ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

03.06.15 Справа № 904/3717/15

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "КРОППЕРС ГРУП", м. Дніпропетровськ

до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, м. Дніпропетровськ

про стягнення 6 925,23 грн.

Суддя Соловйова А.Є.

Секретар судового засідання Гаркуша К.О.

Представники:

від позивача: Старовицька О.П. довіреність б/н від 01.08.2014

від відповідача: ОСОБА_1, Свідоцтво про державну реєстрацію серія НОМЕР_3

присутня: ОСОБА_3 паспорт НОМЕР_4 виданий 27.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "КРОППЕРС ГРУП" (далі-Позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-Відповідач) про стягнення 24 033,69 грн. заборгованості по сплаті орендної плати за Договором суборенди №СО-30 від 16.04.2014.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 05.05.2015 порушено провадження у справі, позовна заява прийнята до розгляду.

03.06.2015 Позивач подав до господарського суду клопотання б/н від 03.06.2015 про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого зменшив розмір позовних вимог, у зв'язку зі сплатою Відповідачем основної заборгованості, до суми 6 925,23 грн., з яких 2 411,75 грн. - пені, 1 710,85 грн. - 10% штрафу, 219,94 грн. - 3% річних, 2 582,69 грн. - інфляційних втрат. Клопотання про зменшення розміру позовних вимог прийнято судом до розгляду.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору суборенди №СО-30 від 16.04.2015 в частині сплати останнім орендної плати.

В судовому засіданні 26.05.2015 судом було оголошено перерву до 03.06.2015.

Позивач в судове засідання з'явився, підтримав позовні вимоги з урахування клопотання роз зменшення позовних вимог.

Відповідач в судове засідання з'явився, визнав, що мало місце порушення строків сплати орендної плати, просив суд зменшити штрафні санкції.

В судовому засіданні 03.06.2015 оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши наявні докази, заслухавши прдестанвиків Позивача та Відповідача, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2014 між товариством з обмеженою відповідальністю "КРОППЕРС ГРУП" (далі-Орендар) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі-Суборендар) був підписаний Договір суборенди №СО-30 (далі-Договір), відповідно до пункту 1.1 якого Орендар передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування (суборенду) частину нежитлового приміщення у будівлі торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Згідно пункту 1.2 Договору, право тимчасового користування торгівельним комплексом належить Орендарю на підставі Договору №СО-01/14-3 суборенди нежилого приміщення від 28.01.2014, укладеного між ТОВ "КРОППЕРС ГРУП" і ТОВ "КОМПАНІЯ ТРІАДА ПЛЮС". Згода ТОВ "КОМПАНІЯ ТРІАДА ПЛЮС" на передачу площ торгівельного комплексу в суборенду зазначено в п. 4.4.8 Договору.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що право тимчасового користування торгівельним комплексом належить ТОВ "КОМПАНІЯ ТРІАДА ПЛЮС" на підставі Договору оренди №03-01/14 нежитлового приміщення від 28.01.2014, укладеного між ТОВ "АРТ ВЕЙВ" і ТОВ "КОМПАНІЯ ТРІАДА ПЛЮС". Згода ТОВ "КОМПАНІЯ ТРІАДА ПЛЮС" на передачу площ торгівельного комплексу в суборенду зазначено в п. 4.4.8 Договору.

Відповідно до пункту 2.1 Договору, приміщення, яке передається в суборенду, надається Суборендарю для здійснення комерційної діяльності та розміщення кафе.

Передання приміщення в суборенду здійснюється за актом приймання-передачі приміщення в суборенду 01.05.2014 (п. 3.1 Договору).

Згідно пункту 4.1 Договору, він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 30.04.2015 включно, а в частині виконання грошових зобов'язань до повного їх виконання.

Вартість орендної плати за все орендоване приміщення складає 10 000,00 грн. з урахуванням ПДВ на місяць (п. 5.1 Договору).

У вартість орендної плати входить вартість сервісного обслуговування і маркетингових послуг (п. 5.1.1 Договору).

Відповідно до пункту 5.2 Договору, розмір приміщення вказується в Додатку №1, який є невід'ємною частиною Договору.

Пунктом 5.4 Договору передбачено, що орендна плата вноситься грошовими коштами на поточний рахунок Орендаря шляхом попередньої оплати щомісячно, не пізніше 20-го числа поточного місяця за наступний, на підставі рахунку про оплату, який щомісяця надається представнику Суборендаря.

Суборендар зобов'язаний щомісячно оплачувати вартість комунальних послуг шляхом оплати рахунку з 1 по 13 число поточного місяця за попередній. Сторони дійшли згоди, що Суборендар отримує рахунок у адміністратора торгівельного комплексу в період з 1 по 10 число поточного місяця (п. 5.5 Договору).

Згідно з підпунктом 6.3.2 пункту 6.3 Договору, Суборендар зобов'язався своєчасно та в повному обсязі сплачувати оренду плату та інші платежі, передбачені Договором.

Згідно акту приймання-передачі приміщення в суборенду від 01.05.2014 (а.с. 15), Орендар передав, а Суборендар прийняв частину нежитлового загальною площею 80,0 м2 на другому поверсі у будівлі торгівельного комплексу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

За період жовтень-листопад 2014 року Відповідач, орендуючи вказане нежитлове приміщення, допустив порушення строків оплати орендних платежів та комунальних платежів, у зв'язку з чим за вказаний період за ним виникла заборгованість в розмірі 17 108,46 грн., що підтверджується актами наданих послуг (а.с. 17-20), які містяться в матеріалах справи.

03.06.2015, під час розгляду справи Позивач подав до господарського суду клопотання про зменшення позовних вимог на суму основної заборгованості 17 108,46 грн., у зв'язку зі сплатою вказаної заборгованості Відповідачем після порушення провадження у справі, в підтвердження чого додав до клопотання про зменшення акт звіряння взаємних розрахунків станом на 31.05.2015, підписаний представниками сторін.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно пункту 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Нормами статті 530 Цивільного кодексу України, встановлено що, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Стаття 598 Цивільного кодексу України встановлює, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). (ст. 760 ЦК України).

Частинами 1, 2, 5 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 795 Цивільного кодексу України визначено, що передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у випадку порушення Суборендарем строків оплати будь-якого платежу, передбаченого цим Договором, Орендар має право нарахувати, а Суборендар зобов'язаний сплатити:

- 6.2.1. Пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення;

- 6.2.2. У випадку прострочення будь-якого із платежів, передбачених умовами Договору на строк більше ніж на 10 календарних днів, Суборендар зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 10% від загальної суми платежу, що належить до сплати.

За порушення строків оплати орендної плати та комунальних платежів, Позивачем нараховані:

- пеня, за період з 14.11.2014 по 18.03.2015, становить суму в розмірі 2 411,75 грн.;

- 10% штрафу від суми прострочених до сплати орендної плати та комунальних платежів в розмірі 17 108,46 грн., становить суму в розмірі 1 710,85 грн.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п.6 ст.231 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3 частини 1 статті 83 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд, приймаючи рішення, має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 233 Господарського кодексу України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до пункту 3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (далі-Постанова), вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання (пункт 3 статті 83 ГПК), господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Абзацом 3 вказаного пункту Постанови передбачено, що крім того, ця процесуальна норма може застосовуватись виключно у взаємозв'язку (сукупності) з нормою права матеріального, яка передбачає можливість зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), а саме частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України і статтею 233 Господарського кодексу України. Якщо відповідні санкції застосовуються не у зв'язку з порушенням зобов'язання, а з інших передбачених законом підстав (наприклад, за порушення вимог конкурентного законодавства), їх розмір не може бути зменшено судом.

Розрахунки Позивача пені та 10% штрафу виконані вірно, але господарський суд, враховуючи прохання Відповідача про зменшення штрафних санкцій, а також те, що останнім зобов'язання виконано, хоч і з порушення строків оплати та з урахуванням занадто великого розміру штрафних санкцій порівняно з сумою, на яку вони були нараховані, вважає за можливе зменшити розмір нарахованих пені та штрафу на 90%, а саме до суми 241,17 грн. - пені, 171,08 грн. - штрафу.

Згідно абзацу четвертого пункту 3.17.4 Постанови, у резолютивній частині судового рішення зазначається про часткове задоволення позову і розмір суми неустойки, що підлягає стягненню. Судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки покладається на відповідача повністю, без урахування зменшення неустойки.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач, просить суд стягнути з Відповідача 3% річних в сумі 219,94 грн. (загальний період нарахування 14.11.2014 по 18.03.2015) та інфляційні втрати в сумі 2 582,69 грн. (загальний період нарахування з листопада 2014 року по березень 2015 року).

Враховуючи, що Позивачем доведено шляхом надання належних доказів, що Відповідачем допущено порушення строків розрахунків по сплаті орендної плати та комунальних платежів за Договором, перевіривши здійснений Позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню, а саме: підлягають стягненню 3% річних в сумі 219,94 грн. та інфляційній втрати в сумі 2 582,69 грн.

Відповідно до ст.49 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 1, 33, 43, 44, 49, 82-85, 116, 117 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (49000, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "КРОППЕРС ГРУП" (49010, м. Дніпропетровськ, вул.Лабораторна, 45, ) 241,17 грн. - пені, 171,08 грн. - штрафу, 219,94 грн. - 3% річних, 2 582,69 грн. - інфляційних втрат, 1 827,00 грн. - судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку з дня його підписання, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 05.06.2015.

Суддя А.Є. Соловйова