РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2015Справа №910/10219/15

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Україна»
доПублічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»
прозобов'язання здійснити перерахування коштів за платіжними дорученнями та стягнення пені в сумі 56516 грн.

СуддяСташків Р.Б.

Представники:
від позивача -Рудик О.В. (представник за довіреністю);
від відповідача -не з'явився.

СУТЬ СПОРУ:

У березні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Еліт-Україна» (далі - позивач або Товариство) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - відповідач або Банк) про зобов'язання Банк виконати платіжні доручення №№ 15-23 від 05.02.2015 на загальну суму 796000 грн. та стягнення пені за прострочення перерахування вказаних коштів на суму 56516 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за укладеним 11.11.2014 між сторонами договором №35594 на розрахунково-касове обслуговування (далі - Договір банківського рахунку). Зокрема, у супереч умовам даного Договору відповідачем безпідставно не були виконані вищевказані платіжні доручення про перерахування на користь Державного бюджету України податку на додану вартість за лютий 2015 року. За прострочення виконання Банком зазначених платіжних доручень, позивачем на підставі пункту 32.2 статті 32 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» за період з 09.02.2015 по 20.04.2015 (71 день) нарахована пеня у вищевказаній сумі.

Відповідач письмових заперечень проти позову не подав, у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про призначення справи до розгляду в засіданні суду, про час і місце його проведення.

Судом враховано, що відповідачу було відомо про те, що у провадженні Господарського суду м. Києва розглядається дана справа ще з 24.04.2015, про що свідчить наявне у матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення органом поштового зв'язку (вих. № 01 6).

Про поважні причини неявки в судове засідання представника відповідача суд не повідомлений. Клопотань про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило.

Судом взято до уваги, що відповідно до пункту 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26 грудня 2011 року № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору.

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає вирішенню спору, а також не встановлено інших обставин, які б перешкоджали чи не дозволяли розглянути спір у даному судовому засіданні, суд не вбачає за необхідне відкладати розгляд справи та відповідно до статті 75 ГПК України здійснює її розгляд за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 27.05.2015 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також вказав, що у прохальній частині позовної заяви припустився помилки у зазначені суми пені. Тому він просив суд стягнути пеню у розмірі зазначеному в описовій частині, згідно з наведеним ним розрахунком, а саме - в сумі 56516 грн.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

11.11.2014 між Товариством (Клієнт) та Банком було укладено Договір банківського рахунку, відповідно до якого Банк відкрив позивачу, зокрема, поточний рахунок №6601 в гривнях та зобов'язувався здійснювати його розрахунково-касове обслуговування.

Відповідно до пунктів 2.1, 3.3.3 Договору банківського рахунку Банк зобов'язувався здійснювати розрахунково-касове обслуговування рахунків позивача в операційний день Банку (крім суботи, неділі та святкових та неробочих днів) у порядку і на умовах, визначених чинним законодавством України та банківськими правилами.

Згідно з пунктом 3.1.1 вказаного Договору Банк має право використовувати грошові кошти, що знаходяться на рахунках позивача, гарантуючи при цьому право останнього безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Пунктом 3.2.1 Договору банківського рахунку передбачено право Товариства самостійно розпоряджатися грошовими коштами на його рахунках, окрім випадків обмеження такого права, встановлених чинним законодавством України.

Даний Договір банківського рахунку є чинним (пункт 8.1), у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. Зворотного матеріали справи не містять.

З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що ним 05.02.2015 було ініційовано дев'ять грошових переказів на загальну суму 796000 грн., для чого були подані до Банку відповідна заява № 82 від 05.02.2015 та платіжні доручення №№ 15-23 від 05.02.2015 про перерахування коштів у вищевказаній сумі з рахунку позивача №6601 у рахунок сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року.

Вказані платіжні доручення були прийняті Банком до виконання 06.02.2015, про що свідчать відмітки Банку на правих верхніх кутах зазначених платіжних доручень, однак станом на момент подання позову до суду та розгляду спору по суті переказ за ними проведений відповідачем не був, хоча на рахунку Товариства було достатньо коштів (797244,92 грн.) для виконання даних платіжних доручень, про що, зокрема, свідчить залучена до матеріалів справи банківська виписка з особового рахунку позивача №6601 за період з 11.11.2014 по 20.03.2015.

За приписами частин 1, 2 статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Частиною 1 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Згідно з частиною 3 статті 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов'язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

Переказ вважається завершеним з моменту зарахування суми переказу на рахунок отримувача або її видачі йому в готівковій формі (пункт 30.1 статті 30 зазначеного Закону).

Згідно зі статтями 525, 526, 530 ЦК України, статтею 193 ГК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк відповідно до закону, інших правових актів, договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Однак, вищевказані платіжні доручення Банком у встановлений строк, усупереч вимогам діючого законодавства України та умовам Договору банківського рахунку, виконані не були.

Вказаним невиконанням було порушене майнове право позивача на вільне володіння та розпорядження належним останньому майном, яким, у розумінні статей 177, 190 ЦК України, є грошові кошти, у т.ч., враховуючи положення пункту 3.1 статті 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», які існують у формі записів на поточному рахунку позивача №6601, відкритому в Банку.

Відповідно до частини 1 статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Судом встановлено, що станом на момент подання до Банку спірних платіжних доручень, у останнього не було достатніх підстав для їх не виконання. Зворотного відповідачем не доведено.

Виходячи з положень статті 610, частини 1 статті 612, статті 611 ЦК України, частини 2 статті 193 ГК України, відповідач є порушником зобов'язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом.

Відповідно до пункту 5.1 Договору банківського рахунку за невиконання або неналежне виконання своїх зобов'язань за Договором Сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 8.3 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що за порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Зокрема, згідно з пунктом 32.2 статті 32 цього Закону, у разі порушення банком, що обслуговує платника, встановлених цим Законом строків виконання доручення клієнта на переказ цей банк зобов'язаний сплатити платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що не може перевищувати 10 відсотків суми переказу, якщо інший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Позивачем на суму простроченого зобов'язання (796000 грн.) на підставі зазначених положень Закону та Договору банківського рахунку нарахована за період з 09.02.2015 по 20.04.2015 пеня у сумі 56516 грн.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок вищевказаної суми пені, і визнано його обґрунтованим та арифметично правильним, а відтак, заявлені позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Згідно зі статтею 33 ГПК України обов'язок доказування тих обставин, на які посилається сторона як на підставу своїх вимог і заперечень, покладається на цю сторону.

Відповідач не скористався наданим йому правом на судовий захист, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростував.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі.

Відтак, позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір відповідно до положень статті 49 ГПК України покладається на відповідача.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 32-34, 43, 44, 49, 75, 82-85 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856) виконати платіжні доручення Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Україна» (03026, м. Київ, вул. Червонопрапорна, будинок 135, ідентифікаційний код 20454393):

- № 15 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 16 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 17 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 18 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 19 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 20 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 21 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 22 від 05.02.2015 на суму 90000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року»;

- № 23 від 05.02.2015 на суму 76000 грн. з призначенням платежу «Перерахування коштів для сплати податку на додану вартість за лютий 2015 року».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (04050, м. Київ, вул. Артема, 60, ідентифікаційний код 09807856) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Еліт-Україна» (03026, м. Київ, вул. Червонопрапорна, будинок 135, ідентифікаційний код 20454393) 56516 грн. (п'ятдесят шість тисяч п'ятсот шістнадцять гривень) пені, а також 17050,32 грн. (сімнадцять тисяч п'ятдесят гривень 32 копійки) судового збору.

Видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 02.06.2015

СуддяСташків Р.Б.