номер провадження справи 20/73/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 Справа № 908/1765/15-г

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сева Санте Анімаль Україна" (04080, м. Київ, вул. В.Хвойки, буд. 18/14, корпус 1 офіс 301-303; адреса для листування:01004, м. Київ, вул. Пушкінська, 20-А, оф.43 ТОВ «Лексфор»)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бекон-Інвест-Агро" (87130, Донецька область, Тельманівський район, с. Мічуріне, вул. Шевченко, буд. 62: поштова адреса: 85107, Донецька область, Костянтинівський район, с. Бересток, вул. Докучаєва, буд. 1)

про стягнення суми 78 019,47 грн.

Суддя Гандюкова Л.П.

Представники сторін:

Від позивача - не з'явився (Сьомочкіна Є.М. (дов.б/н від 30.01.2015р.,

у судовому засіданні 14.05.2015 р.);

Від відповідача - не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Заявлений позов про стягнення з відповідача суми 81940,57 грн., із яких: 53599,98 грн. - основний борг, 13248,25 грн. - пеня; 1767,38 грн. - 3% річних; 13324,96 грн. - сума інфляційних втрат.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 20.03.2015 р. позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі № 908/1765/15-г, справі присвоєно номер провадження 20/73/15, справу призначено до розгляду на 09.04.2015 р. На підставі ст. 77 ГПК України розгляд справи відкладено на 21.04.2015 р., 14.05.2015 р.,02.06.2015 р. Ухвалою від 14.05.2015р.за клопотанням відповідача продовжено строк вирішення спору на 15 днів - до 02.06.2015 р.

02.06.2015 р. справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судове засідання 02.06.2015 р. позивач не з'явився. Через канцелярію суду 29.05.2015 р. від позивача надійшла письмова заява про зменшення позовних вимог (від 27.05.2015 р.), згідно з якої та доданого до заяви розрахунку просить стягнути з відповідача суму 78 019,47 грн., із яких: сума основної заборгованості 53 599,98 грн., пеня 6 925,29 грн., сума інфляційних втрат 15 170,65 грн., сума 2 323,55 грн. - 3% річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання. До заяви додано оригінал довіреності на представника, фіскальний чек та опис вкладення у цінний лист, відповідно до яких 27.05.2015 р. на поштову адресу відповідача: 85107, Донецька область, Костянтинівський район, с. Бересток, вул. Докучаєва, буд. 1 відправлено позовну заяву № 49/03 від 12.03.2015 р. із додатками та заяву про зменшення позовних вимог від 27.05.2015 р. із розрахунком.

Заява прийнята судом до розгляду на підставі ст. 22 ГПК України.

Крім того, ухвалою від 21.04.2015 р. судом була прийнята до розгляду попередня заява позивача про зменшення позовних вимог.

Позовні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримані у попередніх судових засіданнях представником позивача, та з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, отриманої судом 29.05.2015 р., мотивовано наступним. Позивачем за умовами договору поставки № 63/13 від 02.01.2013 р. протягом 2013-2014 років згідно з видатковими накладними поставлено товар відповідачу. Оплата за товар повинна бути здійснена згідно з п. 2.2 договору протягом 30 днів із моменту отримання партії товару. Заборгованість за товар склала суму 53599,98 грн. (основний борг). У зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання позивач, крім основного боргу, просить стягнути пеню 6 925,29 грн., суму інфляційних втрат 15 170,65 грн., суму 2 323,55 грн. - 3% річних. Позов обґрунтовано ст.ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 193, 265 ГК України.

Відповідач у судові засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Витребувані судом документи, в т.ч. письмовий відзив, не надав. 24.04.2015 р. на електронну пошту суду та 13.05.2015 р. через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові клопотання про відкладення розгляду справи та зобов'язати позивача направити копію позовної заяви з доданими документами на поштову адресу, вказану у заяві. 28.04.2015 р. електронною поштою отримано клопотання відповідача продовжити строк розгляду спору на 15 днів. Клопотання судом було задоволено ухвалою від 14.05.2015 р. Ухвала суду направлена на поштову адресу відповідача, зазначену у його клопотанні. Однак, у судове засідання 02.06.2015 р. відповідач не з'явився, будь-яких заяв, клопотань від відповідача не надійшло.

Суд визнав можливим розглянути справу на підставі ст. 75 ГПК України у відсутність представників сторін за наявними в ній матеріалами. Оригінали договору поставки, видаткових накладних та інших документів, оглядалися в попередніх судових засіданнях. Строк вирішення спору закінчився.

Розглянувши матеріали справи, оригінали яких оглядалися в судових засіданнях, суд

ВСТАНОВИВ:

02.01.2013 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сева Санте Анімаль Україна" (продавець за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бекон-Інвест-Агро" (покупець за договором, відповідач у справі) було укладено договір поставки № 63/13, за умовами якого продавець зобов'язався поставити покупцеві, а покупець - прийняти та оплатити товар (ветеринарні препарати, вакцини та інш.), по найменуваннях, цінах, зазначених у видаткових накладних (п. 1.1) .

Відповідно до п. 2.2 договору покупець зобов'язується здійснити оплату вартості відповідної партії товару, визначеної у видатковій накладній, в повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання партії товару. Моментом отримання партії товару є підписання покупцем видаткової накладної на відповідну партію товару. У п. 2.6 договору також зазначено, що вартість кожної партії товару визначається в рахунках-фактурах продавця та видаткових накладних. Датою оплати за товар вважається дата зарахування коштів на банківський рахунок продавця (п. 2.5).

Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі товару, якщо інше не зазначено у додатках до цього договору (п. 3.10).

Відповідно до п. 8.1 договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2014 р., але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

02.01.2013 р. сторонами підписано протокол розбіжностей до договору (узгоджені п.п. 1.1, 3.8, 3.16, 3.17, 5.1, 5.4 договору).

На виконання договору протягом 2013-2014 років ТОВ "Сева Санте Анімаль Україна" поставило ТОВ "Бекон-Інвест-Агро" товар на загальну суму 236193,20 грн., що підтверджується видатковими накладними, перелік яких наведено у розрахунку суми позовних вимог, які підписані представниками сторін, скріплені печатками; довіреностями на отримання товару (№16 від 21.01.2013 р., №33 від 22.02.2013 р., №47 від 21.03.2013 р., №59 від 09.04.2013 р., № 77 від 08.05.2013 р., №91 від 27.05.2013 р., №101 від 11.06.2013 р., №122 від 16.07.2013 р., №131 від 08.08.2013 р., №154 від 10.09.2013 р., №168 від 11.10.2013 р., №184 від 08.11.2013 р., №209 від 19.12.2013 р., №9 від 21.01.2014 р., №23 від 03.03.2014 р., №69 від 19.08.2014 р.). Копії цих письмових доказів долучено до матеріалів справи. Згідно з умовами договору позивач виставив відповідачу рахунки-фактури, копії яких також долучено до матеріалів справи.

Однак, відповідач після отримання товару грошові зобов'язання виконав частково на суму 182 593,22 грн., сплативши 15.02.2013 р. суму 13017,13 грн., 19.03.2013 р. суму 18613,72 грн., 12.04.2013 р. суму 6098,04 грн., 15.05.2013 р. суму 16057,55 грн., 17.07.2013 р. суму 2000,00 грн., 02.09.2013р. суму 6061,67 грн., 11.10.2013 р. суму 7877,00 грн., 30.10.2013 р. суму 35802,30 грн., 13.11.2013 р. суму 9931,03 грн., 19.12.2013р. суму 29182,83 грн., 23.01.2014р. суму 3300,00 грн., 28.01.2014 р. суму 1613,18 грн., 27.08.2014р. суму 12736,45 грн., 02.09.2014 р. суму 20302,32 грн., що підтверджується виписками з рахунку, актом звірки станом на 31.12.2013 р. У призначенні платежу зазначено за ветпрепарати та номери рахунків - фактур, які відповідають копіям рахунків, долучених до матеріалів справи.

Враховуючи наявну заборгованість, позивач звернувся до суду з позовом, за яким порушено провадження у даній справі.

Частиною 2 ст. 15 ГПК України визначено, що справи у спорах, що виникають при виконанні господарських договорів та з інших підстав розглядаються господарським судом за місцезнаходженням відповідача.

Місцезнаходженням ТОВ "Бекон-Інвест-Агро" є Донецька область, Тельманівський район, с. Мічуріне. Відповідно, справа за позовом до ТОВ "Бекон-Інвест-Агро" стосовно виконання договору поставки підсудна господарському суду Донецької області.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 12.08.2014 р. «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» у зв'язку з неможливістю здійснювати правосуддя окремими судами в районі проведення антитерористичної операції змінено територіальну підсудність судових справ, підсудних розташованим в районі проведення антитерористичної операції судам.

Розпорядженням Голови Вищого господарського суду України від 02.09.2014 р. № 28-р «Про зміну територіальної підсудності господарських справ» визначено, що розгляд господарських справ, підсудних господарським судам, розташованим в районі проведення антитерористичної операції, здійснюється: господарських справ, підсудних господарському суду Донецької області - господарським судом Запорізької області. Враховуючи, що станом на дату порушення провадження у справі 20.03.2015 р. роботу господарського суду Донецької області не було відновлено, справа розглядається господарським судом Запорізької області.

Розглядаючи спір по суті, суд враховує наступне.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 11, 509 ЦК України встановлено, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору є договір.

За приписами ст. 629 ЦК України - договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Правовідносини сторін врегульовано договором поставки.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 691 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до умов укладеного сторонами договору поставки № 63/13 покупець зобов'язався здійснити оплату вартості відповідної партії товару, визначеної у видатковій накладній, в повному обсязі протягом 30 днів з моменту отримання партії товару. Моментом отримання партії товару є підписання покупцем видаткової накладної на відповідну партію товару (п. 2.2 договору).

Згідно з матеріалами справи сума основного боргу відповідача складає 53599,98 грн. Разом з тим, розглянувши розрахунок суми позовних вимог станом на 02.02.2015 р., долучений позивачем до заяви про зменшення позовних вимог від 27.05.2015 р. (надійшла до суду 29.05.2015 р.) судом встановлено, що в розрахунку позивачем допущено певні помилки. Так, сума поставки у видатковій накладній № СА-0000049 від 22.01.2013 р. та рахунку-фактури № СА-000069 від 22.01.2013 р. зазначена 3503,05 грн., тоді як сума поставки за даною накладною становить 9514,08 грн. Дана поставки в сумі 9514,08 грн. відповідачем оплачена повністю, що в розрахунку позивачем не відображено. Також, позивач не відобразив в розрахунку інші оплати відповідача: в сумі 6219,97 (11.10.2013 р.) грн. за видатковою накладною № СА-0000671 та рахунком-фактурою № СА-0000755 від 27.05.2013 р. та в сумі 1657,03 грн. (11.10.2013 р.) за видатковою накладною № СА-0000986 та рахунком-фактурою № СА-0001084 від 16.07.2013 р. В сумі оплати 1429,86 грн., здійсненої відповідачем 30.10.2013 р., позивачем в розрахунку допущено помилку, зазначено 1429,68 грн. Також помилково за видатковою накладною № СА-0001476 та рахунком-фактурою № СА-0001487 від 28.08.2014 р. зазначено суму оплати 12736,48 грн., тоді як оплата становить 12736,45 грн. В той же час, загальна сума поставки (236193,20 грн.), загальна сума оплати (182593,22 грн.) та загальна сума заборгованості (53599,98 грн.) позивачем визначена вірно. Фактично, відповідачем частково не оплачена видаткова накладна № СА-0001701 від 08.11.2013 р. (борг 0,70 грн.) та повністю не оплачені видаткові накладні за 2013 рік: № СА-0001702 на суму 7163,21 грн., № СА-0001972 на суму 11677,27 грн., № СА-0001973 на суму 3169,98 грн. та видаткові накладні за 2014 рік: № СА-0000088 на суму 14676,34 грн., № СА-0000089 на суму 3812,78 грн., № СА-0000342 на суму 9515,34 грн., № СА-0000343 на суму 3571,00 грн., та частково оплачені видаткова накладна № СА-0001476 на суму 12749,81 грн. (борг 13,36 грн.), повністю оплачена видаткова накладна № СА-0001511 на суму 20302,32 грн.

Таким чином, позовна вимога про стягнення суми основного боргу в розмірі 53599,98 грн. є обґрунтованою, доведеною, основаною на законі.

Позивачем також заявлена вимога про стягнення з відповідача на його користь пені в сумі 6925,29 грн., відповідно до п. 5.2 договору, за період з 27.06.2013 р. по 30.09.2014 р. включно.

Відповідно до ст.ст. 610-611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 ст. 343 ГК України встановлено, що платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язань, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

У пункті 5.2 договору поставки № 63/13 від 02.01.2013 р. сторони встановили, що у випадку порушення покупцем строку оплати вартості товару, останній зобов'язаний сплатити на користь продавця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої вартості товару за кожен день прострочення платежу. Строк позовної давності по цьому пункту договору складає три роки.

Згідно з вимогами Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

В пункті 1.4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» роз'яснено, що з урахуванням пункту 30.1 статті 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" моментом виконання грошового зобов'язання є дата зарахування коштів на рахунок кредитора або видачі їх йому готівкою, а згідно з пунктом 8.1 статті 8 цього Закону банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Відповідно до п. 1.12 даної постанови Пленуму з огляду на вимоги частини першої статті 47 і статті 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з'ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов'язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. При цьому суд в будь- якому випадку не позбавлений права зобов'язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).

Факт порушення відповідачем термінів розрахунків є доведеним, вимога про стягнення пені заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню. Розрахунок пені зроблений позивачем окремо за кожною видатковою накладною. Перевіривши зроблений позивачем розрахунок пені, судом встановлено, що даний розрахунок здійснений неправильно, а саме: позивач в період нарахування пені включив день здійснення відповідачем оплати, відповідно, невірно визначив кількість днів прострочення (періоду нарахування). Судом з урахуванням ст. 30 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" здійснено перерахунок пені та встановлено, що до стягнення з відповідача належить пеня в загальному розмірі 6798,26 грн. в межах заявленого позивачем періоду. При цьому суд також брав до уваги, що у розрахунках пені та 3% річних маються розбіжності у визначенні строку оплати. За видатковими накладними №№СА-0001972,СА00001973,СА-0000088, СА-0000089,СА-0000342,СА-0000343 у розрахунку пені строк оплати вказано 18.01.2014 р., 21.02.2014 р.,03.04.2014 р. замість 17.01.2014 р., 20.02.2014 р., 02.04.2014 р. Відповідно, неправильно визначено початок нарахування пені за цими накладними. Враховуючи приписи ст.ст. 22, 83 ГПК України, суд не виходить за межі позовних вимог і бере до уваги саме періоди, вказані позивачем.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України суми 2323,55 грн. 3% річних, нарахованих за період з 27.06.2013 р. по 02.02.2015 р. включно, та суми 15170,65 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з жовтня 2013 р. по січень 2015 р. включно.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. № 14 роз'яснено, що індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Позивач нарахував інфляційні втрати окремо по кожній видатковій накладній, при цьому по окремих накладних враховував індекс інфляції місяця, в якому було здійснено оплату до 15 числа, що є неправильним.

Крім того, позивач не відобразив в розрахунку оплату 11.10.2013 р. відповідача: в сумі 6219,97 грн. за видатковою накладною № СА-0000671 та рахунком-фактурою № СА-0000755 від 27.05.2013 р. (інфляція на цю суму відсутня); та оплату 11.10.2013 р.суми 1657,03 грн. за видатковою накладною № СА-0000986 та рахунком-фактурою № СА-0001084 від 16.07.2013 р. (інфляція на цю суму відсутня); Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що до стягнення з відповідача належить загальна сума 13034,51 грн. інфляційних втрат в межах заявленого позивачем періоду.

У розрахунку 3% річних позивачем допущено помилки в періоді нарахуванні за видатковою накладною № СА-0000671 від 26.06.2013 р. на суму 6219,97 грн., а саме: позивач визначив періодом нарахування 3% річних за даною накладною: 27.06.2013 р. - 02.02.2015 р., тоді як відповідачем було 11.10.2013 р. здійснено оплату в сумі 6219,97 грн. 3% річних за накладною становить 54,19 грн. (за період з 27.06.2013 р. - 10.10.2013 р., кількість днів прострочення - 106). Аналогічну помилку позивач допустив при нарахуванні 3% річних за видатковою накладною № СА-0000986 від 15.08.2013 р. на суму 1657,03 грн., нараховуючи 3% річних за період з 16.08.2013 р. по 02.02.2015 р. (позивачем не враховано оплату відповідача в сумі 1657,03 грн. 11.10.2013 р. 3% річних за даною накладною становить 7,49 грн. за період з 17.08.2013 р. по 10.10.2013 р., кількість днів прострочення - 55. Позивач також по видатковим накладним №№ СА-0000793, СА-0000794, СА-0000985, СА-0000986 неправильно вирахував періоди початку нарахування (п. 2.2 договору), а також неправильно включив день здійснення відповідачем оплати.

Здійснивши перерахунок 3% річних, судом встановлено, що за заявлений позивачем загальний період 3% річних становить суму 2010,37 грн.

На підставі викладеного, позов у цілому задовольняється частково.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 22, 49, 75, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бекон-Інвест-Агро" (87130, Донецька область, Тельманівський район, с. Мічуріне, вул. Шевченко, буд. 62: поштова адреса: 85107, Донецька область, Костянтинівський район, с. Бересток, вул. Докучаєва, буд. 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сева Санте Анімаль Україна" (04080, м. Київ, вул. В.Хвойки, буд. 18/14, корпус 1, офіс 301-303, ) суму 53599 (п'ятдесят три тисячі п'ятсот дев'яносто дев'ять) грн. 98 коп. основної заборгованості, суму 6798 (шість тисяч сімсот дев'яносто вісім) грн. 26 коп. пені, суму 13034 (тринадцять тисяч тридцять чотири) грн. 51 коп. інфляційних втрат, суму 2010 (дві тисячі десять) грн. 37 коп. - 3% річних, суму 1766 (одна тисяча сімсот шістдесят шість) грн. 67 коп. судового збору. Видати наказ.

В іншій частині позову відмовити.

Повне рішення складено 08 червня 2015 р.

Суддя Л.П. Гандюкова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів із дня оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання повного рішення.