені до Харківського апеляційного господарського суду.

За результатами розгляду апеляційної скарги боржника - ТОВ "Астра-М" - Харківський апеляційний господарський суд залишив без змін рішення господарського суду Полтавської області від 03.10.2013р. по справі № 917/930/13 (постанова від 15.12.2014р., яка набрала законної сили з дня її прийняття, повний текст постанови складено та підписано 19.12.2014р.).

29.12.2014р. матеріали справи № 917/930/13 повернуті до господарського суду Полтавської області у зв"язку із закінченням апеляційного провадження.

27.01.2015р. суд, розглянувши заяву Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області про виправлення помилки в наказі від 15.10.2013 р., ухвалив, зокрема, виправити помилку в наказі господарського суду від 15.10.2013р. по справі № 917/930/13, та виправити описку, допущену в ухвалі господарського суду Полтавської області від 22.05.2014р. у справі № 917/930/13 (п.2, п.3 резолютивної частини ухвали).

17.02.2015р. суд за заявою Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області про поновлення пропущеного строку для пред'явлення наказу від 15.10.2013 р. у справі № 917/930/1 поновив пропущений строк для пред'явлення наказу господарського суду Полтавської області від 15.10.2013 р. у справі № 917/930/13 до виконання.

03.03.2015р. Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області звернувся до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України з заявою № 06-306/3762 про відкриття виконавчого провадження по виконанню наказу Господарського суду Полтавської області від 15.10.2013 у справі № 917/930/13 (заява вих. № 06-306/3762 від 30.30.2015р.).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Кушнір Л. В. від 16.03.2015 ВП № 46873417 було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання Наказу на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець посилається на те, що представником стягувача пред'явлено на виконання виконавчий документ разом з копією довіреності, яка не завірена належним чином.

Національний банк України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області вважаючи відмову державного виконавця в прийнятті до провадження виконавчого документа такою, що порушує його права, як стягувача, звернувся до господарського суду Полтавської області зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України з виконання наказу № 917/930/13 в порядку ст.121-2 ГПК України.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ст. 115 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПКУ) рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» (далі - Закон).

Відповідно до ст. ст. 1, 2 Закону, завершальною стадією судового провадження є виконавче провадження, тобто сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку. Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу та здійснюється державними виконавцями, визначеними цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» вказано, що державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника.

Матеріалами справи підтверджено подання стягувачем заяви про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2015 № 06-306/3762.

Скаржник вказує, що до заяви про відкриття виконавчого провадження ним було додано, зокрема, копію довіреності на представництво інтересів від імені Національного банку України від 12.12.2014 № 2923, яка разом з іншими матеріалами була прошита, пронумерована та скріплена печаткою, (прошиті та засвідчені на останній сторінці підписом відповідальної особи та печаткою Головного управління).

У постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.03.2015р. ВП № 46873417 та у відзиві на скаргу Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України вказує, що представником стягувача подано виконавчий документ разом із заявою та копією довіреності, що не засвідчена нотаріально.

На думку державного виконавця вказане є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження з посиланням на п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з п. 8 частини першої статті 26 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження", на який послався державний виконавець у постанові від 16.03.2015р. ВП № 46873417, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Тобто для застосування пункту 8 необхідна наявність обставин, які не перелічені у пунктах 1-7 ч. 1 ст. 26 Закону. Ці обставини мають бути передбачені законом.

Державний виконавець не зазначив закон, який би визначав відсутність оригіналу довіреності чи її нотаріально завіреної копії обставиною, що виключає здійснення виконавчого провадження. При цьому, він послався на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка на даний час втратила чинність.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України в судовому засіданні повідомив, що посилання в оскаржуваній постанові на Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України є помилковим і в даному випадку необхідно керуватися нормами Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який є чинним на даний час.

Водночас, названі вище Інструкція та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України не встановлюють правил щодо звернення стягувача до органів виконавчої служби для виконання рішення суду.

До матеріалів скарги додано копію довіреністі, виданої на ім"я Каленського М. М., що є начальником Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області, який має право підписудокументів від імені Національного банку України, право подавати та отримувати виконавчі документи до стягнення згідно із Законом України «Про виконавче провадження» в органах Державної виконавчої служби з усіма правами, наданими сторонам виконавчого провадження, відповідно до повноважень, визначених довіреністю. Дана довіреність підписана Головою Національного банку України Гонтаревою В. О. від 12.12.2014 та посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лазарєвою Л. І. за реєстровим № 2923.

Копія цієї ж довіреності додана до відзиву Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України для підтвердження правомірності вчинюваних державним виконавцем дій.

Скаржник у скарзі повідомляє, що заява про відкриття виконавчого провадження від 03.03.2015 № 06-306/3762 разом з додатками до неї, зокрема, копією довіреності на представництво інтересів від імені Національного банку України від 12.12.2014 № 2923, була прошита, пронумерована та скріплена печаткою, (прошиті та засвідчені на останній сторінці підписом відповідальної особи та печаткою Головного управління), тобто оформлена належним чином та з чітким дотриманням п. 5.27 Національного стандарту України «Державна уніфікована система документації Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації - Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003», затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07.04.2003 № 55.

Представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України даного твердження скаржника не спростував, оригінали матеріалів виконавчого провадження не надав.

Крім того, суд звертає увагу, що у разі виникнення сумніву державний виконавець не був позбавлений права перевірити, ким підписана заява.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1, 2 статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

За таких обставин, з урахуванням того, що Законом не передбачений обов"язок стягувачу при зверненні до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження подавати в підтвердження повноважень саме нотаріально завірену копію довіреності на представництво інтересів, суд дійшов висновку про, що правових підстав для відмови у прийнятті виконавчого документу та відкритті виконавчого провадження з примусового його виконання, з мотивів наведених в постанові від 16.03.2015р. ВП № 46873417 не було, а отже скарга в частині вимог про визнання неправомірними дій державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 16.03.2015р. ВП № 46873417 та скасування даної постанови є правомірною, та такою, що підлягає задоволенню.

В частині вимог скаржника про зобов"язання державної виконавчої служби України відкрити виконавче провадження по виконанню рішення господарського суду Полтавської області від 15.03.2013р. № 917/930/13 та провести виконавчі дії в порядку, встановленому ЗУ "Про виконавче провадження", то в цій частині суд зазначає наступне.

Згідно з п.9.13 Постанови №9 від 17.10.2012р. Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє.

При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

Оскільки виконавче провадження відкривається з обов"язковим пред"явленням державному виконавцю виконавчого документу, а доказів щодо знаходження такого документа у державного виконавця суду не надано, вимоги про зобов"язання відкрити виконавче провадження є передчасними і задоволенню не підлягають.

Стосовно вимоги щодо проведення виконавчих дій в порядку, встановленому ЗУ "Про виконавче провадження, суд відмовляє у її задоволенні з огляду на те, що ставлячи такі вимоги скаржник не зазначив, які саме виконавчі дії слід зобов'язати виконати вказаний орган державної виконавчої служби.

Керуючись ст. 86, 121-2 Господарського процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

1.Скаргу Національного банку України в особі Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України з виконання наказу № 917/930/13 задовольнити частково.

2. Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби України Кушнір Л. В. щодо винесення постанови про відмову у відкритті провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 16.03.2015 ВП № 46873417 на виконання наказу Господарського суду Полтавської області від 15.10.2013 у справі №917/930/13.

3. Визнати недійсною постанову про відмову у відкритті провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 16.03.2015 ВП № 46873417.

4. В решті скарги відмовити.

5. Копію ухвали направити сторонам, третім особам та Державній виконавчій службі України.

Головуючий суддя О. А. Киричук

Судді Т. М. Безрук

Н.Г.Гетя