КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Справа№ 910/1538/15-г

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ільєнок Т.В.

суддів: Куксова В.В.

Яковлєва М.Л.

при секретарі

судового засідання: Грабовському Д.А.

за участі представників сторін:

позивача Кизима Г.М. - дов. від 26.12.2014 № 1177

відповідача Божко В.П. - дов. від 18.02.2015 № 881-ю

розглянувши матеріали

апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Київський

електротехнічний завод "Транссигнал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015

у справі № 910/1538/15-г (суддя Шкурдова Л.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський

електротехнічний завод "Транссигнал"

відповідача Державного територіально-галузевого об'єднання

"Південно-Західна залізниця"

про стягнення боргу у розмірі 343 923,25 грн. за

користування земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Позивач приватне акціонерне товариство "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" про стягнення 343 923,25 грн. збитків від сплати земельного податку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 № 910/1538/15-г у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим Рішенням, позивач ПрАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" звернувся до Київського апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просив Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 № 910/1538/15-г скасувати та прийняти нове судове рішення, за яким позов задовольнити, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а тому не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Відповідач, заперечуючи доводи апеляційного оскарження з підстав викладених у його Відзиві, просив суд залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 № 910/1538/15-г без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог діючого законодавства України.

Ухвалою КАГС від 24.04.2015 № 910/1538/15-г порушено апеляційне провадження за скаргою позивача та призначено судове засідання (колегія суддів у складі: головуючого судді Ільєнок Т.В., суддів: Куксова В.В., Яковлєва М.Л.).

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, дійшла висновку апеляційну скаргу позивача ПрАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" залишити без задоволення, Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 по даній справі залишити без змін, приймаючи до уваги таке.

Відповідно до ч.2 ст. 101 ГПК України апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 26.01.2001 року між ПАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" та Київською міською радою було укладено Договір на право тимчасового користування землею (далі - Договір), відповідно до умов якого Київська міська рада надає, а позивач приймає в тимчасове користування земельні ділянки, загальною площею 66 108 кв.м., згідно з планом землекористування, що додається (п. 1.1. Договору).

Відповідно до п. 1.2. Договору земельні ділянки надаються в тимчасове довгострокове користування строком на 10 років для експлуатації та обслуговування комплексу будівель та споруд на вул. Жилянська, 97 у Радянському районі.

13.02.2001 року Міністерством транспорту України було прийнято Наказ №88, яким Київський електротехнічний завод "Транссигнал" зобов'язано передати з балансу, а Південно-Західній залізниці - прийняти на баланс будівлі, споруди з їх обладнанням, інженерними мережами та залізничними коліями на визначеній в натурі ділянці землі, площею 14 390 кв.м., а також приміщення 2, 3, 4 поверхів побутового корпусу заводу, загальною площею 1 500 кв.м., які розташовані на території заводу по праву сторону річки Либідь. Передачу зобов'язано було здійснити станом на 01.02.2001 року у двотижневий термін згідно з чинним законодавством.

Пунктом 2 даного Наказу зобов'язано Київський електротехнічний завод "Транссигнал" підготувати спільно з Південно-Західною залізницею в Управлінні земельних ресурсів міста Києва необхідну документацію по вилученню земельної ділянки.

На виконання вказаного Наказу, 15.02.2001 року позивач передав з балансу по Акту приймання-передачі, а відповідач прийняв на баланс по вулиці Жилянській, 97 у місті Києві будівлі, споруди з їх обладнанням, інженерними мережами та залізничними коліями разом з земельною ділянкою площею 14 390 кв.м. (кадастровий номер 88:186:002).

Однак, фактично володіючи вказаною земельною ділянкою та розмістивши на ній структурний підрозділ - Київську дистанцію електропостачання, відповідач юридичного оформлення необхідної документації по її вилученню не провів та право користування такою земельною ділянкою не оформив.

У зв'язку з наведеним, Листом №241 від 23.02.2001 року позивач звернувся до Голови Київської міської державної адміністрації з проханням припинити його право користування земельною ділянкою площею 14 390 кв.м. (кадастровий №88:86:002), оскільки дана земельна ділянка передана з його балансу відповідачу, що підтверджується Актом приймання-передачі від 15.02.2001 року.

Листом №225-СК-933 від 07.09.2006 року Київська міська рада повідомила позивача про те, що його звернення було направлено в постійну комісію Київради з питань містобудування та землекористування для подальшого розгляду.

В той же час, як слідує із матеріалів справи, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва було проведено виїзну планову документальну перевірку дотримання вимог податкового та валютного законодавства ПАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" за період з 01.04.2006 року до 30.09.2008 року, за результатами якої було складено Акт перевірки від 26.01.2009 року №58/2304/00260652.

Даною перевіркою було встановлено, що за позивачем обліковується земельна ділянка площею 14 390 кв.м. (кадастровий №88:186:002), проте земельний податок за вказану земельну ділянку не нараховувався та не сплачувався.

На підставі Акту перевірки, Державною податковою інспекцією у Шевченківському районі міста Києва прийнято податкове повідомлення-рішення №/0 від 05.02.2009, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем: земельний податок у розмірі 229 282,17 грн. та штрафні (фінансові) санкції, на загальну суму 114 641,08 грн. за період користування з квітня 2006 року по вересень 2009 року.

Відтак, судом першої інстанції встановлено, що ПАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" звернувся з позовом до господарського суду з вимогою стягнути з відповідача 343 923,25 грн. шкоди, оскільки, на думку позивача, саме відповідач винен у нарахуванні податковими органами податкових зобов'язань позивачу, внаслідок бездіяльності останнього щодо переоформлення спірної земельної ділянки.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, договірні відносини між сторонами по даній справі з приводу використання відповідачем земельної ділянки в спірний період з 01.04.2006 по 01.09.2008, відсутні.

Місцевий господарський суд дійшов висновку, що позивач, в порядку ст.ст. 33 та 34 Господарського процесуального кодексу України, не довів наявності протиправної поведінки відповідача, причинного зв'язку між діями відповідача та збитками та наявності вини у відповідача.

За оцінкою колегії суддів, на підставі вищезазначеного, суд першої інстанції дійшов цілком вірного висновку про відсутність вини відповідача у зволіканні відповідних органів в оформленні необхідних документів по вилученню спірної земельної ділянки у позивача, а тому і відсутні підстави вважати, що витрати, які поніс позивач за податковим Повідомленням-рішенням №/0 від 05.02.2009 підлягають відшкодуванню відповідачем, оскільки позивач їх поніс не з вини відповідача, а тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 343 923,25 грн, відсутні, в зв'язку з чим позовні вимоги задоволенню не підлягають.

З приводу заявленого відповідачем клопотання про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції що, оскільки за результатом розгляду справи судом відмовлено у задоволенні позову, то заява про застосування строків позовної давності не розглядається.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивач звертався до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Києва про визнання нечинним податкового Повідомлення-рішення №/0 від 05.02.2009 на суму 343 923,25 грн. щодо донарахування земельного податку та штрафних санкцій.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2010 №2а-10129/09/2670 визнано протиправним та скасовано податкове Повідомлення-рішення №/0 від 05.02.2009. За Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.12.2010 №2а-10129/09/2670, яка залишена без змін Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 06.08.2013 №К/9991/1166/11, Постанову окружного адміністративного суду міста Києва від 09.06.2010 №2а-10129/09/2670 скасовано, та винесено нове судове рішення, за яким в задоволенні позову відмовлено. Відмовляючи в позові, суди виходили з того, що податковою інспекцією правомірно та у відповідності до положень податкового і земельного законодавства було донараховано позивачу суму податкових зобов'язань з земельного податку та застосовані відповідні штрафні санкції, оскільки відповідно до ст. 13 Закону України "Про плату за землю" підставою для нарахування земельного податку є дані Державного земельного кадастру, тоді як відповідна документація щодо передачі в користування земельної ділянки за кадастровим № 88:86:002 загальною площею 14390 кв. м. ДГТО "Південно-Західна залізниця" в установлений чинним законодавством спосіб не затверджена, не оформлена і сама передача не проведена.

Слід зазначити, що відносно позивача неодноразово складались й інші податкові повідомлення-рішення щодо донарахування податковими органами податкових зобов'язань ВАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал".

Як слідує з матеріалів справи, між сторонами по даній справі вже неодноразово розглядалися спори з приводу тих же правовідносин, що і в цій справі №910/1538/15-г, проте за різні періоди, в межах укладеного Договору на право тимчасового користування земельної ділянки від 26.01.2001 № 88-5-00070, що підтверджується:

- Рішенням Господарського суду міста Києва у справі №51/614 від 21.04.2010, яке залишено без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 12.07.2010 та Постановою Вищого господарського суду України від 07.10.2010, за якими відмовлено в задоволенні позову про стягнення шкоди у вигляді 249 661,03 грн. земельного податку та штрафних санкцій ЗА ПЕРІОД з 01.10.2002 до 31.03.2005.

- Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2013 року у справі №910/14161/13, залишеним без змін Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.02.2014 та Постановою Вищого господарського суду України від 24.04.2014, за яким відмовлено в задоволенні позову про стягнення збитків у вигляді 82 951,63 грн. земельного податку та штрафних санкцій ЗА ПЕРІОД з 01.04.2005 по 31.03.2006.

Вказаними судовими рішеннями було встановлено відсутність підстав для стягнення шкоди з відповідача, у зв'язку з відсутністю вини останнього в тому, що спірну земельну ділянку до цього часу не переоформлено, оскільки відповідач неодноразово звертався у відповідні органи для оформлення необхідних документів (Лист Київській міській державній адміністрації від 23.02.2001 року №119-УСТ-264, Лист Шевченківській районній державній адміністрації у місті Києві від 13.01.2006 року №43, Лист Київській міській раді від 10.05.2006 року №455, Лист Київській міській раді та Головному управлінню земельних ресурсів від 06.09.2006 року №877).

Слід зазначити, що у даній справі розглядався спір про стягнення шкоди у вигляді 343 923,25 грн. земельного податку та штрафних санкцій ЗА ПЕРІОД з 01.04.2006 по 01.09.2008.

Відповідно до ч. 2 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що факти, встановлені рішенням господарського суду (іншого органу, який вирішує господарські спори), за винятком встановлених рішенням третейського суду, під час розгляду однієї справи, не доводяться знову при вирішенні інших спорів, в яких беруть участь ті самі сторони.

В силу ч.5 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України факти, які відповідно до закону вважаються встановленими, не доводяться при розгляді справи. Таке припущення може бути спростовано в загальному порядку.

Доводи апеляційного оскарження позивача базуються на тих же доказах та ствердженнях, що надавалися суду першої інстанції, яким судом вже надана належна правова оцінка, та, зокрема, зводяться до намагань надати їм перевагу над встановленими місцевим господарським судом обставинам, переоцінити ці обставини, що не впливає на результат розгляду даної справи.

Позивач, як і у суді першої інстанції продовжує наголошувати на тому, що фактично, користуючись вказаною земельною ділянкою, відповідач юридичного оформлення необхідної документації по її вилученню не провів та право користування на спірну земельну ділянку не оформив, в зв'язку з чим заводу неправомірно було нараховано 343 923,25 грн. земельного податку та штрафних санкцій за період з 01.04.2006 по 01.09.2008. За оцінкою позивача, вказані обставини є збитками, завданими йому бездіяльністю відповідача щодо переоформлення спірної земельної ділянки.

На запитання колегії суддів, яке було звернуте до позивача-скаржника під час останнього судового засідання від 26.05.2015, з приводу того, на якій нормі закону обгрунтовано даний позов? Представником заводу було надано відповідь: «Даний позов обґрунтовано на законі, зокрема, на ст. 11, 13, 16, 22 ЦК України. У даному випадку спір є позадоговірним».

Позивач також звертав увагу колегії суддів, що 01.06.2009 між сторонами по даній справі було укладено Договір № ПЗ/ЕЧ-098027/НЮ про відшкодування витрат, пов'язаних зі сплатою земельного податку на спірну земельну ділянку (кадастровий №88:186:002). Посилаючись на названий Договір, скаржник стверджував про те, що відповідачем визнано такі збитки, зокрема, за даним Договором їх сплачено за інший період з 01.06.2009 по 21.12.2010, на підставі цього Договору.

Відповідач, заперечуючи наведені твердження скаржника, наголошував на тому, що в період з 01.04.2006 по 01.09.2008 зміни до Договору оренди на право тимчасового користування землею від 26.01.2001 №88-5-00070, який було укладено між ПАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" та Київською міською радою, не вносилися, цей Договір не було розірвано, інший Договір з приводу врегулювання таких відносин між сторонами не укладався, а тому плата за землю у вигляді земельного податку є обов'язком ВАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал", як то передбачено п. 2.1 названого Договору оренди. Також відповідач стверджував, що в заявлений період по цій справі, сторони не знаходились в договірних відносинах, даний позов заводом не може бути обгрунтований з посиланням на Договір від 01.06.2009 № ПЗ/ЕЧ-098027/НЮ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність вини відповідача у зволіканні в оформленні необхідних документів з вилучення спірної земельної ділянки у позивача, оскільки останній неодноразово звертався у відповідні органи для оформлення правовстановлюючих документів на вказану земельну ділянку, але оформлення відповідних документів на право користування чи володіння земельною ділянкою по теперішній час не оформлено.

В свою чергу, слід зазначити, що позивач є землекористувачем спірної земельної ділянки на підставі Договору оренди на право тимчасового користування землею від 26.01.2001 №88-5-00070, укладеного з Київською міською радою. Пунктом 2.1 цього Договору визначено, що плата за землю у вигляді земельного податку у розмірі одного відсотка в рік від грошової оцінки земельної ділянки, що оподатковується є обов'язком землекористувача - позивача, тобто ВАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал".

Викладене унеможливлює висновок про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заявленої шкоди у вигляді витрат, які поніс позивач за податковим Повідомленням - рішенням від 05.02.2009 №/0 на суму 343 923,25 грн..

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги позивача ВАТ "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого Рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 32-34, 43, 85, 99, 101-105 Господарського процесуального Кодексу України, Київський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Приватного акціонерного товариства "Київський електротехнічний завод "Транссигнал" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 01.04.2015 № 910/1538/15-г залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 № 910/1538/15-г набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова Київського апеляційного господарського суду від 26.05.2015 № 910/1538/15-г може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України у 20-денний строк.

Матеріали справи № 910/1538/15-г повернути до Господарського суду міста Києва.

Головуючий суддя Т.В. Ільєнок

Судді В.В. Куксов

М.Л. Яковлєв