ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"04" червня 2015 р. Справа № 918/503/15

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М., розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРЛАЙН"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОКОМ ОІЛ"

про стягнення заборгованості в сумі 23 133 грн. 30 коп.

Представники:

Від позивача: Аржанухін В.Л. (довіреність від 08 травня 2015 року);

Відповідача: не з'явився;

Статті 20, 22, 91, 107 Господарського процесуального кодексу України роз'яснені.

Відводи з підстав, передбачених статтею 20 ГПК України, відсутні.

Протокол судового засідання складено відповідно до статті 81-1 ГПК України.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АЕРЛАЙН" звернулося до господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОКОМ ОІЛ" про стягнення заборгованості в сумі 23 133,30 грн., з яких: 12 950,50 грн. сума основного боргу, 9 470,70 грн. сума інфляційних збитків, 712,10 грн. сума 3% річних.

Ухвалою від 18 травня 2015 року позовну заяву прийнято до розгляду, порушено провадження у справі 918/503/15, справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 04 червня 2015 року.

Ухвалою суду від 22 травня 2015 року судом винесено ухвалу про виправлення описки допущеної в ухвалі про порушення провадження у справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Звернення до суду позивач обгрунтував порушенням відповідачем договірних зобов'язань за договором купівлі-продажу.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву суду не надав, причин неявки суду не повідомив, про місце дату та час розгляду справи повідомлений належним чином що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. При цьому суд виходив з наступного.

01 лютого 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Нафтоком ОІЛ" (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу № 01/02/13 (надалі договір), відповідно до предмету якого продавець продає, а покупець купує та оплачує на умовах, що викладені в даному договорі запчастини, надалі "товар", в асортименті, кількості та за цінами у відповідності із накладною (накладними).

Відповідно до пункту 8.1. договору він набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2013 року, а в частині здійснення розрахунків - до моменту виконання сторонами своїх зобов'язань у повному обсязі.

На виконання умов вказаного договору 05 липня 2013 року позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 84 510,60 грн., вказані обставини підтверджуються наявною в матеріалах справи видатковою накладною № 1057.

Пунктом 3.2. договору передбачено, що покупець зобов'язаний здійснювати оплату переданого товару від продавця у повному обсязі згідно п. 2.1. даного договору у строк не пізніше 5-ти банківських днів від дати підписання накладної на товар.

Відповідач частково розрахувався з позивачем за отриманий товар в сумі 71 560,10 грн. що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжними дорученнями, проте станом на час розгляду справи за відповідачем перед позивачем рахується заборгованість в сумі 12 950,50 грн., доказів сплати вказаної заборгованості відповідач суду не надав.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі ГК - України), кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з положеннями статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 691 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Як передбачено статтею 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Нафтоком Оіл" про стягнення основної заборгованості за отриманий товар в сумі 12 950,50 грн. підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, а відтак є такими що підлягають до задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За період прострочення виконання грошового зобов'язання позивач нарахував відповідачу 9470,70 грн. інфляційних втрат, та 712,10 грн. 3% річних.

Перевіривши нараховані суми інфляційних втрат та 3% річних суд вважає вказані вимоги законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відповідно до статей 33, 34 названого Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються учасниками судового процесу. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України визначає, що господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Враховуючи викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аерлайн" заборгованості в сумі 23 133,30 грн., з яких: 12 950,50 грн. сума основного боргу, 9 470,70 грн. сума інфляційних збитків, 712,10 грн. сума 3 % річних є законними та обґрунтованими.

Відповідно до статті 49 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 49, 82-85 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НАФТОКОМ ОІЛ" (34240, Рівненська область, Рокитнівський район, смт. Томашгород, вул. Леніна 22, кв. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АЕРЛАЙН" (71600, Запорізька область, м.Василівка, вул. Богдана Хмельницького 3, Код ) - 12 950 (дванадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят) грн. 50 коп. суми основного боргу, 9 470 (дев'ять тисяч чотириста сімдесят) грн. 70 коп. суми інфляційних збитків, 712 (сімсот дванадцять) грн. 10 коп. суми 3 % річних та 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

Повне рішення складено 08 червня 2015 року

Суддя Качур А.М.