номер провадження справи 32/125/14
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03.06.2015 Справа № 908/5547/14

Суддя Колодій Н.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/5547/14

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" (04073, м. Київ, просп. Московський, 9, корп. 5)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (84205, Донецька обл., м. Дружківка, вул. Радченко, буд. 34)

про стягнення 204073,73 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача - не з'явився

Від відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

20.04.2015 р. на адресу господарського суду Запорізької області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" (відповідача у справі) надійшла заява про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/5547/14.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 21.04.2015 р. відкладено вирішення питання про прийняття заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/5547/14 на 6 місяців до повернення матеріалів справи з Харківського апеляційного господарського суду.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 30.04.2015 р. заява про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/5547/14 прийнята до розгляду, розгляд заяви призначено на 03.06.2015 р., у сторін витребувані документи і матеріали, необхідні для розгляду та вирішення заяви по суті.

Заявник у судове засідання 03.06.2015 р. не з'явився. В обґрунтування заяви ТОВ "Карпатибудінвест" (відповідач) посилається на скрутне фінансово-економічне становище на підприємстві. Так, протягом періоду 2013-2014 р. р. підприємство відповідача було збитковим. Згідно даних ТОВ "Карпатибудінвест" за підсумками 2013 р. розмір збитку становив 1 271 тис. грн., у 2014 р. збиток склав 13 673 тис. грн. В основному фінансовий результат від операційної діяльності складав більшу частину чистого збитку. За результатами 2014 року збиток від операційної діяльності склав 17 806 тис. грн., який за рахунок фінансових витрат було зменшено до 13 673 тис. грн. Крім того, станом на 31.12.2014 р. кредиторська заборгованість товариства відповідача дорівнювала 319 323 тис. грн. та складалась з поточних зобов'язань за виданими векселями у розмірі 207 тис. грн., з кредиторської заборгованості за товари, роботи, послуги у розмірі 62 967 тис. грн., з поточних зобов'язань за розрахунками у сумі 1 984 тис. грн., та з інших поточних зобов'язань у розмірі 254165 тис. грн. До того ж, станом на 31.12.2014р. показник забезпечення зобов'язань товариства усіма його активами зменшився на 0,12 або на 11,4% та станом на 31.12.2014 р. він дорівнював 0,93, розмір чистих активів зменшився на 27 936 тис. грн. Таким чином, стягнення всієї суми боргу в умовах складного фінансового становища та нестабільного економічного клімату, на думку відповідача, взагалі призведе до зупинки роботи товариства, невиплати заробітної плати, безпідставного звільнення працівників та подальшого банкрутства.

Представник позивача у судове засідання 03.06.2015 р. не з'явився. Надав суду письмові заперечення (вх.№ 09-06/23463 від 25.05.2015р.), в яких зазначив, що основним видом діяльності ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" є фінансовий та оперативний лізинг, а також оренда рухомого і нерухомого майна. Надання ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" послуг фінансового лізингу, придбання майна для подальшого його передачі в лізинг (оренду) здійснюється за рахунок як власних, так і залучених фінансових коштів. Залучення додаткових коштів відбувається шляхом укладення позивачем низки кредитних договорів з фінансовими установами, розташованими як в Україні, так і за кордоном. Відповідно до умов кредитних договорів ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" зобов'язане сплачувати проценти, розмір яких та строки сплати фінансові установи не знижують та не змінюють для ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" у зв'язку з фінансовою ситуацією в Україні та світі. Зміна строків повернення відповідачем грошових коштів негативно позначається на можливості виконання останнім власних зобов'язань за кредитними договорами. Таким чином, ТОВ "Райффайзен Лізинг Аваль" не має можливості змінити строки сплати відповідачем грошових коштів. Також позивач звернув увагу суду на те, що ним не пред'являлися позовні вимоги до відповідача про стягнення з останнього штрафних санкцій, інфляційних витрат, 3% річних за порушення виконання зобов'язання та не збільшувалися позовні вимоги внаслідок утворення заборгованості за визначений позовом та судовим рішенням період. Крім того, на думку позивача, даний випадок не є винятковим в розумінні ст. 121 ГПК України.

Розглянувши заяву відповідача про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/5547/14 на шість місяців, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Рішенням господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі № 908/5547/14 задоволені позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Райффайзен Лізинг Аваль" та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест" на його користь 204073,73 грн. основного боргу та 4081,46 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 121 ГПК України, при наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, за заявою сторони, державного виконавця, прокурора або за своєю ініціативою господарський суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з викликом сторін, прокурора і у виняткових випадках, залежно від обставин справи, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання..

Відповідно до п. 7.1. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", господарський суд на підставі статті 121 ГПК України має право за заявою сторони, державного виконавця, за поданням прокурора чи його заступника або за власною ініціативою у виняткових випадках залежно від обставин справи відстрочити, розстрочити виконання рішення, ухвали, постанови, змінити спосіб та порядок їх виконання.

Згідно з п. 7.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 9 від 17.10.2012 р. „Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України", підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу і порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. При цьому слід мати на увазі, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених статтею 121 ГПК, ця стаття не вимагає, і господарський суд законодавчо не обмежений будь-якими конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення. Проте, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Приймаючи до уваги, той факт, що зобов'язання ТОВ "Карпатибудінвест" з оплати заборгованості за договором фінансового лізингу № LC5286-05/11 від 03.06.2011 р. щодо сплати лізингових платежів прострочено вже більше року, відстрочення судового рішення ще на 6 місяців призведе до невиправданого затягування виконання судового рішення

Відповідно до ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства.

Необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов'язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Ноrnsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (Іmmobiliare Saffi v. Italy), [GС], N 22774/93, п. 66. ЕСНR 1999-V).

Таким чином, при розгляді заяви відповідача про надання відстрочки виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015 р. у справі 908/5547/14 на шість місяців, судом враховуються, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але суд також враховує такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення. Тяжкий фінансовий стан боржника не звільняє його від належного виконання зобов'язань перед кредитором, не робить неможливим виконання рішення суду.

Крім того, у наданій суду заяві про надання відстрочки виконання рішення, відповідач не зазначив, яким чином його фінансова ситуація зміниться через шість місяців і виконання рішення стане можливе.

Стосовно фінансового стану, суд враховує не тільки наявність збитків у відповідача, але і пояснення позивача щодо негативного впливу затримки виконання даного рішення на "Райффайзен Лізинг Аваль", через взяті ним на себе грошові зобов'язання перед третіми особами.

Відповідно до норм ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявник не надав суду ніяких документальних доказів які б підтверджували обставини згідно з вимогами ст. 121 ГПК України та належних доказів того, як відстрочка виконання рішення сприятиме його виконанню.

Крім того, суд враховує, що наказ суду на момент розгляду заяви відповідача ще не видано, відповідно стадія виконання рішення суду не розпочата.

Керуючись ст. ст. 33, 86, 121 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатибудінвест", м. Дружківка Донецької області, про відстрочку виконання рішення господарського суду Запорізької області від 09.02.2015р. у справі № 908/5547/14 залишити без задоволення.

Копію даної ухвали направити сторонам у справі.

Суддя Н.А. Колодій