ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.06.15р. Справа № 904/5271/13

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Олімп", м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області

до Приватного підприємства "Віконт", м. Зеленодольськ Апостолівського району Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 01.01.1997р. № 01 в сумі 11 000 грн. 00 коп. та неустойки в розмірі 46 000 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Представники:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Кононенко О.В., дов. № б/н від 15.07.13р.

СУТЬ СПОРУ:

У липні 2013 року позивач звернувся до господарського суду з позовною заявою до відповідача про визнання права власності на нежитлову будівлю, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, Апостолівський район, м. Зеленодольськ, вул. Енергетична, буд. 17-В, яка складається з будинку побуту "Б-2" (площа 608 м, висота - 7,4 м, об'єм - 4499 м), прибудови "б" (площа 10,1 м, висота - 4 м, об'єм - 32 м); входу в підвал "б2" (площа - 8,8 м); замощення І (площа - 880 м); всього - 1130,4 кв.м; стягнення заборгованості з орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 01.01.1997р. № 01 в сумі 11 000 грн. та неустойки в розмірі 46 000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовано невизнанням відповідачем права власності на орендоване приміщення за позивачем, у зв'язку з відмовою повернути зазначене приміщення, порушенням зобов'язання зі сплати орендної плати за період з 1 січня 2008 року по 1 листопада 2009 року та неповерненням об'єкта оренди після припинення договору оренди.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2014р., залишеним без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.01.2015р., в позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 12.03.2015р. постанову Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.01.2015р. та рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2014р. у справі № 904/5271/13 скасовані в частині відмови в позові про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення № 01 від 01.01.1997р. з орендної плати в сумі 11 000 грн. 00 коп. та неустойки в сумі 46 000 грн. 00 коп., а також розподілу судових витрат. Справу в означеній частині вимог направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою господарського суду від 26.03.2015р. справу № 904/5271/13 в частині стягнення з відповідача орендної плати в сумі 11 000 грн. 00 коп. та неустойки в сумі 46 000 грн. 00 коп. прийнято до провадження та призначений її розгляд у судовому засіданні.

Позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 01.01.1997р. між сторонами укладено договір № 01 оренди приміщення загальною площею 89,89 м2, що знаходиться за адресою м. Зеленодольск, вул Енергетична буд. 17-В. Строк оренди - з 01.01.1997р. по 31.12.1997р. із можливістю пролонгації за умови відсутності заяви будь-якої із сторін за три місяці до закінчення строку дії договору ( п. 7.4. Договору). Фактичне передання приміщення в користування відповідачу підтверджує акт приймання-передачі від 01.01.1997р., який підписано сторонами договору. Згідно п. 4.1 Договору, орендна плата встановлюється у відповідності з домовленістю про договірну ціну, яка є невід'ємною частиною договору. Протоколом узгодження орендної плати від 01.01.1997р. плата за користування приміщенням була встановлена в розмірі 120 грн. за місяць. 01.01.1998р. сторонами укладена додаткова угода до Договору, згідно якої відповідачу додатково передано в оренду приміщення площею 25 м2, у зв'язку з чим загальна площа орендованих приміщень збільшилась до 114,89 м2, а оренду плату було збільшено до 160 грн. на місяць. 01.11.2004р. між сторонами укладена додаткова угода до Договору, відповідно до якої орендна плата за орендовані приміщення була встановлена в розмірі 500 грн. на місяць. Позивач зауважує, що строк дії спірного договору визначений сторонами до 31.12.1997р. Вимога про припинення договору в порядку п. 7.4 Договору сторонами не заявлялася. Отже, дію спірного договору оренди був продовжено ще на рік - до 31.12.1998р. Враховуючи те, що сторонами неодноразово укладались додаткові угоди до договору оренди, фактично сторони продовжили строк дії договору до 01.11.2005р. - кінцевої дати, вказаної в останній додатковій угоді від 01.11.2004р. Проте, правовідносини з договору оренди продовжували діяти і після цієї дати, оскільки відповідач користувався об'єктом оренди та сплачував вартість такої оренди до кінця 2007 року. Починаючи з 2008 року (за виключенням деяких місяців, зазначених у банківській виписці) і по теперішній час відповідач не сплачує орендну плату, у зв'язку із чим позивач реалізував своє право на відмову від договору оренди згідно ч. 2 ст. 782 ЦК України, направивши відповідачу лист № 15 від 05.11.2009р., в якому повідомлялось про відмову позивача від договору оренди та обов'язок відповідача звільнити приміщення в строк до 05.02.2010р. Вказаний лист відповідач отримав 12.11.2009р. Враховуючи вимоги пп. 7.3, 7.4 Договору, він вважається розірваним з 13.02.2010р. Отже, у зв'язку із розірванням договору відповідач був зобов'язаний повернути об'єкт оренди починаючи з 13.02.2010р. Проте відповідач продовжував користуватися об'єктом оренди після отримання повідомлення про відмову до теперішнього часу. Також листом позивача № 12/2011 від 16.02.2011р. було висунуто вимогу про термінове звільнення відповідачем орендованого приміщення. Листом від 19.02.2011р. відповідач відмовив позивачу у звільненні приміщення з посиланням на відсутність його права власності на об'єкт оренди. На думку позивача, Вищий господарський суд України в своєму рішенні від 12.03.2015р. обгрунтовано звернув увагу на ту обставину, що сторони договору оренди не відступили від загального правила періодичності внесення орендних платежів, встановивши у Договорі в редакції додаткових угод саме розмір місячної орендної ставки, у зв'язку із чим позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати в сумі 11 000 грн. 00 коп. та неустойки в розмірі 46 000 грн. 00 коп.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, у відзиві на позов зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та позивач вводить суд в оману, оскільки 01.11.2005р. між сторонами укладено додаткову угоду до Договору, відповідно до якої термін її дії встановлено з 01.11.2005р. по 31.12.2008р. Крім того, вказаною додатковою угодою визначений розмір орендної плати 500 грн. 00 коп. з терміном дії за весь період з 01.11.2005р. по 31.12.2008р. Твердження позивача про не внесення відповідачем орендної плати починаючи з 2008 року не відповідає дійсності, оскільки згідно виписки з банківського рахунку ТОВ „Олімп", у 2008 році відповідач на прохання позивача вносив орендну плату „наперед", сплативши вартість оренди у загальній сумі 6 500 грн. 00 коп. До того ж, сума орендної плати узгоджена сторонами не за місяць, як стверджує позивач, а за весь період і слова «за місяць» в протоколі узгодження орендної плати не має. Таким чином, на думку відповідача, заборгованість зі сплати орендної плати перед позивачем відсутня, а має місце переплата. Одночасно, у запереченнях на позов відповідачем викладено клопотання, в якому ПП „Віконт", посилаючись на норми ст. ст. 257, 258 ЦК України, просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, у зв'язку зі спливом строку позовної давності на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України.

08.05.2015р. відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у даній справі до розгляду Дніпропетровським апеляційним господарським судом заяви відповідача про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 08.07.2014р. у справі № 904/7056/13 за позовом ПП „Віконт" до ТОВ „Олімп" про визнання недійсним договору оренди нежитлового приміщення від 01.01.1997р. № 01.

Господарський суд не знаходить підстав для задоволення клопотання відповідача, оскільки, відповідно до отриманої з офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua) ухвали Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 26.05.2015р. у справі № 904/7056/13, вказана заява ПП „Віконт" залишена без задоволення.

В судове засідання 02.06.2015р. позивач явку свого повноважного представника не забезпечив.

02.06.2015р. на електронну адресу суду надійшла заява позивача про розгляд справи без участі представника ТОВ „Олімп".

Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника позивача, оскільки про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином.

В порядку ст. 85 ГПК України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представника відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.01.1997 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Олімп" (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Віконт" (орендар) укладено договір № 01 оренди приміщення, відповідно до якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду приміщення площею 89,89 м2 за адресою: м. Зеленодольськ, вул. Енергетична,15.

Орендар вступає в строкове платне користування приміщенням з моменту підписання сторонами договору (п. 2.1. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору передача приміщень здійснюється протягом 10 (десяти днів) після підписання договору по акту приймання-передачі його в оренду. Акт приймання-передачі є невід'ємною частиною договору (Додаток № 2). Обов'язок орендодавця передати орендарю за актом приймання-передачі орендовані приміщення передбачений і підпунктом а) пункту 3.2. договору.

01.01.1997 року сторони підписали акт приймання-передачі приміщення міського Будинку побуту площею 89,9 м2 для розміщення виробничої ділянки у відповідності до договору оренди.

01.01.1998 року між сторонами укладена додаткова угода до договору оренди від 01.01.1997 року № 01, за якою відповідачу було додатково передано в оренду приміщення площею 25 м2, у зв'язку з чим загальна площа орендованих приміщень складає 114,89 м2 .

Орендар не є власником орендованих приміщень, не має права продажу, відчуження, застави, передачі третім особам (п. 2.3. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору орендна плата встановлюється у відповідності з угодою про договірну ціну (Додаток № 3), яка є невід'ємною частиною договору.

Протоколом узгодження орендної плати від 01.01.1997 року плата за користування приміщенням встановлена у розмірі 120 грн.

Додатковою угодою від 01.01.1998 року орендна плата встановлена в розмірі 160 грн., додатковою угодою від 01.11.2004 року орендна плата встановлена в розмірі 500 грн.

Пунктами 4.2. - 4.4. договору передбачено, що нарахування і виплата належних орендодавцю сум проводиться на підставі виставленого орендодавцем рахунку попередньо за кожні наступні три місяці, якщо інше не погоджено в письмовій формі. Оплата може бути проведена послугами, товаром або в іншій погодженій формі.

Кінцевий розрахунок за всіма платежами проводиться сторонами після закінчення трьох місяців на підставі акту звірки між сторонами.

У випадку закінчення дії договору орендна плата сплачується орендарем по день фактичної передачі орендованих приміщень.

Пунктом 5.1. договору передбачена відповідальність орендаря за порушення строків платежу за оренду у вигляді пені в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки (включаючи день плати).

Відповідно до п. 7.1. договору договір діє з 01.01.1997 року по 31.12.1997 року. Договір вступає в силу з моменту його підписання.

Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на його продовження. За відсутності заяви однієї із сторін за три місяці до закінчення строку дії договору договір вважається продовженим на той же строк і на тих же умовах, які були передбачені договором до моменту закінчення строку його дії (п. 7.4. договору оренди).

В подальшому строк дії договору оренди було продовжено додатковими угодами від 01.01.1998 року - на період з 01.01.1997 року по 31.12.2000 року, від 01.01.2001 року - на період з 01.01.2001року по 31.12.2002 року, від 03.01.2003 року - на період з 01.01.2003 року по 31.12.2003 року, від 03.01.2004 року - на період з 03.01.2004 року по 31.12.2004 року, від 01.11.2004 року - на період з 01.11.2004 року по 01.11.2005 року, від 01.11.2005 року - на період з 01.11.2005 року по 31.12.2008 року.

Після закінчення строку дії договору, встановленого додатковою угодою від 01.11.2005 року до договору оренди, відповідач продовжував користуватися орендованим майном, проти чого позивач не заперечував.

Листом від 05.11.2009 року № 15 позивачем було повідомлено відповідача про відмову від продовження дії договору оренди на новий термін та обов'язок звільнити приміщення в строк до 05.02.2010 року. Лист-відмову від договору отримано відповідачем 12.11.2009 року.

Листом від 16.02.2011 року № 12/2011 наймодавець повторно направив наймачу вимогу про звільнення та повернення орендованого приміщення.

Листом від 19.02.2011 року відповідач повідомив позивача, що для виконання його вимог просить направити на його адресу копію документа про право власності на нерухомість, що знаходиться за адресою: м. Зеленодольск, вул. Енергетична, буд. 17-В та копію договору оренди, який ПП "Віконт" укладав з ТОВ "Олімп".

Предметом даного судового розгляду є вимоги орендодавця до орендаря про стягнення заборгованості з орендної плати та неустойки, у зв'язку з невиконанням зобов'язання з внесення орендної плати за спірним договором оренди за період з 1 січня 2008 року по 1 листопада 2009 року і неповернення орендованого майна після припинення договору найму.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За приписами ст. 111-12 ГПК України вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до положень ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовами п. 4.2. - 4.4. договору визначено, що нарахування і виплата належних орендодавцю сум проводиться на підставі виставленого орендодавцем рахунку попередньо за кожні наступні три місяці, якщо інше не погоджено в письмовій формі. Кінцевий розрахунок за всіма платежами проводиться сторонами після закінчення трьох місяців на підставі акту звірки між сторонами.

Наведені умови договору, з урахуванням змісту додаткових угод, що до нього укладалися, спростовують як твердження позивача про встановлення місячної орендної ставки, так і твердження відповідача, що сторонами узгоджено внесення плати за користування майном щорічно

Крім того, за відсутності в матеріалах справи, витребуваних судом рахунків, що виставлялися до сплати відповідачу за умовами п. 4.2 договору та актів звірки розрахунків між сторонами, передбачених п. 4.3 договору, що складалися у спірному періоді, враховуючи розмір та періодичність внесення відповідачем платежів з орендної плати у 2008 році, згідно банківської виписки з рахунку ТОВ „Олімп", суд приходить до висновку, що сторонами у спірному договорі, в редакції останньої додаткової угоди, встановлений розмір орендної плати, що вноситься орендарем за кожні три місяці.

Частиною 1 статті 763 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 764 Цивільного кодексу України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

За приписами ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

З урахуванням визначеної умовами п. 4.2-4.3 договору періодичності внесення орендних платежів, станом на час звернення позивача із листом від 05.11.2009р. № 15 про відмову від договору, відповідач не мав заборгованості перед позивачем з орендної плати, а тому підстави для відмови від договору в порядку ст. 782 Цивільного кодексу України та вимоги повернути орендоване приміщення у ТОВ „Олімп" були відсутні.

Таким чином, твердження позивача про розірвання спірного договору в односторонньому порядку з моменту одержання відповідачем повідомлення про відмову від договору не відповідає встановленим обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Водночас, вимога позивача про стягнення з відповідача неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення не підлягає задоволенню, як заявлена за відсутності достатніх правових підстав.

Відповідно до ст. ст. 33, 34 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень; обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За встановлених обставин та як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача з орендної плати у спірному періоді та не доведені підстави для нарахування визначеної законом неустойки.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог ТОВ „Олімп" стягнення з ПП „Віконт" орендної плати в сумі 11 000 грн. 00 коп. та неустойки в сумі 46 000 грн. 00 коп., відсутність підстав для стягнення з відповідача заявлених сум та, відповідно, підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.

Одночасно, господарський суд не вбачає підстав для застосування до спірних правовідносин наслідків спливу строку позовної даності, про яку заявлено відповідачем, за недоведеністю позовних вимог.

Згідно зі ст. 49 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 4, 32, 33, 36, 43, 45, 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено - 08.06.15р