ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р.Справа № 922/1771/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

при секретарі судового засідання Гонтару А.Д.

розглянувши справу

за позовом Фабрика "Варіант" Товариство з обмеженою відповідальністю (м. Харків)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монолит Комплект Инвест" (м. Мінськ)
про стягнення 32 893,71 доларів США (еквівалент 762 825,30 грн.)
за участю представників сторін:

позивача - Гнедик Є.С. (довіреність від 18.03.2015 р.);

відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фабрика "Варіант" Товариство з обмеженою відповідальністю (позивач) звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Монолит Комплект Инвест" про стягнення з відповідача на свою користь грошових коштів по договору поставки №871 від 10.12.2014. Відповідно вимог позовної заяви, заявлена до стягнення сума заборгованості становить 32 893,71 доларів США (еквівалент 762 825,30 грн.), з яких сума передоплати 29369,38 доларів США, що в перерахунку в національну грошову одиницю України становить 681093,93 грн., сума пені в розмірі 3524,33 доларів США, що в перерахунку в національну грошову одиницю України становить 81731,37 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання з боку відповідача покладених на нього обов'язків за договором поставки №871 від 10.12.2014 стосовно передання у власність позивача товару. Також до стягнення заявлені судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 27 березня 2015 р. було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі №922/1771/15 та призначено її розгляд у відкритому судовому засіданні на 30 квітня 2015 р. о 10:00 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 квітня 2015 р. розгляд справи відкладено на 02 червня 2015 р. о 10:30 год.

28.05.2015 до канцелярії суду від судді Економічного суду міста Мінська Данилюк В.А. надійшла ухвала про виконання судового доручення про вручення копії ухвали господарського суду Харківської області від 27 березня 2015 р. по справі №922/1771/15 Товариству з обмеженою відповідальністю "Монолит Комплект Инвест".

Представник позивача в судовому засіданні 02.06.2015 підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання 02.06.2015 не з'явився, витребуваних судом документів не надав, про причину неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене судом до матеріалів справи, а також ухвала Економічного суду міста Мінська по справі №66-17ип/2015 від 27.04.2015 про виконання судового доручення про вручення копії ухвали господарського суду Харківської області від 27 березня 2015 р. по справі №922/1771/15 Товариству з обмеженою відповідальністю "Монолит Комплект Инвест".

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи й відсутність представника відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи те, що норми ст. 38 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, п.4 ч.3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом в межах наданих ним повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає, згідно ст.75 Господарського процесуального кодексу України, за можливе розгляд справи за позовної заявою позивача за наявними у справі і додатково наданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

10 грудня 2014 фоку між Фабрикою "Варіант" ТОВ (покупець) та відповідачем ООО "Монолит Комплект Инвест" (постачальник) було укладено договір поставки №871, за умовами якого відповідач повинен був згідно підписаної специфікації передати відповідачу у власність товар, а позивач, у свою чергу, оплатити товар відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 4.2. договору з корегуванням суми передоплати додатковою угодою №1 від 11.12.14 року позивачем було здійснено передоплату у розмірі 29369,38 доларів США на банківський рахунок відповідача.

У відповідності до п. 3.3. договору відповідач повинен був поставити товар протягом 60 днів від дати передоплати.

Отже, відповідач мав здійснити поставку товару у строк до 09.02.2015 року.

Проте, у порушення умов договору та ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) про належне виконання взятих на себе зобов'язань, постачання товару відповідачем до теперішнього часу не здійснено.

Згідно приписів п. 7.3. договору постачальник, у разі неможливості поставки в передбачені договором строки здійснює повернення суми передоплати на банківські реквізити покупця протягом 3-х банківських днів, тобто до 13.02.2015 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, в порушення п. 3.3. договору, поставку товару не здійснив та сплачені позивачем грошові кошти на загальну суму 29369,38 доларів США позивачу не повернув.

Таким чином, на день подання позову неповерненою є сума передоплати у розмірі 29369,38 долара США.

На момент прийняття рішення по справі в матеріалах справи відсутні будь-які докази погашення відповідачем заборгованості в добровільному порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

У відповідності до ст. 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

За змістом статей 41, 12 - 17, 123 ГПК для іноземних суб'єктів господарської діяльності передбачено національний режим судового процесу для розгляду справ, підвідомчих господарським судам.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

У відповідності до розділу 9 Договору у редакції додаткової угоди від 11.12.15 року, усі спори по контракту регулюються шляхом ведення переговорів, а при недосягненні згоди по них передаються на розгляд до Господарського суду Харківської області. Спір регулюється матеріальним правом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно з статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару; договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з ст. 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України: доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до ст. 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості, а в матеріалах справи такі докази також відсутні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення суми передоплати 29369,38 доларів США, що в перерахунку в національну грошову одиницю України становить 681093,93 грн., обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем зобов'язань з повернення кредиту, просить стягнути з нього пеню в сумі 3524,33 доларів США.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п. Відповідно до вимог розділу 7 договору (п. 7.1), несвоєчасне повернення суми передоплати за товар має наслідком застосування до Покупця штрафної санкції у вигляді пені у розмірі 0,3 % від неповернутої суми передоплати у встановлений строк суми за кожний день прострочення.

Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору, вимогам чинного законодавства та відносинам, що фактично склались між сторонами.

Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача пені в сумі 3524,33 доларів США, що в перерахунку в національну грошову одиницю України становить 81731,37 грн.

Відповідно до статті 44 та статті 49 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 15256,51 грн., оскільки з його вини спір було доведено до суду.

Керуючись ст.ст. 1, 4, 12, 22, 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Монолит Комплект Инвест" (220013, Республіка Білорусь, м. Мінськ, вул. Якуба Коласа 38/16-29; ОКПО: 37597553) на користь Фабрика "Варіант" Товариство з обмеженою відповідальністю (61033, Україна, м. Харків, вул. Шевченка, 325, ; р/р 9 в ПАО "Банк "Грант", м. Харків, МФО 351607) суму передоплати за договором поставки №871 від 10.12.2014 в розмірі 29369,38 доларів США, що в перерахунку в національну грошову одиницю України становить 681093,93 грн., суму пені в розмірі 3524,33 доларів США, що в перерахунку в національну грошову одиницю України становить 81731,37 грн. та судовий збір в розмірі 15256,51 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 05.06.2015 р.

Суддя Г.І. Сальнікова