ВИЩИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД УКРАЇНИ
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2015 року Справа № 910/22289/14

Вищий господарський суд України у складі колегії суддів:

Дерепи В.І. - головуючого, Грека Б.М., Кривди Д.С. (доповідача),
за участю представників від:
позивачаКапран Р.В., представник,
відповідачів1) Трикоза Т.В., представник 2) не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином), 3) не з'явились (про час та місце судового засідання повідомлені належним чином),
розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет"
на постановуКиївського апеляційного господарського суду від 25.02.2015
у справі№ 910/22289/14 Господарського суду міста Києва
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Продекспорт 2009"
до1)Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет", 2)Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту", 3)Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6
простягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Продекспорт 2009" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ТОВ "АТБ-маркет", ПП "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" та Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 8657841,45 грн, збитків від інфляції в розмірі 874366,04 грн та 3 % річних від простроченої суми в розмірі 117889,20 грн; стягнення з Приватного підприємства "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" частини заборгованості за поставлений товар в розмірі 2000 грн; стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 частини заборгованості за поставлений товар в розмірі 2000 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2014 (суддя Пукшин Л.Г.) (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 24.11.2014), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 (судді: Тарасенко К.В. - головуючий, Іоннікова І.А., Тищенко О.В.), позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ "АТБ-маркет" на користь ТОВ "Продекспорт-2009" заборгованість за поставлений товар у розмірі 8657841,45 грн, 3% річних у розмірі 117 889,20 грн, інфляційні втрати у розмірі 874366,04 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 73080 грн; стягнуто з ПП "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" на користь ТОВ "Продекспорт-2009" грошові кошти у розмірі 1000 грн; провадження у справі в частині стягнення з ПП "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" заборгованості у розмірі 1000 грн припинено; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на користь ТОВ "Продекспорт-2009" грошові кошти у розмірі 900 грн; провадження у справі в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 заборгованості у розмірі 1100 грн припинено.

Не погоджуючись з рішенням та постановою, ТОВ "АТБ-маркет" звернулося до Вищого господарського суду України з касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати і прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову до відповідача-1. Скаргу мотивовано доводами про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

У відзиві на касаційну скаргу позивач спростовує її доводи і просить постанову залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

Від представника відповідача-1 надійшло клопотання про повернення надлишково сплаченої суми судового збору за подання касаційної скарги.

Відводів складу суду не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наявні матеріали справи та доводи, викладені у касаційній скарзі, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 01.01.2014 між ТОВ "Продекспорт-2009" (постачальник) та ТОВ "АТБ-Маркет" (покупець) було укладено договір поставки № 35813 (далі за текстом - Договір), за умовами п.1.1 якого постачальник зобов'язується в порядку та строки, встановлені договором, передати товар у власність покупця, у встановленій кількості, належної якості та по узгодженій вартості, а останній прийняти товар та оплатити його на умовах, визначених в даному договорі.

Найменування, асортимент та ціна товару, що постачається за даним договором, вказується в додатку №1 до даного договору (специфікація/прайс-лист), який являється невід'ємною його частиною (п. 1.2 Договору).

Згідно з п.2.9. Договору право власності на товар та ризик випадкової загибелі товару переходить від постачальника до покупця з моменту передачі товару на рампу складу покупця і засвідчується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін. Дата отримання товару покупцем вказується у видатковій накладній, про що покупець робить відповідну відмітку.

В п.2.10. Договору сторони передбачили, що поставка вважається завершеною з моменту передачі партії товару покупцю у власність, що засвідчується видатковою накладною, підписаною уповноваженими представниками сторін та необхідними товаросупровідними документами, передбаченими чинним законодавством України.

Відповідно до п.3.1 Договору покупець після прийняття товару та необхідних документів зобов'язаний здійснити оплату за товар у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 90 календарних днів з дня поставки. Днем здійснення платежу вважається день, в який сума, що належить до сплати, списується з банківського рахунку покупця на рахунок постачальника. У випадку, коли останній день строку оплати припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день банківської установи, днем виконання зобов'язань є перший за ним робочий день.

Даний Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженим представниками сторін та діє протягом 12 місяців (п.10.1 Договору).

Також 01.01.2014 у додатку №1 до Договору поставки сторонами було погоджено специфікацію товару, що мав поставлятися позивачем відповідачу-1.

В обґрунтування заявлених у даній справі позовних вимог позивач посилався на те, що в період з 02.01.2014 по 05.02.2014 ТОВ "Продекспорт-2009" здійснило поставку ТОВ "АТБ-Маркет" товару на загальну суму 8661841,45 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін видатковими накладними, копії яких додані до матеріалів справи. Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач-1 жодної оплати за отриманий товар не здійснив, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 8661841,45 грн.

Залишаючи без змін рішення місцевого господарського суду, який задовольнив позові вимоги в частині стягнення з відповідача-1 боргу в розмірі 8657841,45 грн, суд апеляційної інстанції вказав на їх обґрунтованість. Судові рішення мотивовано тим, що відповідно до ст.ст.525, 629 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Стаття 193 Господарського кодексу України передбачає, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Колегія суддів Вищого господарського суду України погоджується з правовою позицією судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За ч.2. ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Як встановили суди попередніх інстанцій, на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення заборгованості за Договором поставки № 35813 від 01.01.2014 позивач надав суду відповідні видаткові накладні, підписані уповноваженими представниками сторін, товарно-транспортні накладні (завірені копії яких містяться в матеріалах справи) та довідку позивача про наявність заборгованості станом на 29.10.2014. Також суди прийняли до уваги, що відповідач-1 не надав належних та допустимих доказів виконання належним чином зобов'язання за Договором в частині оплати за поставлений позивачем товар.

Враховуючи, що відповідач в порушення умов Договору у встановленні строки не оплатив вартість поставленого товару, позивач вправі вимагати сплати ним боргу з урахуванням відповідальності відповідача за порушення грошових зобов'язань, передбаченої ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, в примусовому порядку.

За встановлених обставин та беручи до уваги викладені вище приписи законодавства, яке регулює спірні правовідносини, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу, а саме в розмірі 8657841,45 грн, виходячи з того, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт поставки товару на суму 8661841,45 грн, а документи щодо оплати отриманого товару відсутні.

Що стосується заявлених на підставі ст.625 Цивільного кодексу України вимог про стягнення 3% річних та інфляційних, місцевий господарський суд, здійснивши перевірку правильності розрахунку, задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних у розмірі 117889,20 грн та інфляційних втрат у розмірі 874366,04 грн.

Суди попередніх інстанцій встановили, що 10.01.2014 між ТОВ "Продекспорт-2009" (кредитор) та ПП "Український інформаційний центр екологічних технологій експертизи та аудиту" (поручитель) було укладено договір поруки, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором (позивачем) на суму не більше 2000 грн за виконання боржником (відповідачем-1) своїх зобов'язань за Договором № 35813 від 01.01.2014.

Також 10.01.2014 договір поруки було укладено між ТОВ "Продекспорт-2009" (кредитор) та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 (поручитель), відповідно до якого поручитель (відповідач-3) зобов'язався відповідати перед кредитором (позивачем) на суму не більше 2000 грн за виконання боржником (відповідачем-1) своїх зобов'язань за Договором №35813 від 01.01.2014.

Відповідно до ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача-1 грошового зобов'язання перед позивачем по оплаті за отриманий товар за договором поставки на суму 8661841,45 грн, то, відповідно, у позивача виникає право на стягнення грошових сум з Відповідачів-2 та 3 за договорами поруки.

Як встановили суди попередніх інстанцій, на виконання умов Договору поруки, Відповідачем-2 здійснено оплату на користь позивача у розмірі 1000 грн, що підтверджується платіжним дорученням №6 від 31.10.2014 із призначенням платежу "часткова оплата заборгованості за договором поруки від 10.01.2014, укладеним між ПП "УІЦ Екологічних технологій експертизи та аудиту" та ТОВ "Продекспорт-2009".

Також, суди встановили факт сплати відповідачем-3 на користь позивача заборгованості за Договором поруки від 10.01.2014 у розмірі 1100 грн згідно з квитанцією № 112163637 від 31.10.2014.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками судів, що позовні вимоги про стягнення з Відповідача-2 1000 грн та з Відповідача-3 900 грн обґрунтованими та такими, що правомірно задоволені судом першої інстанції. Також суди правомірно припинили провадження у справі в частині погашених поручителями сум.

Касаційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували б зазначені вище висновки, покладені в основу оскаржуваних судових актів. Посилання відповідача-1 на порушення норм процесуального права, зокрема, щодо розгляду зазначених в скарзі клопотань, не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами справи.

Відповідно до ст.1117 ГПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Касаційна інстанція не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів визнає, що апеляційним господарським судом правильно застосовані норми матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування переглянутої постанови апеляційної інстанції та задоволення касаційної скарги відсутні.

Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи викладене, керуючись статтею 7 Закону України "Про судовий збір", статтями 1115, 1117, 1119, 11111 Господарського процесуального кодексу України, Вищий господарський суд України

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" залишити без задоволення.

Постанову Київського апеляційного господарського суду від 25.02.2015 у справі №910/22289/14 залишити без змін.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-маркет" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 36540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) грн 00 коп., надлишково сплачений згідно платіжного доручення №204134 від 12.12.2014, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи.

Головуючий В.Дерепа

Судді Б.Грек

Д.Кривда