ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2015 р. Справа №917/675/15

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп", вул. Шолом-Алейхема, 5, м. Дніпропетровськ, 49000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване монтажне управління № 25", пров. Перспективний, 3, м. Полтава, 36007

про стягнення грошових коштів

Суддя Сірош Д.М.

Представники:

від позивача: Голубчина І.Ю., довіреність б/н від 06.01.2015 р.

від відповідача: Кубрак І.О., довіреність № 17 від 26.05.2015 р.

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено дату складання повного рішення у відповідності до вимог ст. 85 ГПК України.

Суть спору: Розглядається позов Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп" (далі - позивач) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване монтажне управління № 25" (далі - відповідач) заборгованості по договору поставки № 206 від 09.01.2014 р. у розмірі 6 806,229 грн, з яких: сума основного боргу - 282 609,16 грн; пеня - 27 673,73 грн; 3% річних - 2 160,26 грн; інфляційні - 27 870,88 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання, покладених на відповідача обов`язків, в частині повної та своєчасної оплати за отриманий товар.

Відповідач, у відзиві на позов, визнає суму основного боргу та просить суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд встановив:

09 січня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено договір поставки № 206 (а.с. 9-11).

Відповідно до п. 1.1. вищезазначеного договору позивач (Постачальник) зобов'язувався у порядку і в строки, встановлені договором, передати у власність відповідача (Покупця) металопрокат (далі - Товар), асортимент, кількість, ціна якого зазначаються в Специфікації/ях або рахунках на оплату, які є невід'ємною частиною даного договору, а відповідач (Покупець) зобов'язувався прийняти товар і оплатити його наумовах, визначених в даному договорі.

Пунктом 3.3. договору передбачений порядок розрахунків у вигляді 100% передплати, якщо інше не обумовлене у Специфікації.

Позивач на виконання умов договору поставив відповідачу Товар на загальну суму 1 420 835,91 грн.

Проте, порушивши умови договору відповідач не розрахувався за поставлений товар у повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 25 березня 2015 у відповідача виникла заборгованість у сумі 278 609,16 грн за наступними поставками:

за видатковою накладною № 21003368 від 30.10.2014р. у суму 31 308,89 грн;

за видатковою накладною № 21003596 від 18.11.2014 р. у суму 107 247,46 грн;

за видатковою накладною № 21003839 від 12.12.2014 р. у сумі 110 135,83 грн;

за видатковою накладною № 21000090 від 20.01.2015 р. у сумі 29 916,98 грн.

Крім заборгованості за поставлений товар, у відповідача існує заборгованість перед позивачем, за надані останнім транспортні послуги.

Факт надання послуг підтверджується, підписаними обома сторонами, Актами здачі - прийняття робіт:

Акт № 21003370 від 30 жовтня 2014 року, на суму 1000,00 грн;

Акт № 21003597 від 18 листопада 2014 року, на суму 1000,00 грн;

Акт № 21003841 від 12 грудня 2014 року на суму 1000,00 грн;

Акт № 21000091 від 20 січня 2015 року на суму 1000,00 грн.

Станом на 25 березня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача за транспортні послуги складає 4 000,00 грн.

Факт наявності заборгованості за поставлений Товар та надані транспортні послуги на загальну суму 282 609,16 грн не заперечується відповідачем у відзиві на позовну заяву та його представником у судовому засіданні.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимога позивача щодо стягнення основного боргу в сумі 282 609,16 грн є правомірною, обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню за договором поставки в сумі 27 673,73 грн:

4 430,27 грн пені по поставці здійсненій по накладній № 21003368 від 30.10.2014 р. нараховано на суму боргу 74 000,00 грн за період з 20.11.2014 р. по 25.03.2015 р.;

11 712,01 грн пені по поставці здійсненій по накладній № 21003596 від 18.11.2014 р. нараховано на суму боргу 107 247,46 грн за період з 09.12.2014 р. по 25.03.2015 р.;

9 746,27 грн пені по поставці здійсненій по накладній № 21003839 від 12.12.2014 р. нараховано на суму боргу 110 135,83 грн за період з 05.01.2015 р. по 25.03.2015 р.;

1 785,18 грн пені по поставці здійсненій по накладній № 21000090 від 20.01.2015 р. нараховано на суму боргу 29 916,68 грн за період з 10.02.2015 р. по 25.03.2015 р.

Частиною 1 ст. 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За змістом ст. 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції та адміністративно-господарські санкції.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що у випадку прострочення оплати за поставлений товар Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідному періоді за кожний день прострочення.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру нарахованої пені, суд зазначає наступне:

Частина 3 статті 551 ЦК України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Разом з тим, пунктом 1 статті 233 ГК України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частина 3 статті 83 ГПК України надає господарському суду право, ухвалюючи рішення, зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

У пунктом 3.17.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" від 26.12.2011 року № 18 роз'яснено, що вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу України), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, відповідач невчасно здійснював розрахунки за договором.

Водночас, важкий фінансовий стан відповідача не є достатньою підставою для зменшення розміру неустойки у спірних правовідносинах у розумінні статті 83 Господарського процесуального кодексу України, статті 233 Господарського кодексу України та статті 551 Цивільного кодексу України.

Крім того, відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Так, невчасні розрахунки контрагентів відповідача жодним чином не впливають на виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за договором поставки № 206 від 09.01.2014 р.

У зв'язку з викладеним клопотання про зменшення розміру пені задоволенню не підлягає.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає пеня в сумі 27 870,88 грн.

Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом до стягнення з відповідача підлягає 2 160,26 грн - 3% річних та 27 870,88 грн інфляційних.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ст. 49 ГПК України судові витрати з оплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 32- 33, 43-44, 49, 82-85 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізоване монтажне управління №25" (36007, Полтавська область, м. Полтава, провулок Перспективний, б. 3, , р/р 0, в ПАТ АБ"Укргазбанк" МФО 320478) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ метал груп", 49000, м. Дніпропетровськ, вул. Шолом-Алейхема. б. 5, , р/р 082, в ПАТ "Укрексімбанк", м. Дніпропетровськ, МФО 305675 - 282609,16 грн основного боргу; 27673,73 грн пені; 2160,26 грн - 3% річних; 27870,88 грн інфляційних та 6806,29 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02.06.2015р.

Суддя Сірош Д.М.