КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 910/23276/14

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Мельниченко О.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 ( за довіреністю б/н від 12.12.2014 року)

від відповідача: Романченко А.А. ( за довіреністю б/н від 02.01.2015 року)

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд"

на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 р.

у справі № 910/23276/14 (суддя Пригунова А.Б.)

за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд", м. Київ

про стягнення 93 641,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення грошових коштів у розмірі 93 641,95 грн.

В подальшому у листопаді 2014 року позивачем, до господарського суду міста Києва, було подано заяву про зміну підстав позову, у якій зазначив, що заявлені позивачем вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов'язань за договором № 030114 від 03.01.2014 року за договором № 150414 від 15.04.2014 року.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2014 р. у справі № 910/23276/14 з урахуванням заяви про зміну підстав, позов задоволено. Стягнуто з ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 73 136, 36 грн., 10 229, 33 грн. - інфляційних втрат, 9 091, 47 грн. - пені, 1 184, 79 грн. - процентів.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що матеріалами справи належним чином доведено порушення відповідачем умови договору та неналежне виконання грошового зобов'язання, щодо оплати послуг за договором № 030114 від 03.01.2014 року за договором № 150414 від 15.04.2014 року.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" звернулося з апеляційною скаргою до Київського апеляційного господарського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 р. у справі № 910/23276/14 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказали на те, що судом першої інстанції не було досліджено те, які саме послуги надавались позивачем апелянту (відповідачу) за договором №030114 про надання юридичних послуг від 03.01.2014 року та яка їх загальна кількість. Окрім того, судом першої інстанції не з'ясовано наявність позитивного ефекту для апелянта від надання юридичних послуг позивачем.

Розпорядженням Керівника апарату Київського апеляційного господарського суду №09-52/282/15 від 12.03.2015 призначено повторний автоматичний розподіл справи № 910/23276/14, за результатами якого її передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: Руденко М.А. (головуючий), Дідиченко М.А., Пономаренка Є.Ю.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.03.2015 року було прийнято до провадження апеляційну скаргу ТОВ "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" та призначено справу № 910/23276/14 до розгляду.

В подальшому розгляд справи відкладався.

12.03.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі, в якому просить надіслати матеріали господарської справи № 910/23276/14 до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Колегія суддів вважає, клопотання про зупинення провадження у справі залишає без задоволення, оскільки нормами статті 79 ГПК України не передбачено зупинення провадження у справі до закінчення досудового розслідування у кримінальній справі.

12.05.2015 року через відділ документального забезпечення суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі № 910/23276/14.

У судовому засіданні, 02.06.2015 року представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача, у судовому засідання заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно ст. 101 Господарського процесуального кодексу апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду в повному обсязі. В апеляційній інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.01.2013 р. між Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 (позивач) та товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" (відповідач) укладено договір про надання юридичних послуг № 030114. (а.с.8)

За умовами зазначеного договору, позивач зобов'язався надавати відповідачу юридичні послуги з питань його господарської діяльності, включаючи консультації з питань законодавства.(п.1.1. договору). Вартість послуг визначається актами про надання юридичних послуг за період надання юридичних послуг відповідачу, оплата яких здійснюється протягом трьох банківських днів після підписання сторонами актів про надання юридичних послуг.( п.п. 4.1., 4.2. договору). У випадку порушення відповідачем строків оплати послуг, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені від суми заборгованості за весь період прострочення платежу та не обмежується шестимісячним строком, встановленим ст. 232 Господарського кодексу України. У випадку порушення відповідачем строків оплати, останній сплачує 3 % річних за кори користування чужими грошовими коштами.( п.п. 5.2., 5.3. договору). Договір, набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.12014 р. (п. 6.1).

В подальшому, 15.04.2014 р. між позивач та відповідачем укладено договір про надання юридичних послуг № 150414 (а.с.11).

За умовами зазначеного договору, позивач зобов'язався надавати відповідачу юридичні послуги з питань його господарської діяльності. Факт надання послуг оформлюється актом про надання послуг. Оплата послуг здійснюється щомісячно протягом трьох банківських днів після підписання сторонами актів про надання юридичних послуг.( п.п. 4.3, 5.1. договору). У випадку порушення відповідачем строків оплати послуг, останній сплачує позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період нарахування пені від суми заборгованості за весь період прострочення платежу та не обмежується шестимісячним строком, встановленим ст. 232 Господарського кодексу України. У випадку порушення відповідачем строків оплати, останній сплачує 3 % річних за право користування чужими грошовими коштами.( п.п. 6.1., 6.3. договору). Договір, відповідно до п. 6.1., набуває чинності з моменту його підписання і діє невизначений термін.

Як вбачається з матеріалів справи, та було встановлено судом першої інстанції, актами про надання юридичних послуг від 31.01.2014 р. та від 28.02.2014 р. на виконання договору № 030114 від 03.01.2014 позивачем надано послуги на суму 60 000, 00 грн.(а.с.9,10), за актами про надання юридичних послуг від 30.04.2014 р. та від 30.05.2014 р. на виконання договору № 150414 від 15.04.2014 р. позивачем надано послуги на суму 13 136, 36 грн. (а.с.14,15). Зазначені акти підписані сторонами та скріплені печаткою товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" (відповідача), без зауважень та заперечень.

Оскільки, відповідач не сплатив юридичні послуги надані за договорами № 15 0414 від 15 квітня 2014 року та № 030114 від 03 січня 2014 року позивач звернувся з претензією про сплату заборгованості (а.с.16). На зазначену претензія відповідач відповіді не надав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи, а саме договорами та актами про надання юридичних послуг, підписаними без зауважень відповідачем, належним чином доведено, а відповідачем не спростовано, факт надання юридичних послуг.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як видно з матеріалів справи , відповідно до умов договорів про надання юридичних послуг № 030114 від 03.01.2014 р. та № 150414 від 15.04.2014 р., позивач ( виконавець) надав, а відповідач ( замовник) отримав юридичні послуги з питань його господарської діяльності.

При цьому факт надання послуг за договором № 030114 від 03 січня 2014 року підтверджується , відповідно до п. 4.2 зазначеного договору, актами про надання юридичних послуг від 28 лютого 2014 року на суму 30 000 грн. та 31 січня 2014 року на суму 30 000,00 грн. Акти про надання юридичних послуг підписані уповноваженими представниками обох сторін без зауважень, наявна печатка відповідача.

Факт надання юридичних послуг за договором № 150414 від 15 квітня 2014 року , відповідно до п.5 вищевказаного договору, підтверджується актами про надання юридичних послуг від 30.04.2014 року на суму 4 636,36 грн. та 30 травня 2014 року на суму 8 500 грн. Акти про надання юридичних послуг також підписані уповноваженими представниками сторін без зауважень та наявна печатка відповідача.

Строк оплати відповідачем юридичних послуг настав, оскільки п. 4.2 Договору про надання послуг № 030114 від 03 січня 2014 року передбачено, що оплата здійснюється на підставі акта про надання юридичних послуг, протягом 3 банківських днів, після підписання сторонами таких актів про надання юридичних послуг, в національній валюті України, шляхом безготівкового перерахування відповідних сум з п/р замовника на п/р виконавця.

Відповідно до п.4.2 договору про надання юридичних послуг №150414 від 15 квітня 2014 року розмір винагороди виконавця визначається наступним чином: за поточне виконання абонентського обслуговування замовника на звичайних умовах останній сплачує виконавцю (позивачу) щомісячну винагороду в сумі 8 500,00 грн., оплата послуг виконавця (позивача) здійснюється щомісячно, на підставі акта про надання послуг, протягом 3 банківських днів, після підписання сторонами актів про надання послуг, в національній валюті України, шляхом безготівкового перерахування відповідних сум з п/р замовника на п/р виконавця.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач доказів оплати послуг не надав, обґрунтованих причин неможливості виконання грошових зобов'язань не навів, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором № 030114 від 03.01.2014 р. та договором № 150414 від 15.04.2014 р. на загальну суму 73 136, 36 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Необґрунтованим є посилання апеляційної скарги на те, що акти прийому - передачи виконаних робіт підписані неповноважною особою, оскільки доказів зазначеного твердження, в порядку ст. 33 ГПК України суду не надав, окрім того на актах про надання юридичних послуг від 28 лютого 2014 року до договору № 030114, від 31 січня 2014 року до договору № 030114, від 30 квітня 2014 року до договору № 150414, від 30 травня 2014 року наявна печатка ТОВ «Новобуд», що є зовнішнім реквізитом відповідача, який засвідчує легітимність підпису перед третіми особами. При цьому, апелянт не посилається на незаконне використання його печатки чи наявність службового розслідування за фактом незаконного використання печатки. Таким чином, вищевказані акти про надання юридичних послуг є допустимими та достатніми доказами, в розумінні ст. 34 ГПК України, прийняття відповідачем наданих юридичних послуг.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 10 229,33 грн. за час прострочення виконання зобов'язання , 9 091, 47 грн. - пені, та 1 184, 79 грн. - проценти річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У відповідності до п. 1.3. постанови Пленуму вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" з огляду на те, що ст. 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов'язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов'язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов'язань.

Як визначено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 230, 231 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Колегія суддів перевіривши розрахунок позивача, погоджується з судом першої інстанції що він є вірним, за період з 06.02.2014 р. (дата виникнення заборгованості за відповідним платежем) до 21.10.2014 р., розмір пені становить 9 091, 47 грн., інфляційні втрати - 10 229, 33 грн., проценти відповідно до ст. 625 ЦК України - 1 184, 79 грн. Заперечень чи контррозрахунку відповідача щодо розміру стягнених судом першої інстанції інфляційних втрат, пені чи процентів відповідачем надано не було.

Враховуючи вищевикладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами справи належним чином доведено, а апелянтом не спростовано, що останнім було допущено порушення договірних зобов'язань, щодо оплати послуг за договорами № 030114 від 03.01.2014 р. та № 150414 від 15.04.2014 р. , тому суд першої інстанції правомірно визнав обґрунтованими вимоги позивача про притягнення відповідача до відповідальності за прострочення виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. ст. 43, 33, 34 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 22.12.2014 року у справі № 910/23276/14, отже підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Керуючись ст. ст. 99, 101, 103, 105 Господарського процесуального кодексу України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна інвестиційна компанія "Новобуд" на рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 року у справі № 910/23276/14 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 22.12.2014 року у справі № 910/23276/14 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/23276/14 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого господарського суду України через суд апеляційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко