ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2015 р.Справа № 922/1787/15

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

при секретарі судового засідання Черновій В.О.

розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (Харківська обл., с. Подвірки)
до Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (м. Харків)
про стягнення 2257745,53 грн.,
за участю представників:

позивача - юриста Лагутіна І.В. (довіреність №33-07/29 від 31.03.15 р.),

відповідача - заст. начальника юр. служби Ващенко Т.Д. (довіреність №38-4055/391 від 27.10.10 р.),

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму у розмірі 1834968,65 грн., з яких: основна заборгованість - 1443830,11 грн., пеня - 172051,94 грн., 3% річних - 15072,24 грн. та інфляційні втрати - 204014,36 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті отриманої теплової енергії за вересень, жовтень 2014 р. за договором №785 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється іншим суб'єктам господарювання від 30.12.2013 р.

Відповідач, у відзиві по даній справі, позовні вимоги позивача визнає частково - в сумі 1797120,97 грн., а саме основний борг за договором №785 від 31.12.2013 р. в сумі 1443830,11 грн. за вересень-жовтень 2014 р., пеню в сумі 172051,94 грн., 3% річних в сумі 15072,24 грн. та інфляційні втрати в сумі 166166,68 грн., а нараховані позивачем інфляційні втрати в сумі 37847,68 грн. не визнає, посилаючись на те, що позивачем невірно був здійснений розрахунок інфляційних, без врахування п. 6.2 вищевказаного договору та абз. 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Крім того, у даному відзиві, на підставі ст. 83 ГПК України відповідач просить зменшити розмір пені на 50%, посилаючись на важкий фінансовий стан підприємства.

28.04.2015 р. позивач надав заяву про збільшення розміру позовних вимог без номеру від 28.04.2015 р., в якій позивач просить вважати дійсними позовні вимоги в наступній редакції: "стягнути з відповідача на користь позивача суму у розмірі 2257745,53 грн., у тому числі 1443820,11 грн. - основна заборгованість, 371204,01 грн. - пеня за період прострочення з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. (за відповідними періодами, без перевищення строку нарахування встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України), 29333,42 грн. - 3% річних за період прострочення з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. та 413387,99 грн. - інфляційних втрат за період з липня 2014 р. по березень 2015 р.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 29 квітня 2015 р. вищевказана заява позивача була прийнята судом у наданій редакції та розгляд справи був відкладений на 25 травня 2015 р. о 14:00 год.

Після судового засідання, 29.04.2015 р. відповідач надав відзив на заяву про збільшення позовних вимог по даній справі, в якому визнає основний борг в сумі 1443830,11 грн., пеню в сумі 268553,93 грн., 3% річних в сумі 22703,15 грн. та інфляційні втрати в сумі 322100,33 грн., а в іншій частині позовні вимоги позивача не визнає та з урахуванням клопотання про зменшення пені просить зменшити розмір пені на 50%.

Позивач надав письмові пояснення з урахуванням відзиву відповідача, в яких вважає, що доводи, викладені у відзиві відповідача і клопотанні про зменшення розміру неустойки, та контррозрахунок суми заборгованості не можуть бути взяті до уваги судом при вирішенні спору.

Дослідивши матеріали справи та вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

30.12.2013 р. між сторонами був укладений договір №785 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється іншим суб'єктам господарювання (надалі - договір), за яким продавець (позивач) зобов'язується передати у власність покупцю теплову енергію, а покупець (відповідач) зобов'язується прийняти та оплатити теплову енергію на умовах даного договору.

Пунктом 2.1 договору, який викладений сторонами з протоколом розбіжностей від 31.01.2014 р. в редакції відповідача, що набирає чинності з моменту підписання та діє з 01.01.2014 р., сторони визначили, що продавець передає покупцю з 01 січня 2014 р. по 31 грудня 2014 р. теплову енергію в кількості 85,0 тис. Гкал, у тому числі по місяцях кварталів у 2014 р.

Згідно з п. 4.4 вказаного договору, на підставі акта розподілу теплової енергії, між сторонами оформлюється окремий акт приймання-передачі теплової енергії, що використовується іншими суб'єктами господарювання, із зазначенням кількості та вартості теплової енергії.

Акт приймання-передачі теплової енергії оформлюється сторонами до 8-го числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 5.1 договору вартість теплової енергії, що відпускається продавцем покупцю, визначається відповідно до затверджених Постановами НКРЕ України тарифів на виробництво теплової енергії, що використовується іншими суб'єктами господарювання.

Тариф на момент укладання договору, згідно постанови НКРЕ України від 30.12.2013 р. №1865, становить у 1 кварталі 2014 р. 497,91 грн. за 1 Гкал, крім того ПДВ 20% відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно з п. 5.2 даного договору, у разі зміни НКРЕ України тарифу на виробництво теплової енергії, він застосовується сторонами з дати його офіційного введення в дію у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 6.1 договору покупець зобов'язаний прийняти та оплатити зафіксований в акті приймання-передачі обсяг теплової енергії для інших суб'єктів господарювання за тарифом, відповідно до п. 5.1 даного договору.

Згідно з п. 6.2 цього ж договору оплата за теплову енергію здійснюється покупцем шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки теплової енергії.

Остаточний розрахунок за фактично передану теплову енергію здійснюється до 14 числа місяця, наступного за місяцем поставки теплової енергії.

Додатковими угодами №1 від 31.03.2014 р., №2 від 02.04.2014 р., №3 від 30.04.2014 р., №5 від 27.06.2014 р., №6 від 18.11.2014 р. та №7 від 28.11.2014 р. до вищевказаного договору, сторони змінили тариф на виробництво теплової енергії.

Так, в додатковій угоді №7 від 28.11.2014 р. до договору сторони виклали абзац другий пункту 5.1 розділу 5 договору в наступній редакції: згідно постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 12 грудня 2013 р. №1554 із змінами і доповненнями, внесеними постановою від 28 листопада 2014 р. №471 Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, тариф становить 855,51 грн. за 1 Гкал, крім того ПДВ 20% відповідно до Податкового кодексу України".

Позивач свої зобов'язання виконав в повному обсязі, передавши відповідачу теплову енергію, яка поставляється іншим суб'єктам господарювання, у вересні 2014 р. в кількості 130,40934 Гкал на суму 110842,73 грн. разом з ПДВ, а також у жовтні 2014 р. в кількості 1601,48217 Гкал на суму 1361195,78 грн. разом з ПДВ, що підтверджується копіями актів №09 КП приймання-передачі теплової енергії за вересень 2014 р. від 30.09.2014 р. на суму 110842,73 грн. і №10 КП приймання-передачі теплової енергії за жовтень 2014 р. від 31.10.2014 р. на суму 1361195,78 грн.

27.10.2014 р. між сторонами була укладена угода про залік зустрічних однорідних вимог, в якій сторони припинили зобов'язання на суму 28208,40 грн., у т.ч. ПДВ 4701,40 грн., заліком зустрічних однорідних вимог на підставі ст. 601 ЦК України.

Таким чином, заборгованість відповідача по оплаті отриманої теплової енергії за вересень, жовтень 2014 р. за договором №785 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється іншим суб'єктам господарювання від 30.12.2013 р. становить 1443830,11 грн.

Відповідач свої зобов'язання з оплати вказаної суми коштів не виконав.

В зв'язку з чим, за вказаний період виникла прострочена заборгованість в сумі 1443830,11 грн.

Наявність заборгованості в сумі 1443830,11 грн. підтверджується копіями актів звіряння розрахунків станом на 31.01.2015 р. та станом на 31.03.2015 р., а також актом звірки взаємних розрахунків станом за період 31.12.2013 р. - 31.03.2015 р. за договором №785 від 30.12.2013 р., які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками сторін.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2 договору сторони передбачили, що в разі не оплати або несвоєчасної оплати у строки, зазначені у пункті 6.1 даного договору, покупець сплачує на користь продавця, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

На підставі п. 7.2 договору позивач нарахував відповідачу пеню за період з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. в сумі 371204,01 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу 3% річних за період з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. в сумі 29333,42 грн. та інфляційні за період з липня 2014 р. по березень 2015 р. в сумі 413387,99 грн.

Посилання відповідача, у відзиві по даній справі, на те, що позивачем невірно був здійснений розрахунок інфляційних, без врахування п. 6.2 вищевказаного договору та абз. 3 п. 3.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань", суд вважає помилковими та безпідставними, виходячи з наступного.

Як зазначено у розрахунку до заяви про збільшення розміру позовних вимог позивачем здійснено розрахунок інфляційних втрат з урахуванням рекомендацій Верховного суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ (лист №62-97р від 03.04.1997 р.) та постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань".

Так, відповідно до п. 3.2 зазначеної постанови Пленуму ВГС України розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.1997 № 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Так, зі змісту зазначених рекомендацій вбачається, що заборгованість яка виникла з 1 по 15 числа місяця індексується з урахуванням відповідного місяця, а якщо така заборгованість виникла з 16 по 31 число місяця, то розрахунок місяця.

Зазначені рекомендації враховано позивачем при здійсненні розрахунку, зокрема при розрахунку інфляційних втрат із заборгованості за травень 2014 р. індекс інфляції не враховувався, оскільки прострочення мало місце з 17.06.2014 р., в той же час, при розрахунку інфляційних втрат щодо заборгованості за червень 2014 р. враховано індекс інфляції за липень, оскільки прострочення мало місце з 15.07.2014 р.

Аналогічна позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 25.09.2014 р. у справі №902/118/14 (номер за ЄДРСР - 40663597), від 11.02.2015 р. у справі №908/1746/14 (номер за ЄДРСР - 42709263), від 05.03.2015 р. у справі № 910/17259/14 (номер за ЄДРСР - 43049837).

Таким чином, позивачем обґрунтовано нараховано 413387,99 грн. інфляційні втрати за період з липня 2014 р. по березень 2015 р.

Згідно зі ст. 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заява відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на 50 відсотків, викладена у відзиві на позовну заяву, не підлягає задоволенню, оскільки відповідач не довів винятковості свого випадку, тяжкої фінансової ситуації, не обґрунтував розмір (50%), на який він просить зменшити штрафні санкції, та не підтвердив документально.

Відповідач не надав доказів сплати заборгованості за отриману теплову енергію за вересень, жовтень 2014 р. за договором №785 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється іншим суб'єктам господарювання від 30.12.2013 р. в сумі 1443830,11 грн., пені за період з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. в сумі 371204,01 грн., 3% річних за період з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. в сумі 29333,42 грн. та інфляційних за період з липня 2014 р. по березень 2015 р. в сумі 413387,99 грн.

За таких підстав, суд вважає позовні вимоги позивача, викладені у заяві про збільшення розміру позовних вимог без номеру від 28.04.2015 р., обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 193 ГК України, ст.ст. 253-255, 525, 526, 530, 625, 692 ЦК України; ст.ст. 33-35, 43, 49, 78, 82-85 ГПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" (61037, м. Харків, вул. Доброхотова, буд. 11. Код ) на користь Публічного акціонерного товариства "Харківська ТЕЦ-5" (62371, Харківська обл., Дергачівський район, с. Подвірки. Код ) заборгованість за договором №785 купівлі-продажу теплової енергії, яка поставляється іншим суб'єктам господарювання від 30.12.2013 р. в сумі 1443820,11 грн., 3% річних за період з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. в сумі 29333,42 грн., інфляційні за період з липня 2014 р. по березень 2015 р. в сумі 413387,99 грн., пеню за період з 16.07.2014 р. по 08.04.2015 р. в сумі 371204,01 грн. та судовий збір в сумі 45154,91 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2015 р.

Суддя В.І. Ольшанченко