ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2015 року Справа № 916/127/15-г
Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

головуючого судді: Губенко Н.М.,

суддів: Барицької Т.Л.,

Картере В.І. (доповідач)

за участю представників:

позивача - Кільяна А.М.,

відповідача - Горьової Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислової компанії "Зеніт"

на постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.04.2015

у справі № 916/127/15-г господарського суду Одеської області

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислової компанії "Зеніт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ"

про визнання нарахування за перевищення рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах позивача неправомірними та відшкодування матеріальної шкоди, обумовленої протиправними діями відповідача

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю Торгово-промислова компанія "Зеніт" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" про визнання нарахування за перевищення рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах позивача неправомірними та відшкодування матеріальної шкоди, обумовленої протиправними діями відповідача.

Додатково позивачем було подано до господарського суду заяву про вжиття заходів до забезпечення позову в порядку ст.ст. 66, 67 ГПК України.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 04.02.2015 (суддя Никифорчук М.І.) частково задоволено заяву позивача про вжиття заходів до забезпечення позову. Зобов'язано відповідача відновити водовідведення ТОВ Торгово-промислової компанії "Зеніт" за адресою: м. Одеса, вул. Адмірала Лазарєва, 59, відповідно до умов п. 2.2.1 додаткової угоди № 1/729 від 24.09.2010 до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 6242/3 від 07.08.2001; заборонено ТОВ "ІНФОКС" в особі філії "ІНФОКСВОДОКАНАЛ" вчиняти дії щодо відключення та/або обмеження водопостачання та/або водовідведення ТОВ Торгово-промисловій компанії "Зеніт" від системи водопостачання та водовідведення за вказаною адресою. В решті заяви відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 (колегія суддів у складі: суддя Савицький Я.Ф. - головуючий, судді Журавльов О.О., Петров М.С.) ухвалу господарського суду Одеської області від 04.02.2015 скасовано. Заяву ТОВ Торгово-промислової компанії "Зеніт" про вжиття заходів до забезпечення позову залишено без задоволення.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.04.2015, а ухвалу господарського суду першої інстанції від 04.02.2015 залишити в силі. Скарга мотивована порушенням господарським судом апеляційної інстанції вимог ст.ст. 47, 43 ГПК України.

У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши повноту встановлення обставин у справі та правильність застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, Вищий господарський суд України вважає касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Обґрунтовуючи заяву про вжиття заходів до забезпечення позову позивач послався на такі обставини:

- 07.08.2001 сторонами у справі укладений договір № 6242/3 на послуги водопостачання та водовідведення у приміщення позивача за адресою: м. Одеса, вул. Адмірала Лазарева, 59;

- у подальшому вказаний договір сторонами був фактично викладений у новій редакції згідно з угодою № 1/729 від 24.09.2010;

- відповідно до умов п.п. 1.2 та 1.3 договору та додаткової угоди, відповідач забезпечує послуги з водопостачання та водовідведення, а позивач своєчасно їх сплачує;

- 25.11.2014 на адресу позивача надійшов лист від відповідача № 11501 від 19.11.2014, відповідно до якого позивача було зобов'язано здійснити оплату на суму 26 563,10 грн. за скид понаднормативних стічних вод, до якого були додані рахунок № 1749/3151 від 19.11.2014, акт "Аналіз стічної води" від 10.11.2014 та розрахунок понаднормативного скиду стічних вод;

- не погоджуючись з висновками відповідача, позивач направив йому лист № 86 від 02.11.2014 з вимогою пояснити надані розрахунки суми оплати за скид понаднормативних стічних вод, дотримуватися умов додаткової угоди та припинити протиправні дії щодо позивача;

- відповідач після отримання листа № 86 від 02.11.2014 відключив позивача від мережі водовідведення та склав відповідний акт № 665 від 04.12.2014 про відключення ТОВ Торгово-промислової компанії "Зеніт" від мережі міського водовідведення;

- вказані обставини, на думку позивача, свідчать про те, що відповідач підтвердив свої наміри в подальшому ухилятися від виконання зобов'язань за договором на послуги водопостачання та водовідведення шляхом відключення позивача від систем водовідведення, водопостачання, обмеження водопостачання;

- позивач не має змоги отримати послуги водопостачання і водовідведення у інших суб'єктів господарювання, оскільки відповідач є монополістом у м. Одесі в галузі водопостачання і водовідведення;

- відключення позивача від мережі водовідведення унеможливлює водокористування позивача та третіх осіб, які орендують приміщення у позивача.

У зв'язку з викладеним, позивач на підставі ст.ст. 66, 67 ГПК України просив вжити заходи щодо забезпечення позову шляхом:

- зобов'язання відповідача відновити водовідведення позивачу відповідно до умов п. 2.2.1 додаткової угоди № 1/729 від 24.09.2010 до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 6242/3 від 07.08.2001;

- заборони відповідачу вчиняти дії щодо відключення та/або обмеження водопостачання та/або водовідведення позивача від системи водопостачання та водовідведення;

- зобов'язання відповідача виконувати умови п. 2.2.1 додаткової угоди № 1/729 від 24.08.2010 до договору на послуги водопостачання та водовідведення № 6242/3 від 07.08.2001 щодо належного водопостачання та водовідведення.

Відповідно до ст. 66 ГПК України господарський суд за заявою сторони, прокурора або з власної ініціативи має право вжити передбачених статтею 67 цього Кодексу заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в будь-якій стадії провадження у справі, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду.

Згідно з ч. 1 ст. 67 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві; забороною відповідачеві вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмету спору; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 33 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Вказані роз'яснення викладені в постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011 № 16.

Враховуючи наведені вимоги чинного законодавства та обставини справи, господарський суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача щодо заходів до забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено наявності зв'язку між заявленими заходами до забезпечення позову і предметом позовних вимог, оскільки обрані позивачем види забезпечення позову по суті є окремими позовними вимогами.

Отже, Вищий господарський суд України вважає правомірним висновок господарського апеляційного суду про відмову у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову з огляду на відсутність доказів та обґрунтованих мотивів заявника, які б могли свідчити, що невжиття заходів до забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у даному спорі.

За таких обставин правові підстави для скасування або зміни оскарженої постанови Одеського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 відсутні.

Керуючись ст.ст. 1115, 1117, 1119, 11111, 11113 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-промислової компанії "Зеніт" залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.04.2015 у справі № 916/127/15-г залишити без змін.

Головуючий суддя:Н. Губенко
Судді: Т. Барицька
В. Картере