РІШЕННЯ

03 червня 2015 року Справа № 922/2312/15

Провадження №6/913/49/15

За позовом Державного підприємства «Харківський машинобудівний завод «ФЕД», м. Харків

до відповідача Державного підприємства "Луганський авіаційний ремонтний завод", м. Луганськ

про стягнення 185793 грн. 01 коп.

Суддя Василенко Т.А.

Секретар судового засідання Антонова І.В.

У засіданні брали участь:

від позивача - Тихоненко М.Л., начальник юридичного відділу, довіреність №30юр від 02.06.2015;

від відповідача - представник не прибув.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ: позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги у сумі 161 568 грн. 00 коп. за договором № 12л/01-211 від 10.09.2001, пені в сумі 14 023 грн. 21 коп., інфляційних в сумі 8 369 грн. 22 коп., 3% річних в сумі 1 832 грн. 58 коп.

Відповідач відзив на позовну заяву та інші витребувані судом документи не представив, правом на участь свого представника у судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Інформаційним листом Вищого господарського суду України від 05.06.2014 № 01-06/745/2014 "Про деякі питання практики застосування у судовій практиці Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" роз'яснено, що учасник судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території України, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за умов, зазначених у підпунктах 1-4 пункту 6 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14 "Про Закон України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції" (у редакції Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 01.12.2014 № 01-06/2052/14). Так, учасник судового процесу, який знаходиться на території проведення АТО, вважатиметься належним чином повідомленим про час і місце засідання господарського суду за таких умов:

1) Якщо відповідну ухвалу господарським судом надіслано поштою за місцезнаходженням учасника судового процесу, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. При цьому слід мати на увазі, що згідно із статтею 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, вони вважаються достовірними, доки до них не внесено відповідних змін.

2) У разі коли учасник судового процесу не значиться у згаданому реєстрі, - якщо названу ухвалу господарським судом надіслано поштою за адресою, яку зазначено в заяві (скарзі), або за місцем проживання фізичної особи, або за місцезнаходженням відокремленого підрозділу юридичної особи (коли заяву пов'язано з його діяльністю).

3) Якщо у господарського суду наявні достовірні (тобто документально підтверджені підприємством зв'язку) відомості про неможливість здійснення поштових відправлень до певних населених пунктів чи місцевостей, то суд не вчиняє дій, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту. У такому разі, а також у випадках, коли поштові відправлення учасникам судового процесу все ж було надіслано, але їх повернуто підприємством зв'язку через неможливість вручення, суд здійснює відповідне повідомлення шляхом надсилання телеграми, телефонограми, з використанням факсимільного зв'язку чи електронною поштою або з використанням інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. У такому разі на примірнику переданого тексту, що залишається у матеріалах справи, зазначаються дата і година його передачі і прізвища та ініціали осіб, які передали і прийняли текст. У матеріалах справи мають міститися документи, що підтверджують отримання учасником судового процесу повідомлення (завірений судом витяг з журналу реєстрації телефонограм, журналу реєстрації електронних поштових відправлень тощо).

4) За неможливості здійснити повідомлення учасника судового процесу і в такий спосіб - інформація про час і місце судового засідання розміщується на сторінці відповідного суду (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/). У такому разі на роздрукованій сторінці з мережі Інтернет, на якій розміщено інформацію про час та місце засідання господарського суду, зазначаються дата розміщення інформації, прізвище та ініціали судді, у провадженні якого знаходиться відповідна справа, а також вчиняється його підпис.

Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відповідач зареєстрований за адресою м. Луганськ, квартал Острая Могіла, б. 180.

Оскільки відповідач у справі знаходиться на території проведення АТО інформація про час і місце судового засідання була розміщена на сторінці господарського суду Луганської області (у розділі "Новини та події суду") офіційного веб-порталу "Судова влада в Україні" в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy/), про що свідчить роздруковані сторінки (а.с. 3, 68) з мережі Інтернет.

Тобто в даному випадку відповідач вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи.

Таким чином, судом вжито відповідні заходи щодо повідомлення учасника судового процесу, який знаходиться на тимчасово окупованій території. Аналогічна позиція викладена в Інформаційному листі Вищого господарського суду України від 12.09.2014 № 01-06/1290/14.

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає наступне.

10.09.2001 року між сторонами у справі був укладений договір № 12л/01-211, згідно якого позивач прийняв на себе зобов'язання з виконання комплексу послуг з перевірки дотримання встановлених ремонтно-конструкторською документацією при ремонті виробів НР-3 та ИМ-3А. Відповідач в свою чергу зобов'язався прийняти надані послуги та оплатити їх на умовах договору.

Відповідно до додаткових угод дію договору було пролонговано в тому числі і на 2014 рік.

На виконання умов договору позивачем були виконані, а відповідачем прийняті відповідні послуги та оформлено акт здачі-приймання робіт від 28.04.2014 на загальну суму 161 568 грн. 00 коп.

Листом від 13.05.2014 за № 211/59-173 позивач направив відповідачу рахунок на оплату вказаної суми. Рахунок відповідачем був отриманий, але не оплачений.

З метою отримання заборгованості за надані послуги, позивач направив, а відповідач отримав лист від 18.07.2014, відповіддю на який від 04.07.2014 відповідач підтвердив наявність заборгованості в сумі 161 568 грн. 00 коп., але послався на неможливість виконати відповідні зобов'язання у зв'язку із скрутним фінансовим станом.

Відповідачем оплата наданих послуг здійснена не була, у зв'язку з чим залишилась заборгованість в сумі 161 568 грн. 00 коп. Оскільки відповідачем було припущено прострочення платежу, позивач нарахував пеню згідно з п. 7.2 договору за період з 31.05.2014 по 15.10.2014 в сумі 14 023 грн. 21 коп., а також відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні нарахування за період червень - вересень 2014 року в сумі 8 369 грн. 22 коп. та 3% річних за період 31.05.2014 по 15.10.2014 в сумі 1 832 грн. 58 коп.

Оскільки відповідачем оплата в добровільному порядку здійснена не була, позивач звернувся до суду із даним позовом.

В обґрунтування вимог за позовом, позивач посилається на ст.ст. 546, 610, 612 ЦК України та інші.

Відповідач позовні вимоги не оспорив.

Оцінивши матеріали справи та доводи сторін у їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

10.09.2001 між ДП «Харківський машинобудівний завод «ФЕД» (Виконавець, позивач у справі) та ДП «Луганський авіаційний ремонтний завод» (Замовник, відповідач у справі) був укладений договір № 12л/01-211 на виконання робіт з авторського нагляду виробів позивача.

Згідно до п. 2.1 договору виконавець зобов'язується виконувати авторський нагляд в процесі здійснення замовником ремонту продукції визначеної у додатку №1 до договору.

Згідно з п. 10.1 договір вступає в дію з 01.10.2001 року та діє протягом 5 років.

Також сторонами був підписаний додаток №1 до договору з визначенням переліку виробів, що підлягають авторському нагляду.

Додатковими угодами №1 від 10.07.2006, №2 від 20.09.2006, №3 від 27.09.2007, №4 від 01.09.2008, №5 від 09.09.2009, №6 від 27.11.2009, №7 від 16.07.2010, № 8 від 21.10.2012 вносилися зміни до договору та дію договору було продовжено, в останній раз до 01.10.2014 року.

Згідно з п. 4.1 договору здача-приймання виконаних робіт проводиться шляхом оформлення двостороннього акту виконаних робіт.

Відповідно до п. 6.2 договору оплата замовником здійснюється протягом 10-ти днів з дня отримання рахунку виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Так, в даному випадку, сторони досягли згоди щодо договору про надання певних послуг.

На виконання умов договору, позивачем було надано, а відповідачем прийнято відповідні послуги та підписано акт приймання-здачі робіт від 28.04.2014 за період з 01.04.2013 по 01.10.2013 на суму 161 568 грн. 00 коп. Акт підписано без будь яких зауважень або заперечень та вказано, що цей акт є підставою для взаємних розрахунків.

Як свідчать матеріали справи, позивач склав рахунок-фактуру № 14276 від 28.04.2014 на суму 161 568 грн. 00 коп. і за листом від 13.05.2014 направив вказаний рахунок відповідачу.

Відповідач, зазначений лист та відповідний рахунок отримав 20.05.2014, що зокрема підтверджується відповідною відміткою органу поштового зв'язку на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

В той же час, листом від 04.07.2014 відповідач підтвердив наявність заборгованості перед позивачем за договором № 12л/01-211 в сумі 161 568 грн. 00 коп. та послався на неможливість виконання відповідних зобов'язань у зв'язку із скрутним фінансовим станом та проведенням на відповідній території довготривалої антитерористичної операції.

Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами існували довготривалі правовідносини, та відповідач не в повній мірі виконав умови відповідного договору, у зв'язку з чим утворилась заборгованість в сумі 161 568 грн.00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України згаданого кодексу передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

В даному випадку, позивач виступає як кредитор, а відповідач - як боржник, який в повному обсязі не виконав зобов'язання з оплати наданих послуг.

Приймаючи до уваги викладене, а також фактичні обставини справи слід зазначити, що позивачем належним чином були виконані відповідні зобов'язання, які відповідачем в повному обсязі не оплачені.

Відповідач належних доказів оплати наданих послуг в повному обсязі не надав, позовні вимоги не оспорив.

Тобто, на момент звернення позивачем до суду, у останнього виникло право вимоги з відповідача суми заборгованості за надані послуги в розмірі 161 568 грн. 00 коп., у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача пені за період з 31.05.2014 по 15.10.2014 в сумі 14 023 грн. 21 коп. слід зазначити наступне.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. Під неустойкою (штрафом, пенею), відповідно до статті 549 цього Кодексу розуміється грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Отже, види забезпечення виконання зобов'язань є спеціальними мірами майнового характеру, які стимулюють належне виконання зобов'язання боржником шляхом встановлення додаткових гарантій задоволення вимог кредитора, а тому забезпечення виконання зобов'язань будь-яким із видів, передбачених статтею 546 ЦК України, також створює зобов'язальні правовідносини між кредитором та боржником.

Відповідно до частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За умовами договору, оплата за надані послуги здійснюється відповідачем протягом 10 днів з дня отримання рахунку, а відповідний рахунок було отримано 20.05.2014 року.

Відповідно до п. 7.2 договору сторони узгодили, що у разі прострочення платежу замовник сплачує виконавцю пеню в сумі 0,5% від належної до сплати суми за кожен день прострочення.

Виходячи з наведеного, нарахування пені з боку позивача є правомірним, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині також слід задовольнити.

Щодо вимог про стягнення 3% річних за період з 31.05.2014 по 15.10.2014 в сумі 1832 грн. 58 коп. слід вказати на наступне.

Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відповідно до ст. 625 ЦК України, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Виходячи з наведеного, нарахування 3 % з боку позивача є обґрунтованим і позовні вимоги в цій частині слід задовольнити.

Щодо нарахування інфляційних в сумі 8 369 грн. 22 коп. слід зазначити, що у позивача є право нараховувати відповідні суми, і позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 49 ГПК України судові витрати слід покласти на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 22, 49, 75, 82, 84, 85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Луганський авіаційний ремонтний завод», м. Луганськ, квартал Острая Могіла, б. 180, , на користь:

- Державного підприємства «Харківський машинобудівний завод «ФЕД», м. Харків, вул. Сумська, б. 132, , заборгованість у сумі 161 568 грн. 00 коп., пеню в сумі 14 023 грн. 21 коп., інфляційні нарахування в сумі 8 369 грн. 22 коп., 3% річних в сумі 1 832 грн. 58 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 3 715 грн. 86 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 85 Господарського процесуального кодексу України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 92 Господарського процесуального кодексу України рішення може бути оскаржено до апеляційної інстанції протягом десятиденного строку.

Дата виготовлення повного тексту та підписання рішення - 05.06.2015.

Суддя Т.А. Василенко