ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

14.05.2015р. Справа № 917/549/15

за позовом Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об'єднання ім. М.В.Фрунзе", вул. Горького 58, м. Суми, Сумська область,40004

до Публічного акціонерного товариства "Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія "Укртатнафта", вул.Свіштовська, 3, м. Кременчук, Полтавська область,39609

про стягнення 1585957,21 грн.

суддя Іваницький Олексій Тихонович

секретар судового засідання Жадан Т.С.

представники сторін:

від позивача: Сафронов М.А. дов.№ 18-49/1402 від 29.12.2014 року

від відповідача: не з"явився

СУТЬ СПРАВИ: розглядається позовна заява про стягнення 1585957,21 грн., за договором № 4/23 від 02.02.2011року, із яких: 110226,09 грн., - процентів за користування чужими грошами та 1475731,12 грн. - інфляційного збільшення заборгованість.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, 20.04.2015 року за вхідним № 5720(канцелярії суду) представник відповідача Й.Є.Гуйванюк подав відзив з додатками. Суд поданий відзив прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

21.04.2015 року за вхідним №5749(канцелярії суду) представник позивача М.А.Сафронов на виконання вимог ухвали суду подав додаткові документи. Суд подані документи прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи.

12.05.2015р. представник позивача подав додаткові пояснення по суті предмету спору (вх. канцелярії суду№6850). Суд подані пояснення прийняв та залучив д матеріалів справи.

Враховуючи достатність у матеріалах справи доказів для розгляду спору по суті, приписи ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікована Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР) щодо права кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку, суд не оцінює вказані обставини як підставу для подальшого відкладення розгляду справи. Спір розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 75 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши і оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всі обставини справи в їх сукупності, а також за результатами оцінки поданих сторонами господарського процесу доказів, у нарадчій кімнаті суд задовольняє позовні вимоги виходячи з наступного:

Рішення Господарського суду Сумської області від 10.07.2014 року у справі № 920/525/14 за позовом ПАТ «Сумське НВО ім. М.В Фрунзе» до ТОВ «Фрунзе-Сервіс» та ПАТ «Укртатнафта» про стягнення 6064943,56, позов задоволено частково, стягнуто у солідарному порядку з відповідачів 500,00 грн. основного боргу, з ПАТ «Укртатнафта» на користь ПАТ «Сумське НВО ім. М,В. Фрунзе» стягнуто 5 795 149,56 грн, з яких 5 385 380,00 грн. основного боргу, 129 703,80 грн. - 3% річних, 280 065,76 грн. - інфляційного збільшення суми заборгованості.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 15.10.2014 року, винесеною за результатами розгляду апеляційної скарги ПАТ «Укртатнафта» на рішення місцевого господарського суду у справі № 920/525/14, Рішення Господарського суду Сумської області від 10.07.2014 року залишено без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

В свою чергу Рішенням Господарського суду Сумської області від 10.07.2014 року у справі № 920/525/14 було встановлено факт порушення ПАТ «Укртатнафта» взятих на себе за Договором № 4/23 від 02.02.2011 року зобов'язань з оплати виготовленої та поставленої продукції на загальну суму 5 385 880,00 грн.

Так, приймаючи у справі № 920/525/14 рішення Господарський суд встановив, що між ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» та ПАТ «Укртатнафта» було укладено договір № 4/23 від 02.02.2011 року, у відповідності до умов якого ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» зобов'язалося передати у власність ПАТ «Укртатнафта» продукцію, що визначена додатком № 1 до договору, та здійснити монтаж внутрішнього устаткування фірми «SULZER» на території ПАТ «Укртатнафта», а ПАТ «Укртатнафта» зобов'язалася прийняти та сплатити продукцію та монтаж в порядку та на умовах вказаного договору. Відповідно до Додатку 1 та Додатку 2 до Договору № 4/23 від 02.02.2011 року предметом договору є виготовлення та монтаж отпарної колони К-101 вартістю 2 338 600,00 грн., колони стабілізації К-201 вартістю 3 189 600,00грн., колони лужної промивки К-203 вартістю 2 155 200,00 гри. Загальна вартість договору (в редакції додаткової угоди № 4 від 15.03.2013 року) складає 8 353 000,00 грн. За умовами договору та з урахуванням подальших змін до договору (Додаткові угоди № 1 від 27.04.2011 року, № 2 від 10.05.2011 року, № 3 від 29.03.2012 року, № 4 від 15.03.2013 року) сторони домовилися про те, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» виготовить та передасть у власність ПАТ «Укртатнафта» вказану вище продукцію в строк до 30.04.2013 року (п 2.5. договору в редакції додаткової угоди №3 від 29.03.2012 року, при цьому датою поставки вважається дата штампу залізниці (ст. Кагамлицька), що вказана в залізничній накладній (п. 2.6. договору в редакції додаткової угоди № 1 від 27.04.2011 року).

Відповідно до п. 3.2.1 та 3.2.2 Договору в редакції Додаткової угоди № 4 від 15.03.2013 року, ПАТ «Укртатнафта» зобов'язалося сплатити за виготовлену ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» продукцію в наступному порядку грошові кошти в розмірі 2 297 520,00 грн. за специфікацією № 1 до договору - протягом 10-ти банківських днів з дати підписання Договору; грошові кошти в розмірі 5 385 880,00 грн. за специфікацією № 1 - протягом 10- ти банківських днів з моменту отримання ПАТ «Укртатнафта» письмового повідомлення про готовність продукції до відвантаження. При цьому сторони домовилися, що вказане повідомлення може бути передано ПАТ «Укртатнафта» з використанням факсимільного зв'язку на телефонний номер (0536) 76-80-63 або (0536) 76-88-89, датою ж отримання такого повідомлення ПАТ «Укртатнафта» сторони погодилися вважати дату передання факсимільної передачі, що зазначена в журналі реєстрації вихідної кореспонденції ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

У відповідності до платіжного доручення № 197311.03.2011 року ПАТ «Укртатнафта» сплатило авансовий платіж, на суму 2 297 520,00 грн., що підтверджується випискою з рахунку ПАТ «Сумське НВО ім. М.В Фрунзе» за 15.02.2011 року.

Відповідно до п. 4.2. Договору № 4/23 від 2.02.2011 року сторони домовилися про те, що ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» не пізніше чим за 10 робочих днів до готовності партії товару до здачі-приймання, зобов'язане письмово, з використанням факсимільного зв'язку, повідомити ПАТ «Укртатнафта» про готовність товару до постачання (відвантаження).

09.08.2013 року ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» на адресу відповідача -ПАТ «Укртатнафта» направило листа № 82-2/775 якому повідомило про готовність продукції, яка є предметом договору № 4/23 від 2.02.2011 року, до здачі-приймання (поставки). Вказаного листа було відправлено факсом на номер (0536) 76-80-63, про що здійснена відмітка в журналі вихідної кореспонденції ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», та поштою, при цьому поштове відправлення було отримане відповідачем 13.08.2013 року. Разом з повідомленням про готовність продукції до відвантаження на адресу ПАТ «Укртатнафта» були відправлені і рахунки на оплату.

Пунктом 3.2.2 Договору № 4/23 від 2.02.2011 року Договору визначено, що ПАТ «Укртатнафта» мало сплатити на користь ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» 5 385 880,00 грн. до 23.08.2013 року.

Факт поставки позивачем відповідачу - ПАТ «Укртатнафта» визначеного сторонами товару згідно специфікації №1 до договору № 4/23 від 02.02.2011 року підтверджується матеріалами справи, в тому числі копіями накладних - а.с. 102-105, а.с.114-124.

Відповідач - ПАТ «Укртатнафта», не надало суду доказів оплати поставленого товару в сумі 5 385 380,00 грн. Тому, зазначена сума основного боргу за поставлений товар підлягає стягнення з ПАТ «Укртатнафта» на користь позивача.

У зв'язку з порушенням ПАТ «Укртатнафта» своїх зобов'язань перед позивачем щодо оплати товару, також підлягає стягненню солідарно з відповідачів 500 грн. згідно договору поруки № ФС 41/3/1 укладеного між ТОВ «Фрунзе-Сервіс» та позивачем.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 129 703,80 грн. 3% річних та 280 065,76 грн. інфляційних збитків - підлягають задоволенню, як такі, що нараховані відповідно до вимог діючого законодавства, а також підтверджуються розрахунками позивача.

Слід зазначити, що з урахуванням змісту позовної заяви ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» від 31.03.2014 року № 18-7/ 636 та заяви про збільшення позовних вимог від 03.06.2014 року № 18-7/1155, суд стягнув 129703,80 грн. 3% річних, розрахованих за період з 24.08.2013 по 12.06.2014 року, та інфляційне збільшення заборгованості в сумі 280065,76 грн. за період з вересня 2013 по квітень 2014 року.

В свою чергу, Відповідач не виконав свого обов'язку (рішення суду) в добровільному порядку, внаслідок чого ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» подало наказ Господарського суду Сумської області від 05.11.2014 року, виданий у справі № 920/525/14, до Державної виконавчої служби з метою примусового виконання судового рішення.

Постановою від 18.11.2014 року Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Полтавській області Ткаченко С.В. відкрито виконавче провадження ВП № 45500743 з примусового виконання наказу Господарського суду Сумської області від 05.11.2014 року, виданого у справі № 920/525/14.

В результаті здійснених виконавчих дій, грошові кошти в сумі 5 385 380,00 грн., що складають суму основного зобов'язання, було списано з рахунку ПАТ «Укртатнафта», та перераховані на поточний рахунок ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе», а саме:

1)5 334 662,69 грн. - 17.02.2015 року п/д № 2805;

2)51 217,31 грн.-18.02.2015 року п/д №3019.

За змістом ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В свою чергу, у відповідності до вимог п. 7.1. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»: За відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов'язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум.

Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов'язання.

Відповідності до вимог п. 30.1. статті 30 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі.

Отже, з урахуванням вимог ст.ст. 599, 692 Цивільного кодексу України, покупець вважається таким , що виконав зобов'язання з оплати товару (продукції), з моменту зарахування суми переказу на рахунок Продавця.

Аналогічний висновок щодо моменту виконання грошового зобов'язання міститься і в п. 1.4. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про

відповідальність за порушення грошових зобов'язань».

Більше того, укладаючи договір № 4/23 від 2.02.2011 року, сторони в п. 4.4. передбачили, що зобов'язання Покупця (ПАТ «Укртатнафта») за договором, у тому числі з оплати виготовленої та поставленої продукції, вважаються виконаними з моменту отримання оплати Продавцем (ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе».

Як вбачається з викладеного вище, ПАТ «Укртатнафта» виконало зобов'язання з оплати виготовленої та поставленої за договором № 4/23 від 2.02.2011 року в сумі 5 385 380,00 грн. 17.02.2015 року на суму 5 334 662,69 грн. та 18.02.2015 року на суму 51 217,31 грн.

У відповідності до Рішенням Господарського суду Сумської області від 10.07.2014 року у справі № 920/525/14 було стягнуто з відповідача компенсаційні нарахування у вигляді 3% річних за період з 24.08.2013 по 12.06.2014 року та інфляційного збільшення суми заборгованості за період з вересня 2013 по квітень 2014 року, та з урахуванням вимог ст. 625 Цивільного кодексу України, ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» має право вимагати від ПАТ «Укртатнафта» оплати компенсаційних нарахувань до моменту фактичного виконання зобов'язання, а саме: 3% річних за період з 13.06.2014р. по 16.02.2015р. в розмірі 110 226,09 грн. та інфляційне збільшення суми заборгованості за період травень 2014 - лютий 2015 року в розмірі 1 585 957,21 грн.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційного збільшення, суд визнає їх правомірними (розрахунок здійснено за допомогою калькулятору підрахунку заборгованості та штрафних санкцій "Ліга.Еліт 8.1.5" та "НІС" Законодавство").

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Відповідно до статті 32 ГПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Згідно зі статтею 33 цього ж Кодексу кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обов'язки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 34 ГПК України).

Частиною першою статті 43 ГПК України встановлено, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а згідно ч. 2 цієї ж статті ніякі докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно положень статті 4-3 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Позивач відповідно до статей 32-34, 36, 38 ГПК України надав належні докази, довів обставини на які він посилався як підставу своїх вимог та обґрунтував які дають підставу суду позов задовольнити частково.

Після виходу з нарадчої кімнати суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення яким позовні вимоги задоволено повністю.

Судові витрати відповідно до статті 49 ГПК України покладаються на Відповідача.

Враховуючи викладене, матеріали справи, обставин справи в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши і оцінивши подані додаткові докази, керуючись статтями 4 - 47, 22, 28, 32 - 34, 36, 43, 44 - 45, 471, 49, 75, 82 - 85 Господарського процесуального кодексу України, у нарадчій кімнаті, суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «УКРТАТНАФТА» (вул. Свіштовська, буд. З, м. Кременчук, Полтавська обл., 39610, ідентифікаційний код 00152307) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991) 1 585 957,21 грн., з яких ПО 226,09 грн. - процентів річних за користування чужими грошима та 1 475 731,12 грн. інфляційного збільшення заборгованості.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Транснаціональна фінансово-промислова нафтова компанія «УКРТАТНАФТА» (вул. Свіштовська, буд. З, м. Кременчук, Полтавська обл., 39610, ідентифікаційний код 00152307) на користь Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об'єднання ім. М.В. Фрунзе» (вул. Горького, 58, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 05747991) витрати на сплату судового збору в розмірі 11 741,22 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

СУДДЯ Іваницький О.Т.

Повне рішення складено 21.05.2015

Відповідно до ч. 5 ст. 85 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.