РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2015Справа №910/5793/15-г

За позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Прайм-Поліс"

про стягнення збитків у розмірі 321393, 35 грн.

Суддя Демидов В.О.

Представники сторін:

від позивача - Лещенко О.О. (дов. № 06 від 14.01.2015)

від відповідача - не з'явився

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до господарського суду м. Києва з позовною заявою про стягнення з відповідача збитків 321393,35 грн., спричинених внаслідок завищення відповідачем вартості підрядних робіт за укладеним сторонами у справі договором підряду № 133/01-11 від 27.06.2011.

Представник позивача у судовому засіданні 14.05.2015 надав письмові пояснення, у яких зазначив, що у мотивувальній частині позовної заяви помилково замість договору № 133/01-11 вказано договір № 279/01-11 та суму 566070 грн.; правовідносини між сторонами виникли саме за договором від 27.06.2011 №133/01-11.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що за результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією України ревізією фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.07.2011 по 30.06.2013 встановлене завищення вартості виконаних відповідачем підрядних робіт за укладеним сторонами у справі договором підряду № 133/01-11 від 27.06.2011 на загальну суму 321393,35 грн. За таких обставин позивач, посилаючись на положення ст. 224 Господарського кодексу України, ст. 623 Цивільного кодексу України, заявив вимогу про стягнення з відповідача на свою користь 321393,35 грн. збитків, якими є грошові кошти, сплачені позивачем відповідачеві на виконання укладеного сторонами договору підряду.

Представник відповідача не прибув у судове засідання, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином за належною юридичною адресою. Відзив на позовну заяву та витребувані судом документи суду не надав.

З урахуванням викладеного вище суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, надані докази, вислухавши присутніх у судових засіданнях представників учасників судового процесу, суд встановив такі фактичні обставини.

27.06.2011 між позивачем як Замовником та відповідачем як Виконавцем укладений договір № 133/01-11 (далі за текстом - договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого Виконавець зобов'язався у 2011 році поставити Замовнику товари, зазначені у Специфікаціях (Додаток № 1 до договору), виконати роботи, пов'язані з поставкою товарів та зазначені в завданні Замовника (далі - роботи), а Замовник зобов'язався прийняти та оплатити такі товари та роботи.

Відповідно до пункту 1.2 договору найменування предмету закупівлі є: Пристрої реєстрації аварійних подій та визначення місця пошкодження згідно 31.20.2 ДК 016-97.

Як встановлено пунктом 1.3 договору, номенклатура, асортимент, одиниця виміру співвідношення за видами, марками, типами, склад робіт, їх обсяг та вимоги до виконання (детальний опис, в тому числі технічні характеристики) зазначені у Специфікації (додаток № 1 до договору), Зведеному кошторисі (Додаток № 2 до договору) відповідно.

Сторонами у справі встановлено ціну договору - 2440320 грн. 00 коп., у тому числі ПДВ у розмірі 406720 грн. 00 коп. Ціна договору визначена з урахуванням транспортування товарів Виконавцем та виконання ним робіт, пов'язаних із поставкою товарів, та зазначена у Додатку № 1 до договору та Зведеному кошторисі.

Ціна робіт у відповідності до Зведеного кошторису становить 683520 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ у розмірі 113920 грн. 00 коп. (пункт 3.4 договору).

Договір, Специфікація та Зведений кошторис підписані повноважними представниками сторін у справі.

За результатами поставки відповідачем обумовлених договором товарів та виконання передбачених Зведеним кошторисом робіт, сторонами у справі складені та підписані акти форми КБ-2в щодо приймання виконаних будівельних робіт: №26 за грудень 2011 року на суму 53233 грн. 62 коп., №28 за грудень 2011 року на суму 69136 грн. 94 коп., №30 за грудень 2011 року на суму 53492 грн. 83 коп., №39 за грудень 2011 на суму 63425 грн. 34 коп., № 40 за грудень 2011 року на суму 48166 грн. 21 коп., №41 за грудень 2011 на суму 77735 грн. 83 коп., №42 за грудень 2011 на суму 45760 грн. 96 коп., №43 за грудень 2011 на суму 53032 грн. 55 коп., №44 за грудень 2011 на суму 43941 грн. 16 коп., №45 за грудень 2011 на суму 3427 грн. 61 коп., №46 за грудень 2011 на суму 3503 грн. 54 коп., №47за грудень 2011 на суму 3452 грн. 81 коп. Засвідчені копії вказаних актів наявні у матеріалах справи.

За результатами проведеної Державною фінансовою інспекцією України ревізією фінансово-господарської діяльності позивача за період з 01.07.2011 по 30.06.2013 встановлене завищення вартості виконаних відповідачем підрядних робіт за укладеним сторонами у справі договором підряду № 133/01-11 від 27.06.2011 на загальну суму 321393,35 грн. (оплата не передбачених договором пусконалагоджувальних робіт, безпідставне включення підвищувального коефіцієнту трудовитрат).

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.07.2014 у справі № 826/21004/13-а, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18.12.2014, відмовлено у задоволенні позовних вимог Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Державної фінансової інспекції України, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Прайм - Поліс», про визнання протиправною та скасування вимоги Державної фінансової інспекції України від 25.11.2013 № 05-14/1914 про усунення виявлених порушень в частині пункту 2, пункту 3, пункту 4, пункту 5, пункту 6 щодо ТОВ «Землевпорядна компанія «Приват» та ТОВ «НТЦ «Електро», підпункту 8.1 пункту 8, підпункту 11.2 щодо ТОВ «БК «Готіка» на суму 48 973,51 грн., підпункту 11.4 пункту 11, підпунктів 12.1, 12.3, 12.4, 12.5 пункту 12, підпунктів 13.6, 13.7, 13.15, 13.20 пункту 13.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у задоволенні позову у повному обсязі з таких підстав.

На підставі ст. 43 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 43 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами.

У відповідності з приписами ст.ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Правовідносини сторін у справі за своєю правовою природою є відносинами за договором підряду.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він неправомірно здійснив оплату не передбачених договором, а саме Зведеним кошторисом, який є твердим, пусконалагоджувальних робіт та сплатив безпідставне включення до Актів форми КБ-2в підвищувального коефіцієнту трудовитрат.

Як встановлено положеннями ст. 844 Цивільного кодексу України, ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін. У разі перевищення твердого кошторису усі пов'язані з цим витрати несе підрядник, якщо інше не встановлено законом.

Матеріалами справи, її фактичними обставинами підтверджений факт виконання відповідачем обумовлених договором підряду робіт у повному обсязі, передбаченому Специфікацією та Зведеним кошторисом, що є Додатками № 1 та № 2 до договору.

Вказані обставини підтверджені наявними у матеріалах справи актами форми КБ-2в щодо приймання виконаних будівельних робіт.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Факту неналежного виконання відповідачем зобов'язань позивачем у справі не доведено.

Форму узгодження сторонами договору підряду змін до твердого кошторису законом не встановлено.

Судом приймається до уваги факт узгодження вартості фактично виконаних підрядних робіт позивачем та відповідачем шляхом складання та підписання без зауважень та заперечень відповідних актів форми КБ-2в щодо приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків. У відповідності з приписами ч.1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з приписами частини 2 статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків. Підставою господарсько - правової відповідальності учасника господарських

правовідносин є скоєне ним правопорушення у сфері господарювання. Відповідно до статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин повинен відшкодувати спричинені ним збитки суб'єкту, права чи законні інтереси якого були порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата чи пошкодження її майна, а також неотримання доходів, які управнена сторона отримала б при належному виконанні зобов'язання іншою стороною.

Згідно зі ст. 225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Відсутність хоча б одного з елементів складу правопорушення звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань (виключає його відповідальність).

Враховуючи предмет спору, для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов'язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв'язку між порушенням стороною зобов'язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов'язання.

Слід довести, що протиправні дії чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи - безумовним наслідком такої протиправної поведінки.

Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд України при здійсненні касаційного перегляду судових рішень у справах про відшкодування збитків (постанова Верховного Суду України від 30.05.2006 у справі № 42/266-6/492).

Позивачем під час судового розгляду справи не доведено факту понесенння ним додаткових, не передбачених договором витрат, що перевищують суму договору, з вини відповідача і за відсутності погодження позивача з такими витратами.

Судом не можуть бути прийняті до уваги доводи позивача щодо того, що підставою для повернення коштів є висновки за результатами ревізії, проведеної Державною фінансовою інспекцією України, про завищення вартості здійснених відповідачем підрядних робіт.

Так, виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

У той же час виявлення вказаних порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством порядку.

Таким чином, посилання на акт Державної фінансової інспекції України як на підставу для задоволення позовних вимог є неправомірними.

Згідно ст. 15 Закону України "Про державну контрольно-ревізійну службу в Україні" законні вимоги службових осіб державної контрольно-ревізійної служби є обов'язковими для виконання службовими особами об'єкту, що ревізується. Довідка контрольно-ревізійного управління чи акт перевірки може бути підставою для вчинення відповідних процесуальних дій посадовими особами (зокрема - пред'явлення відповідного позову до суду), однак не позбавляє відповідну особу процесуального обов'язку доводити свої вимоги належними та допустимими доказами.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Вищого господарського суду України від 09.07.2014 у справі № 926/56/14, від 27.08.2014 у справі № 922/204/14, від 10.07.2013 у справі № 910/2210/13.

Враховуючи встановлення судом факту відсутності у діях відповідача всіх елементів, необхідних для настання відповідальності у вигляді відшкодування збитків, суд доходить висновку про необгрунтованість позову та необхідність відмови у задоволенні позову. С

Судові витрати покладаються на позивача на підставі положень ст. 49 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 33, 34, 43, 44, 49, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Судові витрати покласти на позивача.

В судовому засіданні 25.05.2015 на підставі положень ст. 85 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Повне рішення складене та підписане 02.06.2015.

Суддя В.О. Демидов