номер провадження справи 30/70/15
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015 Справа № 908/1734/15-г

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6)

до відповідача: Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» (87534, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Гризодубової буд. 1)

про стягнення 13 641 467,19 грн.

Суддя Кагітіна Л.П.

За участю представників сторін:

від позивача - Сидоренка А.С., довіреність № 14-100 від 18.04.2014 р.;

від відповідача - Коваль Л.Л., довіреність № 39/01 від 21.11.2014 р.;

Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулося до господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» 13641467,19 грн., в т.ч.: 1757222,61 грн. - 3% річних та 11884244,58 грн. інфляційних втрат.

Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що остаточну оплату за поставлений газ відповідач здійснив 21.11.2014 р., чим порушив умови договору. У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором купівлі-продажу природного газу №14/2313/11, відповідачу на підставі ст. 625 ЦК України нараховано за період з 17.12.2013 р. по 01.04.2014 р. суму 1 757 222,61 грн. - 3% річних та суму 11884244,58 грн. втрат від інфляції. При цьому зауважує, що стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період по 06.08.2012 р. було предметом розгляду у справі №5006/17/84/2012, за період по 16.12.2013 р. - у справі № 905/8932/13. Посилаючись на приписи ст.ст. 599, 612 та 625 ЦК України позивач просить позов задовольнити.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 16.09.2014 р. порушено провадження у справі № 908/1734/15-г, присвоєно справі номер провадження № 30/70/15, розгляд якої призначено на 28.04.2015 р. У сторін витребувані документи, які необхідні для всебічного та об'єктивного розгляду і вирішення справи по суті.

Відповідач у відзиві на позов проти заявлених позовних вимог заперечив. Вказує, що позивачем на підтвердження періоду нарахування відсотків річних та інфляційних втрат не надані додатки до позовних заяв, а також відповідні судові рішення за судовими справами, на які посилається позивач, та предметом розгляду яких було стягнення основного боргу, на якій наразі нараховані 3% річних та інфляційні, 3% річних та інфляційних за інші періоди. Звертає увагу суду, що основна заборгованість, по договору № 14/2313/11 перед НАК «Нафтогаз України», на яку наразі нараховані 3% річних та інфляційні, була погашена з державного бюджету України шляхом перерахування грошових коштів з бюджету в рахунок погашення різниці в тарифах, яка утворилася внаслідок невідповідності тарифів їх реальній економічній собівартості, на підставі Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» та постанови кабінету міністрів України від 29 січня 2014 р. N 30. За доводами відповідача, зважаючи на те, що заборгованість, на яку нараховані відсотки річних та інфляційні втрати, утворилася внаслідок невідповідності тарифів, за якими ККП «Маріупольтепломережа» відпускає теплову енергію населенню, їх фактичної собівартості, а прострочення сплати цієї заборгованості обумовлена несвоєчасною компенсацією вказаної різниці в тарифах з боку держави, відсутня вина відповідача у несвоєчасному розрахунку з позивачем і, відповідно, відсутні підстави для покладення на відповідача додаткової відповідальності. При цьому зазначає, що умовами договору від 14.10.2014р. №752/30 та договору від 17.02.2014 р. №237/30, було змінено умови договору №14/2313/11 від 30.09.2011р. в частині способу та строку оплати, з урахуванням чого зобов'язання не є простроченим.

В судовому засідання, відкритому 28.04.2015 р., на підставі ст. 77 ГПК України оголошувалася перерва до 18.05.2015 р. Ухвалою суду від 18.05.2015 р. строк розгляду справи продовжено за клопотанням відповідача, яке підтримано позивачем, розгляд справи відкладено до 28.05.2015 р. В судовому засіданні оголошувалася перерва до 02.06.2015 р.

За письмовим клопотанням представників сторін фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалася.

Представник позивача у судовому засіданні в повному обсязі підтримав доводи, викладені у позовній заяві, та надав усні пояснення щодо заявленої до стягнення суми.

Представник позивача у судовому засіданні в повному обсязі підтримав доводи, викладені у позовній заяві та надав усні пояснення щодо заявлених вимог. За доводами позивача, відповідачем не наведено жодних доказів як неправомірних дій позивача, так і дій непереборної сили, що могли б звільняти його від відповідальності за порушення умов договору. Вказує, що оплата за отриманий природний газ відповідачем здійснювалася у загальному порядку відповідно до умов договору №14/2313/11 від 30.09.2011 року, і лише два платежі - від 01.04.2014 року на суму 41163713,09 грн. та платіж від 21.11.2014 року на суму 50047612,16 грн. здійснено в рамках договорів про організацію розрахунків. Вважає, що договори про організацію взаєморозрахунків не містять положень про розповсюдження їх дії на відносини сторін, що склалися до його укладання (зворотня сила), тому нарахування ПуАТ "НАК "Нафтогаз України" за неналежне виконання зобов'язань по оплаті отриманого природного газу, які здійснені до моменту укладання договору №237/30 від 17.02.2014 року та договору №752/30 від 14.10.2014 року, є правомірними.

Представник відповідача у судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позов та додаткових поясненнях. За доводами відповідача, позивачем неправомірно нараховані 3% річні та інфляційні, оскільки основна заборгованість по договору №14/2313/11 була погашена з державного бюджету України шляхом перерахування грошових коштів з бюджету в рахунок погашення різниці в тарифах, яка утворилась внаслідок невідповідності тарифів їх реальній економічній собівартості. Оскільки, прострочення сплати заборгованості відповідача утворилась внаслідок несвоєчасної компенсації вказаної різниці в тарифах з боку держави вважає, що відсутня вина КПП "Маріупольтепломережа" у несвоєчасному розрахунку з позивачем і, відповідно, підставі для нарахування додаткових санкцій.

В судовому засіданні 02.06.2015 р. справу розглянуто, прийнято і оголошено на підставі ст. 85 ГПК України вступну і резолютивну частини судового рішення.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

30.09.2011р. між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (Продавцем, позивачем у справі) та Комунальним комерційним підприємством "Маріупольтепломережа" (Покупцем, відповідачем у справі) укладено договір на купівлю-продаж природного газу № 14/2313/11 (надалі - Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язався передати у власність покупцю у ІV кварталі 2011 року та у 2012 році імпортований природний газ (за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезеного на митну територію України Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", - газ) для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням та релігійними організаціями, а покупець зобов'язується приймати та оплачувати газ на умовах цього договору.

Згідно пункту 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу Покупця.

Відповідно до п. 3.4 договору не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов'язується надати Продавцеві підписані та скріплені печатками покупця та газотранспортного підприємства три примірника акта приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 8-го числа зобов'язується повернути Покупцеві та газотранспортному підприємству по одному примірнику оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Пунктом 6.1 договору встановлено, що оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа наступного за місяцем поставки газу.

Як встановлено судом, відповідно до умов договору, позивач передав у власність покупцю протягом жовтня 2011 року - грудня 2012 р., включно, природний газ на загальну суму 262 468 002,30 грн., що підтверджується підписаними та завіреними печатками сторін Актами прийому передачі природного газу за вказаний період (належним засвідчені копії актів долучені до матеріалів справи).

Весь поставлений товар був прийнятий відповідачем без зауважень щодо якості та кількості, про що свідчить підпис та печатка відповідача на актах передачі-приймання природного газу за період жовтень 2011 р. - грудень 2012 р.. за Договором, які також були погоджені газорозподільною організацією ПАТ по газопостачанню та газифікації "Маріупольгаз".

За доводами позивача, відповідачем були порушені строки проведення розрахунків за природний газ, поставлений відповідно до Договору купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011 р., що надає йому право на нарахування відповідачу інфляційних втрат та 3% річних на підставі ст. 625 ЦК України за період з 17.12.2013 р. по 01.04.2014 р.

Позовні вимоги про стягнення з Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» 13641467,19 грн., в т.ч.: 1757222,61 грн. - 3% річних та 11884244,58 грн. інфляційних втрат, є предметом судового розгляду у даній справі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, вислухавши представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Предметом даного господарського спору є матеріально-правова вимога про застосування до відповідача наслідків за порушення грошового зобов'язання, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та неустойки у вигляді сплати пені та штрафу за порушення строків внесення платежів за договором купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011 р.

Згідно положень ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішень суду.

Нормами статті 509 цього ж Кодексу встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В силу приписів ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання, згідно статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). На особу, яка допустила неналежне виконання зобов'язання, покладаються додаткові юридичні обов'язки, в тому числі передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України.

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами, на виконання умов укладеного між сторонами договору №14/2313/11 від 30.09.2011 р. позивач поставив протягом жовтня 2011 р. - грудня 2012 року, включно, природний газ, а відповідач прийняв за вказаний період природний газ на загальну суму 262 468 002,30 грн.

Факт поставки природного газу та його приймання відповідачем підтверджується актами приймання-передачі природного газу, які знаходяться в матеріалах справи.

Позивач посилається на те, що за поставлений у вказаний період газ відповідач розрахувався частково, у зв'язку з чим, виникло прострочення по оплаті за поставлений природний газ. За розрахунком позивача, ним донараховано 3% річних та інфляційні втрати за період з 17.12.2013 р. по 01.04.2014 р. за прострочення виконання зобов'язання по оплаті природного газу, отриманого за період з березня 2012 р. по грудень 2012 р., включно.

За приписами статті 218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Інфляційні втрати за своєю правовою природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненням грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, які не були своєчасно сплачені.

Як передбачено статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас в статті 614 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Отже, окремою та обов'язковою підставою (умовою) застосування до учасника господарських відносин відповідальності за порушення зобов'язання є наявність вини, яка, у розумінні вищевказаної норми, полягає у невжитті особою всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Обставини справи свідчать, що основна заборгованість, по договору № 14/2313/11 перед НАК «Нафтогаз України», на яку нараховані 3% річних та інфляційні, була погашена з державного бюджету України шляхом перерахування грошових коштів з бюджету в рахунок погашення різниці в тарифах, яка утворилася внаслідок невідповідності тарифів їх реальній економічній собівартості, на підставі Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» та постанови кабінету міністрів України від 29 січня 2014 р. N 30.

03.12.2012р. між ККП "Маріупольтепломережа", НАК "Нафтогаз України", Головним фінансовим управлінням Донецької облдержадміністрації, Управлінням державної казначейської служби України в місті Маріуполі Донецької області, Управлінням державної казначейської служби України в місті Маріуполі в Донецькій області, Фінансовим управлінням Маріупольської міської ради, Департаментом розвитку житлово-комунальної інфраструктури Маріупольської міської ради, було укладено Договір №396/517з «Про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, що вироблялася, транспортувалася та постачалася населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади та місцевого самоврядування.

Предметом даного договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до ст. 23 Закону України "Про державний бюджет на 2012 рік" та Постанови КМ України від 11.06.20.12 №517 "Про затвердження порядку та умов надання у 2012 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади та місцевого самоврядування ". Пунктом 2.8. вказаного договору сторони встановили, що ККП "Маріупольтепломережа" (сторона шоста) перераховує на рахунок НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) кошти у сумі 64105549, 66 грн., у то числі ПДВ 10684258,28 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2011 рік в сумі 51406674,75 грн. та за природний газ 2012 року в сумі 12698874,90 грн. згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11. За змістом п. 2.10 вказаного договору, сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "стаття 23 Закону України "Про Державний бюджет України на 2012 рік" , дату і номер договору.

За умовами п. 3.1 договору про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок. Відповідно до п. 5.2., договір набирає чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором. Також, в пункті 5.4 цього договору, сторони підтвердили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

На виконання умов укладеного договору про організацію взаєморозрахунків №396/517з від 03.12.12 р. відповідачем було перераховано на рахунок НАК "Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 64105549, 66 грн., за спожитий природний газ у 2011 рік в сумі 51406674,75 грн. та за природний газ 2012 року в сумі 12698874,90 грн. згідно з договором №14/2313/11 від 30.09.2011.

17.02.2014 р. між тими ж сторонами було укладено договір №237/30 «Про організацію взаєморозрахунків відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік». Відповідно до умов вказаного договору, п.9 на користь НАК «Нафтогаз України» перераховуються кошти у сумі 41 163 713,09 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором від 30.09.2011р. №14/2313/11.

Аналогічно, 14.10.2014р. між тими ж сторонами укладено договір №752/30 «Про організацію взаєморозрахунків відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік», відповідно до п. 9 якого, на користь НАК «Нафтогаз України» перераховуються кошти у сумі 50 047 612,16 грн. для погашення заборгованості за спожитий природний газ за 2012 рік згідно з договором від 30.09.2011р. №14/2313/11.

Вищезазначені договори про організацію проведення взаєморозрахунків передбачали проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до пункту 24 ст. 14 та пункту 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" і Порядку та умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою КМ України від 29.01.2014 №30.

Відповідно до вимог п. 11 вказаних договорів, сторони у графі платіжного доручення "Призначення платежу" додатково зазначають "пункт 24 ст. 14 та пункт 2 ст. 16 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" , а також дату і номер договору.

За змістом п.п. 2, 3 пункту 12 вказаних договорів про організацію взаєморозрахунків сторони зобов'язалися не вчиняти до проведення взаєморозрахунків дій з погашення заборгованості відповідно до договору; перерахувати кошти наступній стороні.

Пунктом 15 договорів сторони узгодили, що договір набирає чинності з моменту його підписання усіма сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за договором.

Також у п. 17 договорів про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договору вони не мають одна до одної жодної претензії стосовно предмета договору.

На виконання умов п. 9 договору №237/30 від 17.02.2014 відповідачем було перераховано на рахунок НАК "Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 41163713,09 грн. за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення №1 від 01.04.2014 року.

На виконання умов п. 9 договору про організацію взаєморозрахунків №752/30 від 14.10.2014 відповідач перерахував на рахунок НАК "Нафтогаз України" заборгованість в розмірі 50047612,16 грн. за спожитий природний газ у 2012 році згідно з договором від 30.09.2011 №14/2313/11, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія платіжного доручення №10 від 12.11.2014 року.

Згідно з п. 6.2 Статуту ККП «Маріупольтепломережа», підприємство надає послуги, реалізує свою продукцію, майно за цінами і тарифами, затвердженими органами місцевого самоврядування, а у випадках, передбачених законодавчими актами України - за державними тарифами або на договірній основі.

Відповідно до ч. 4 ст. 31 Закону «Про житлово-комунальні послуги», у разі встановлення органом місцевого самоврядування тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, орган, який їх затвердив, зобов'язаний відшкодувати з відповідного місцевого бюджету виконавцям/виробникам різницю між встановленим розміром цін/тарифів та економічно обґрунтованими витратами на виробництво цих послуг.

Видатки на відшкодування втрат підприємств, що пов'язані із встановленням тарифів на житлово-комунальні послуги на рівні, що унеможливлює отримання прибутку, фінансуються за рахунок коштів відповідного місцевого бюджету (ч.5).

Статтею 8 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що державна підтримка у сфері теплопостачання надається відповідно до обсягів коштів, передбачених Законом про Державний бюджет України та місцевими бюджетами на відповідний рік, а також коштів на проведення науково-дослідних робіт з удосконалення систем теплопостачання та енергозбереження.

Стаття 20 Закону України "Про теплопостачання" встановлює загальні засади формування тарифів на теплову енергію, згідно з якою тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб'єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими.

Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб'єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Тарифи повинні враховувати повну собівартість теплової енергії і забезпечувати рівень рентабельності не нижче граничного рівня рентабельності, встановленого Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері теплопостачання.У разі, якщо тимчасово тариф на теплову енергію встановлено нижче її собівартості з урахуванням граничного рівня рентабельності, то орган, яким установлено цей тариф, повинен передбачити механізми компенсації цієї різниці в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29 січня 2014 р. № 30 про затвердження Порядку і умов надання у 2014 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування:

1) субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, яка виникла у зв'язку з невідповідністю фактичної вартості теплової енергії та послуг з централізованого водопостачання та водовідведення тарифам, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування (далі - заборгованість), у тому числі на компенсацію різниці в тарифах на виробництво теплової енергії для населення на теплогенеруючих установках (крім теплоелектроцентралей, теплоелектростанцій і атомних електростанцій) з використанням будь-яких видів палива та енергії, крім природного газу;

4) підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості є договір про організації взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію населенню або надають населенню послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі - учасники розрахунків), у тому числі у разі заміни сторони у зобов'язанні під час здійснення розрахунків за придбану/реалізовану на оптовому ринку електричну енергію та відступлення прав вимоги щодо заборгованості за природний газ на користь Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України", згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості на дату підписання такого договору. Примірний договір про організацію взаєморозрахунків наведений у додатках 2 і 3 (у разі проведення взаєморозрахунків за рахунок джерел, визначених пунктом 5 статті 12 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", залучених до спеціального фонду державного бюджету відповідно до пункту 2 статті 16 даного Закону);

6) Обсяг заборгованості визначається надавачами послуг як різниця між фактичними витратами на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається населенню, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення і фактичними нарахуваннями згідно з тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, з урахуванням витрат, пов'язаних з провадженням інвестиційної діяльності, та відрахуванням проведених перерахунків за низькоякісні і надані не в повному обсязі послуги та трансфертів з державного та місцевих бюджетів, отриманих надавачами послуг для відшкодування різниці в тарифах, і фактично погашеної заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за рахунок субвенції, отриманої за минулі роки.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку, що укладенням договорів про організацію взаєморозрахунків №396/517з від 03.12.2012, №237/30 від 17.02.2014 та №752/30 від 14.10.2014 та, на виконання яких в подальшому відповідачем на рахунок позивача перераховано за рахунок коштів субвенції з державного бюджету вартість спожитого протягом жовтня 2011 р. - грудня 2012 р. природного газу за договором від 30.09.2011 №14/2313/11, позивач та відповідач припинили зобов'язання по сплаті коштів за період, визначений позивачем для нарахування 3% річних та інфляційних.

Як вже зазначалося вище, за приписами статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, для застосування судом наслідків, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, необхідно, щоб оплата за поставлений газ була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених договорами про організацію взаєморозрахунків.

Разом з цим, як вбачається з укладених між сторонами договорами про організацію взаєморозрахунків, строк виконання зобов'язання за цими договорами пов'язаний з моментом перерахування територіальним органом Казначейства грошових коштів з державного бюджету, тому ККП "Маріупольтепломережа" було позбавлене можливості впливати на здійснення розрахунків за поставлений природний газ.

Враховуючи те, що відповідач не міг самостійно впливати на своєчасність розрахунків за природний газ, з огляду на особливості здійснення господарської діяльності у сфері постачання та реалізації енергоносіїв та законодавчо обумовлену специфіку взаємовідносин між суб'єктами, що здійснюють господарську діяльність в енергетичній галузі, суд вважає доведеним факт відсутності у діях ККП «Маріупольтепломережа» вини у простроченні платежів за газ, що згідно ст. 218 ГК України та ст. 617 ЦК України позбавляє позивача права застосовувати до відповідача додаткові санкції.

За таких обстави, прострочення оплати на умовах укладених договорів про організацію взаєморозрахунків відповідачем не допущено, а розрахунки за поставлений газ відбулися у порядку та строки, передбачені вказаними договорами.

При цьому суд вважає необхідним відзначити, що умовами Договорів про організацію взаєморозрахунків змінено лише умови та строки оплати поставленого природного газу за Договором, а не укладено нове зобов'язання про поставку природного газу, тому в даному випадку не йде мова про новації в розумінні частини 2 статті 604 ЦК України.

Разом з тим, пунктом 10.3 Договору купівлі-продажу природного газу №14/2313/11 від 30.09.2011р. сторони узгодили, що усі зміни і доповнення до цього договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими представниками сторін.

Як випливає з п. 9 договорів №237/30 та №752/30 про організацію взаєморозрахунків, їх предметом є погашення заборгованості за спожитий природний газ згідно з договором від 30.09.2011р. №14/2313/11 між НАК «Нафтогаз України» та ККП «Маріупольтепломережа». Отже, зазначені договори про організацію взаєморозрахунків відповідно до п.2 ст.16 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» є невід'ємною частиною договору на купівлю-продаж природного газу від 30.09.2011р. №14/2313/11 між НАК «Нафтогаз України» та ККП «Маріупольтепломережа».

Також суд звертає увагу, що договорами про організацію взаєморозрахунків сторони засвідчили, що після виконання договорів вони не мають одна до одної жодних претензій стосовно предмета договору.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для нарахування та стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, у зв'язку з відсутністю прострочення оплати за отриманий природний газ за договором від 30.09.2011 №14/2313/11 та договорів про організацію взаєморозрахунків №396/517з від 03.12.12, №237/30 від 17.02.2014 та №752/30 від 14.10.2014.

Відповідно до ст.33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В даному випадку, за наведених у позовній заяві підстав, а також з огляду на надані сторонами докази, позовні вимоги не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

Отже, суд у задоволенні позову відмовляє повністю.

Відповідно до приписів ст. 49 ГПК витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 45, 22, 33, 34, 44, 49, ст.ст. 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (м. Київ) до Комунального комерційного підприємства «Маріупольтепломережа» (м. Маріуполь Донецької області) відмовити повністю.

Суддя Л.П. Кагітіна

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання. Рішення оформлене у повному обсязі та підписане згідно із вимогами ст. 84 ГПК України 08.06.2015 р.