РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2015Справа №910/7062/15-г

За позовомПублічного акціонерного товариства "Київгаз"
доПублічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
простягнення 481 435,47 грн.
Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

від позивача:Лебедєв Ю.В. - представник за довіреністю;
від відповідача:Бернацька О.В. - представник за довіреністю;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство "Київгаз" (надалі - ПАТ "Київгаз") звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - ПАТ "НАК "Нафтогаз України") про стягнення 481 435,47 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач відповідно до умов Договору на розподіл природного газу від 11.03.2014 р., несвоєчасно та не в повному обсязі здійснював оплату наданих послуг, що стало підставою для звернення з позовом про стягнення пені у розмірі 268 341,88 грн., 3% річних у розмірі 34 908,25 грн. та інфляційних втрат у розмірі 178 185,34 грн.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 25.03.2015 р. порушено провадження у справі №910/7062/15-г, розгляд справи призначено на 24.04.2015 р.

02.04.2015 р. представником позивача, а саме Овчаруком С.С. через загальний відділ суду було подано клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позовну заяву підписано особою (Лебедєвим Ю.В.), довіреність якої було скасовано наказом ПАТ "Київгаз" №116 від 10.03.2015 р.

В судовому засіданні 24.04.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву на 20.05.2015 р.

19.05.2015 р. позивачем через загальний відділ суду було подано письмові пояснення за підписом начальника відділу роботи з фізичними та юридичними особами ПАТ "Київгаз" Ступак Т.О., згідно змісту яких проти клопотання про залишення позову без розгляду заперечує вказуючи на те, що наказом №194 від 27.04.2015 р. було визнано недійсним наказ №116 від 10.03.2015 р.

Суд, розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду та повернення сплаченої суми судового збору дійшов до висновку про залишення його без задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 81 Господарського процесуального кодексу України передбачено вичерпний перелік підстав для залишення позову без розгляду. Господарський суд залишає позов без розгляду, якщо: позовну заяву підписано особою, яка не має права підписувати її, або особою, посадове становище якої не вказано; у провадженні господарського суду або іншого органу, який діє в межах своєї компетенції, є справа з господарського спору між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав; позивач не звертався до установи банку за одержанням з відповідача заборгованості, коли вона відповідно до законодавства мала бути одержана через банк; позивач без поважних причин не подав витребувані господарським судом матеріали, необхідні для вирішення спору, або представник позивача не з'явився на виклик у засідання господарського суду і його нез'явлення перешкоджає вирішенню спору; громадянин відмовився від позову, який було подано у його інтересах прокурором.

Частиною 1 ст. 54 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позовна заява подається до господарського суду в письмовій формі і підписується повноважною посадовою особою позивача або його представником, прокурором, громадянином - суб'єктом підприємницької діяльності або його представником.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 28 Господарського процесуального кодексу України справи юридичних осіб в господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника. Представниками юридичних осіб можуть бути також інші особи, повноваження яких підтверджуються довіреністю від імені підприємства, організації. Довіреність видається за підписом керівника або іншої уповноваженої ним особи та посвідчується печаткою підприємства, організації.

Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ч. 3 ст. 244 Цивільного кодексу України).

Статтею 246 Цивільного кодексу України визначено, що довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Позовна заява від імені ПАТ "Київгаз" підписана Лебедєвим Ю.В.

Так, з представленої суду копії довіреності слідує, що 24.11.2014 р. голова правління ПАТ "Київгаз" Горовий О.С. уповноважив Лебедєва Ю.В., зокрема, представляти інтереси товариства в судах України з усіма правами, наданими стороні та третій особі нормами Господарського процесуального, цивільного процесуального кодексів України та кодексу Адміністративного судочинства України, за виключенням права укладання мирової угоди та права на відмову від позову, представляти інтереси товариства в усіх відносинах, що виникають у виконавчому провадженні, в якому товариство приймає участь в якості стягувача, боржника та іншої залученої особи, представляти інтереси товариства у державних, громадських, господарських закладах та інших установах, підприємствах і організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з усіх питань, пов'язаних з діяльністю товариства, а також представляти інтереси товариства на усіх стадіях провадження у справах про банкрутство, з правом участі в роботі зборів кредиторів (комітету кредиторів).

Вказана довіреність видана без права передоручення третім особам та діє до 24.11.2015 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 Цивільного кодексу України представництво за довіреністю припиняється, зокрема, у разі скасування довіреності особою, яка її видала.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 249 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов'язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася.

Таким чином, скасування довіреності має юридичне значення для представника та третіх осіб лише в тому випадку, якщо вони були сповіщені про це. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду України від 17.12.2008 р.

Як встановлено судом голова правління ПАТ "Київгаз" Горовий С.О. наказом №116 від 10.03.2015 р. скасував довіреності №Д-17/14 від 18.03.2014 р. та №Д-74/14 від 24.11.2014 р., видані від імені вказаного суб'єкта господарювання, юрисконсульту відділу роботи з фізичними та юридичними особами юридичного департаменту Лебедєву Ю.В. При цьому, доказів ознайомлення представника Лебедєва Ю.В. з зазначеним наказом до звернення до суду з даним позовом ПАТ "Київгаз" до матеріалів справи не представлено.

Разом з тим, 07.04.2015 р. голова правління ПАТ "Київгаз" Горовий О.С. довіреністю №Д-16/15 уповноважив юрисконсульта відділу роботи з фізичними та юридичними особами юридичного департаменту Лебедєва Ю.В. представляти інтереси товариства в судах України з усіма правами, наданими стороні та третій особі нормами Господарського процесуального, цивільного процесуального кодексів України та кодексу Адміністративного судочинства України, за виключенням права укладання мирової угоди та права на відмову від позову, представляти інтереси товариства в усіх відносинах, що виникають у виконавчому провадженні, в якому товариство приймає участь в якості стягувача, боржника та іншої залученої особи, представляти інтереси товариства у державних, громадських, господарських закладах та інших установах, підприємствах і організаціях незалежно від їх підпорядкування, форм власності та галузевої належності з усіх питань, пов'язаних з діяльністю товариства, а також представляти інтереси товариства на усіх стадіях провадження у справах про банкрутство, з правом участі в роботі зборів кредиторів (комітету кредиторів).

При цьому, 27.04.2015 р. наказом №194 голови правління ПАТ "Київгаз" Горовим С.О. визнано недійсним наказ №116 від 10.03.2015 р., визнано недійсною та такою, що видана помилково довіреність юрисконсульта відділу роботи з фізичними та юридичними особами юридичного департаменту Лебедєва Ю.В. №Д-12/15 від 10.03.2015 р. Крім того, в п.п. 3, 4 вказаного наказу зазначено, що повноваження юрисконсульта відділу роботи з фізичними та юридичними особами Лебедєва Ю.В. в період з 10.03.2015 р. по 07.04.2015 р. є такими, що відповідають змісту довіреності №Д-74/14 від 24.11.2014 р. та довіреності №Д-17/14 від 18.03.2014 р., схвалено ПАТ "Київгаз" дії, правочини, вчинені юрисконсультом відділу роботи з фізичними та юридичними особами Лебедєвим Ю.В. в період з 10.02.2015 р. по 07.04.2015 р. на підставі довіреності №Д-74/14 від 24.11.2014 р. та довіреності №Д-17/14 від 18.03.2014 р.

З урахуванням зазначеного, у суду відсутні сумніви, що позовну заяву підписано особою, яка не мала права її підписувати, тому підстав для залишення позову без розгляду в порядку п. 1 ч. 1 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України немає.

Таким чином, заява про залишення позову без розгляду є такою, що не підлягає задоволенню.

19.05.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано відзив на позовну заяву згідно змісту якого проти позовних вимог заперечує та просить залишити їх без задоволення.

20.05.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано письмові пояснення згідно змісту яких відповідач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні 20.05.2015 р. на підставі ст. 77 Господарського процесуального кодексу України було оголошено перерву на 22.05.2015 р.

21.05.2015 р. представником позивача через загальний відділ суду було подано додаткові письмові пояснення по справі згідно змісту яких позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі.

22.05.2015 р. представником відповідача через загальний відділ суду було подано клопотання в порядку ст. 83 Господарського процесуального кодексу України згідно змісту якого просить зменшити розмір пені на 100%.

Представник позивача в судове засідання 22.05.2015 р. з'явився, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 22.05.2015 р. з'явився, проти позовних вимог заперечує та подав клопотання про зменшення пені на 100%.

В судовому засіданні 22.05.2015 р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У судових засіданнях складались протоколи згідно статті 81-1 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11.03.2014 р. між ПАТ "Київгаз" (газопровідне підприємство) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (замовник) було укладено Договір на розподіл природного газу №14-138-ПР (зі змінами згідно з Додаткової угоди № 1 від 03.12.2014 р.), відповідно до умов якого Газопровідне підприємство зобов'язується у 2014 та 2015 рр. надати замовнику послугу з транспортування природного газу газорозподільними мережами до межі балансової належності об'єктів замовника або його споживачів (далі - пункт призначення) відповідно до актів розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, а замовник зобов'язується сплатити газорозподільному підприємству вартість послуги з транспортування газу ГРМ у розмірі, строки та порядку, передбаченими умовами договору (п.п. 2.1, 2.2 Договору).

Відповідно до п. 1 Додаткової угоди газорозподільне підприємство здійснює протягом 2014-2015 рокув транспортування природного газу газорозподільними мережами в обсязі 894 359,822 тис.куб.м., в тому числі за місяцями та кварталами:

у 2014 році:

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень-Квітень27 817,775Липень1 708,170Жовтень3 122,967
Лютий91 292,336Травень2 463,368Серпень8 359,120Листопад6 000,000
Березень60 538,833Червень1 703,156Вересень3 354,097Грудень97 000,000
І кв.151 831,169ІІ кв.31 984,299ІІІ кв.13 421,387ІV кв.106 122,967

у 2015 році:

МісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсягМісяцьОбсяг
Січень100 000,000Квітень50 000,000Липень10 000,000Жовтень49 000,000
Лютий110 000,000Травень12 000,000Серпень17 000,000Листопад50 000,000
Березень65 000,000Червень12 000,000Вересень18 000,000Грудень98 000,000
І кв.275 000,000ІІ кв.74 000,000ІІІ кв.45 000,000ІV кв.197 000,000

Відповідно до п.п. 3.2.1 п. 3.2 Договору підставою для транспортування природного газу ГРМ є підтвердженні в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України (далі - Оператор) місячні обсяги природного газу в постачальника, виділені для забезпечення об'єктів споживачів.

Надання послуг з транспортування газу газорозподільними мережами підтверджується підписаним Сторонами актом наданих послуг з транспортування газу ГРМ (п. 3.6 Договору).

Відповідно до п.п. 3.7, 3.8 Договору газопровідне підприємство до 10-го (десятого) числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний місяць, які підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газорозподільного підприємства. Замовник протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов'язується повернути Газорозподільниму підприємству один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника (для юридичних осіб), або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданий послуг.

Відповідно до п. 3.10 Договору акти наданих послуг є підставою для остаточних розрахунків між Сторонами.

Розрахунки за послуги з транспортування природного газу ГРМ здійснюються за тарифом на транспортування природного газу розподільними трубопроводами за 1000 куб. м (далі - тариф), встановленим для Газорозподільного підприємтсва Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики (НКРЕ). Тариф є обов'язковим для Сторін з дати набрання ним чинності. Визначена на його основі вартість послуги з транспортування природного газу розподільними трубопроводами буде застосовуватись сторонами при складанні актів наданих послуг та розрахунків за ці послуги згідно з умовами Договору (п.п. 5.1, 5.2 Договору).

Пунктом 5.5 Договору визначено, що оплата вартості послуг з транспортування природного газу ГРМ здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) на умовах попередньої оплати авансовими платежами планового обсягу природного газу за період передоплати, визначений Сторонами в Договорі. У разі недоплати за фактично прострочений природний газ ГРМ за розрахунковий період Замовник (у тому числі гарантований постачальник) проводить остаточний розрахунок не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п.п. 6.1.2 п. 6.1 Договору газорозподільне підприємство зобов'язується забезпечувати транспортування природного газу ГРМ до пунктів призначення на умовах та в обсягах, визначених Договором та погоджених Оператором, за умови дотримання дисципліни відбору природного газу та розрахунків Замовника за надані Газорозподільним підприємством послуги.

Відповідно до п. 11.1 Договору, останній набирає чинності з дня його підписання та скріплення підписів уповноважений представників Сторін печатками, та розповсюджує свою дію на відносини Сторін, що склалися з 01.02.2014 р. і діє в частині надання послуг до 31.12.2015 р., а вчастині проведення розрахунків за надані Газорозподільним підприємством послуги - до повного виконання Замовником своїх зобов'язань за цим Договором.

Спір виник, на думку позивача, внаслідок несвоєчасної оплати відповідачем за надані послуги за Договором №14-138-ПР від 11.03.2014 р., у зв'язку з чим позивач заявив до стягнення 268 341,88 грн. пені, 34 908,25 грн. 3% річних та 178 185,34 грн. інфляційних втрат.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на виконання умов Договору №14-138-ПР від 11.03.2014 р. у період з березня 2014 р. по грудень 2014 р. забезпечив транспортування відповідачу природного газу ГРМ, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами наданих послуг з транспортування газу: №3 (ПР) від 31.03.2014 р.; №4 (ПР) від 30.04.2014 р.; №5 (ПР) від 31.05.2014 р.; №6 (ПР) від 30.06.2014 р.; №7 (ПР) від 31.07.2014 р.; №8 (ПР) від 31.08.2014 р.; №9 (ПР) від 30.09.2014 р.; №10 (ПР) від 31.10.2014 р.; №11 (ПР) від 30.11.2014 р.; №12 (ПР) від 31.12.2014 р., на загальну суму 29 507 213, 44 грн.

Вказані акти підписані представниками сторін та завірені господарськими печатками товариства.

При цьому, не погоджуючись з заявленими позовними вимогами, відповідач стверджує, що відповідно до ч. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 р. №705 "Про визнання гарантований постачальників природного газу" ПАТ НАК "Нафтогаз" є гарантованим постачальником природного газу, у зв'язку з чим має розраховуватись з позивачем на підставі алгоритмів, встановлених НКРЕ від 02.08.2012 р. №1000 "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом". Таким чином, при нарахування штрафних та фінансових санкцій застосування позивачем п. 5.5 Договору є невірним.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, не приймає дані доводи відповідача, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 25.07.2012 р. №705 "Про визнання гарантований постачальників природного газу" гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

Відповідно до п. 5.6 Договору у випадку, якщо замовник є гарантованим постачальником, то Замовник здійснює оплату послуг з транспортування газу в місяці, в якому здійснюється транспортування газу, шляхом щоденного перерахування коштів на рахунок газорозподільного підприємства в порядку, встановленому алгоритмом коштів, що підтверджується національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пунктом 2.23 Постанови НКРЕ від 02.08.2012 р. №1000 "Про затвердження Алгоритму розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом" при розрахунках гарантованим постачальником не в повному обсязі з власником природного газу, газотранспортним та/або газорозподільним підприємством за період з початку року до місяця, що передував попередньому розрахунковому періоду включно, НКРЕ застосовує коригувальний коефіцієнт до нормативу перерахування коштів на поточний рахунок гарантованого постачальника за відповідною категорією споживачів.

Відповідно до п. 5.7 Договору у разі виникнення у замовника заборгованості з оплати послуг з транспортування природного газу ГРМ Сторони за взаємною згодою та у порядку, передбаченому законодавством України складають графік погашення заборгованості, який є додатком до Договору. У разі відсутності графіка погашення заборгованості газорозподільне підприємство має право грошові кошти, отримані від замовника за послуги з транспортування природного газу ГРМ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості Замовника з найдавнішим строком її виконання.

З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що відповідач згідно з нормативами, встановленими постановами НКРЕ: №94 від 06.02.2014 р., №505 від 23.04.2014 р. та №1161 від 27.08.2014 р., перераховував на користь позивача грошові кошти, які зараховувались в рахунок погашення існуючої заборгованості, що підтверджується банківськими виписками за період з 22.04.2014 р. по 30.05.2014 р. Таким чином, свої грошові зобов'язання по оплаті послуг наданих за період з березня по грудень 2014 р. включно за Договором №14-138-ПР від 11.03.2014 р. в розмірі 29 507 213, 44 грн. відповідач виконав, однак прострочив оплату послуг в розрахунковий місяць, протягом якого здійснюється надання послуг відповідно до зобов'язань, встановлених п.п. 5.5, 5.6 Договору, що підтверджується наявною в матеріалах справи карткою рахунку за період з лютого 2014 р. по лютий 2015 р.

Як передбачено ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 230 Господарського кодексу України визначено, що порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій (неустойка, штраф, пеня). Штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Неустойкою відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пенею відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.2 Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачениз розділом 5 Договору, із Замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочення платежу за кожен день прострочення.

На підставі наведених положень законодавства та умов договору позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 268 341,88 грн., 3% річних у розмірі 34 908,25 грн. та інфляційні втрати у розмірі 178 185,34 грн.

За здійсненим перерахунком суду, розмір пені, за періодами вказаними позивачем у розрахунку становить 268 341,87 грн.

При цьому, відповідачем, з посиланням на положення п. 3 ч. 1 ст. 83 Господарського процесуального кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України, було подано клопотання про зменшення розміру пені, мотивуючи його тим, що на момент звернення позивача до суду відповідач повністю виконав свої зобов'язання за Договором. Окрім того, посилався на скрутне фінансове становище та на те, що відповідач має досить велику дебіторську заборгованість контрагентів за договорами поставки природного газу, тому провів розрахунки за Договором з позивача із незначним простроченням.

У відповідності до частини 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

Пунктом 3.17.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" передбачено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Враховуючи вищевикладене, а також зважаючи на ті обставини, що з боку відповідача було вжито необхідні заходи щодо належного виконання зобов'язання за Договором, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені до 134 170,93 грн.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже передбачене законом право кредитора вимагати спати боргу з урахуванням, процентів річних та процентів за користування чужими грошовими коштами є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та проценти річних входять до складу грошового зобов'язання і не ототожнюються із санкціями за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов'язань.

Дії відповідача є порушенням вимог договору, тому є підстави для застосування відповідальності за умовами договору та положень статті 625 Цивільного кодексу України.

За перерахунком суду розмір 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання складає 33 648,77 грн. В іншій частині - 1 259,48 грн. 3% річних нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Суд перевірив та погоджується з наданими позивачем розрахунком індексу інфляції, а тому вимоги позивача про стягнення індексу інфляції у розмірі 178 185,34 грн. підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" на користь ПАТ "Київгаз" пені у розмірі 134 170,93 грн., 3% річних у розмірі 33 648,77 грн. та індексу інфляції у розмірі 178 185,34 грн.

Витрати по сплаті судового збору згідно статті 49 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Київгаз" задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6; ідентифікаційний код 20077720) на користь Публічного акціонерного товариства "Київгаз" (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, 4-б; ідентифікаційний код 03346331) пеню у розмірі 134 170 (сто тридцять чотири тисячі сто сімдесят) грн. 93 коп., 3 % річних в розмірі 33 648 (тридцять три тисячі шістсот сорок вісім) грн. 77 коп., інфляційні втрати у розмірі 178 185 (сто сімдесят вісім тисяч сто вісімдесят п'ять) грн. 34 коп. та судовий збір у розмірі 9 603 (дев'ять тисяч шістсот три) грн. 51 коп. Видати наказ.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Дата підписання повного тексту рішення - 27.05.2015 р.

Суддя Ю.О. Підченко