ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02 червня 2015 р. Справа № 903/538/15

Господарський суд Волинської області, розглянувши матеріали по справі

за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

про стягнення 67 138,68грн.

Суддя Філатова С. Т.

за участю представників сторін:

від позивача: Кузін Є.В., дов. від 03.07.2014р. №2200-К-О

від відповідача: ОСОБА_1, фізична особа-підприємець

Відповідно до ст. 20 Господарського процесуального кодексу України роз'яснено право відводу судді. Відводу судді не заявлено. На підставі ст. 22 ГПК України роз'яснено процесуальні права та обов'язки сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернулося з позовом до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (з врахуванням заяви позивача від 02.06.2015р., прийнятої судом відповідно до ст. 22 ГПК України) про стягнення 67 138,68грн., в тому числі 40100,00грн. заборгованості за кредитом згідно договору банківського обслуговування б/н від 25.05.2011р., 19 844,56грн. заборгованості по процентам (відсоткам) за користування кредитом за період з 26.11.2013р. по 27.01.2015р. згідно п.п. 3.2.1.4.1.1., 3.2.1.4.1.3., 3.2.1.4.1.3. договору, 5 226,35грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за період з 04.12.2013р. по 27.01.2015р.. згідно п.п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.7. договору, 1 967,77грн. винагороди за користування кредитом за період з 05.05.2014р. по 27.01.2015р. згідно п. 3.2.1.4.4. договору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплаті процентів (відсотків) за користування кредитом у встановлені договором банківського обслуговування б/н від 25.05.2011р. та Умовами та правилами надання кредиту за послугою "Гарантовані платежі" строки.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач письмових пояснень на вимогу суду не подав, у судовому засіданні суму боргу та його розрахунок не заперечив. Несплату заборгованості пояснив форс-мажорними обставинами, тяжким матеріальним становищем, хворобою дружини; просив розстрочити борг. З письмовим клопотанням не звернувся, доказів в підтвердження важкого матеріального становища та неможливості виконання судового рішення не подав.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши долучені до справи докази, господарський суд -

ВСТАНОВИВ:

25.05.2011р. фізичною особою-підприємцем підписано заяву про відкриття поточного рахунку та приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 29).

Згідно заяви відповідач приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг", тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування №б/н від 25.05.2011р. та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору (а.с. 30-41).

Відповідно до заяви відповідачу було відкрито поточний рахунок №6863 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, Інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".

Пунктом 3.2.1.4.1. договору затверджений порядок розрахунків, згідно якого за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт сплачує відсотки, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).

За період користування кредитом з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнулення дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця (надалі "період", в який дебетове сальдо підлягає обнуленню"), розрахунок відсотків здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

При необнуленні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнуленню, на протязі 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 36 % річних, починаючи з останньої дати періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.

У випадку непогашення кредиту протягом 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнуленню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов'язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов'язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 56 % річних від суми залишку непогашеної заборгованості. У разі порушення клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку на встановлення іншого строку повернення кредиту, передбаченого договором і правилами надання банківських послуг, клієнт сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми залишку непогашеної заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється з дня, наступного за датою порушення зобов'язань.

Під "непогашенням кредиту" мається на увазі невиникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня.

Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щоденно, починаючи з дати утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, за кількість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.2.1.4.9. договору).

Позивач свої зобов'язання по проведенню гарантованих платежів виконав належним чином, що стверджується довідкою про розміри встановлених кредитних лімітів відповідача за період з 25.05.2011р. по 03.03.2014р., банківською випискою по поточному рахунку відповідача за період з 01.06.2014р. по 27.01.2015р. (а.с. 45, 49); в свою чергу відповідач зобов'язання по внесенню чергових платежів не виконав, у зв'язку з чим станом на 27.01.2015р. виникла заборгованість за кредитом в розмірі 40 100,00грн. грн., 19 844,56грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом.

Претензія №10525VOKVSOIJ від 30.10.2014р. (а.с 51) року залишена без відповіді та задоволення, що спричинило звернення кредитора з позовом до суду.

Згідно ст.1066 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Статтею 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Згідно ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до 193 ГК України, ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а у відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

ФОП ОСОБА_1 прийняті по договору банківського обслуговування б/н від 25.05.2011р. зобов'язання щодо вчасного внесення чергових платежів та сплати процентів (відсотків) за користування кредитними коштами належним чином не виконував, про що свідчить банківська виписка по рахунку відповідача за період з 01.06.2014р. по 27.01.2015р. (а.с. 49).

Вимоги позивача щодо стягнення 40100,00грн. заборгованості за кредитом та 19 844,56грн. відсотків за користування кредитом за період з 26.11.2013р. по 27.01.2015р. стверджуються договором банківського обслуговування б/н від 25.05.2011р., заявою про відкриття поточного рахунку від 25.05.2011р. з Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 30-41), випискою з поточного рахунку відповідача за період з 01.06.2014р. по 27.01.2015р. (а.с. 49) відповідачем не оспорена та підлягає до задоволення відповідно до ст.ст. 1048, 1054, 1069 ЦК України та ст.193 ГК України.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

В силу ст. 611 ЦК України та ст. 230 ГК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до п. 3.2.1.5.1. договору у випадку порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом, передбачених п.п. 3.2.1.2.2.2., 3.2.1.4.2.1., 3.2.1.4.1., 3.2.1.4.3., термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.1.2.2, 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6, винагороди, передбачені п.п. 3.2.1.2.2., 3.2.1.4.4., 3.2.1.4.5., 3.2.1.4.6. цього договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. А в разі реалізації банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, клієнт сплачує банку пеню в розмірі, зазначеному у п. 3.2..1.4.1.3. від суми заборгованості за кожен день прострочення. Сплата пені здійснюється у гривні.

Позивач просить стягнути з відповідача 5 226,15грн. пені за період з 04.12.2013р. по 27.01.2015р. згідно п. п.3.2.1.5.1. договору (а.с. 40).

Частина 6 ст. 232 ГК України визначає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано

Приписами ст. ст. 6, 628 ЦК України встановлено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 3.2.1.5.4. договору сторонами погоджений інший строк нарахування пені, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України, що не суперечить чинному законодавству.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.04.2012р. №3-27гс12.

Відповідно до ч. 1 ст. 11128 ГПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Пунктом 3.2.1.5.7. договору сторони обумовили збільшення терміну позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки, що не суперечить ч. 1 ст. 259 ЦК України, згідно якої позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Нараховані позивачем 5 226,15грн. пені за період з 04.12.2013р. по 27.01.2015р підставні та підлягають до стягнення в силу ст. ст. 230, 232 ГК України, ст. ст. 1,3 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та п.п. 3.2.1.5.1., 3.2.1.5.4., 3.2.1.5.7. договору.

Відповідно до п. 3.2.1.4.4. договору клієнт сплачує банку винагороду за використання ліміту відповідно до п. п.п. 3.2.1.1.6., 3.2.1.2.3.2., 1-го числа кожного місяця у розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць, в порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг.

Нараховані позивачем 1 967,77грн. винагороди за користування кредитом за період з 05.05.2014р. по 27.01.2015р. підлягають до стягнення згідно п. 3.2.1.4.4. договору.

Судом не прийняті доводи відповідача з посиланням на форс-мажорні обставини, тяжке матеріальне становище, як не підтверджені належними та допустимими доказами відповідно до вимог статтей 32, 34 ГПК України.

В силу ст. 33 ГПК України саме на відповідача покладається обов'язок доведення обставин, на які він посилається.

Водночас, відповідач не позбавлений права звернення до суду в порядку ст. 121 ЦК України у разі обґрунтування обставин неможливості виконання судового рішення належними та допустимими доказами.

Оскільки спір до суду доведений з вини відповідача, витрати по сплаті судового збору в сумі 1 827,00 грн. слід віднести на нього відповідно до ст.49 ГПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 193, 216, 230-232 ГК України, ст.ст. 525, 526, 549, 599, 610, 628, 1048, 1054, 1066, 1067, 1069 ЦК України, ст.ст. 44, 49, 82-84 ГПК України , суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 45000, АДРЕСА_1

на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", 49094, м.Дніпропетровськ, вул.Набережна Перемоги, буд.50,

40 100,00грн заборгованості за кредитом, 5 226,35грн. пені, 19 844,56грн. відсотків за користування кредитом, 1 967,77грн. винагороди, 1 827,00грн. витрат по сплаті судового збору. Всього: 68 965,68 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено

05.06.2015

Суддя С. Т. Філатова