РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2015Справа №910/8686/15-г

За позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз»

До Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна»

Про стягнення 20 038,88 грн.

Суддя Ващенко Т.М.

Представники сторін:

Від позивача: Медяний О.Ю. представник за довіреністю № 51юр від 25.05.15.

Від відповідача: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі - відповідач) про стягнення 20 038,88 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідальність власника транспортного засобу, яким 05.09.14. скоєно дорожньо-транспортну пригоду, застрахована відповідачем, а тому позивач вказує, що обов'язок з відшкодування 15 324,99 грн. покладається на відповідача. Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача вартості проведення експертизи (дослідження) у розмірі 700,00 грн., а також пені у розмірі 2 053,13 грн., збитків від інфляції в сумі 1 808,35 грн., 3% річних в сумі 152,41 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.15. порушено провадження у справі № 910/8686/15-г та призначено її до розгляду на 12.05.15.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.15. (з врахуванням ухвали від 15.05.15. про виправлення описки) розгляд справи було відкладено на 28.05.15.

20.05.15. позивачем через відділ діловодства суду було подано письмові пояснення по справі.

В судовому засіданні 02.06.15. позивачем підтримано свої позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання 02.06.15. повторно не з'явився, вимоги попередніх ухвал суду не виконав, письмового відзиву на позов та контррозрахунку ціни позову не надав, заяв чи клопотань не подав і не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Повідомлення про вручення поштових відправлень (ухвал суду) відповідачу наявні в матеріалах справи.

У випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору (п. 3.9.2. постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції").

Зважаючи на те, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи предмет спору, а також доказове наповнення матеріалів справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами в порядку ст. 75 ГПК України.

За результатами дослідження доказів, наявних в матеріалах справи, суд в нарадчій кімнаті, у відповідності до ст. ст. 82-85 ГПК України, ухвалив рішення у справі № 910/8686/15-г.

В судовому засіданні 02.06.15. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.09.14. на перехресті вул. Горяної-вул. Лабораторної у місті Дніпропетровську, сталася ДТП за участю транспортного засобу Honda, д.р.н. АЕ4957АХ, під керуванням Панова О.В. та транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. АЕ2151СХ, власником якого є позивач та під керуванням Калиніна О.В.

Згідно полісу № АІ/696834 цивільно-адміністративна відповідальність водія автомобіля Honda, д.р.н. АЕ4957АХ, була застрахована у відповідача.

ДТП сталася в результаті порушення водієм Пановим О.В. вимог Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 10.10.14. в адміністративній справі № 199/7907/14-п (3/199/3221/14), відповідно до якої Панова О.В. визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення.

Відповідно до висновку експертного дослідження № 2809/14/14 від 24.09.14. загальна вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. АЕ2151СХ становить 15 324,99 грн.

Крім того, позивачем були понесені витрати в сумі 700,00 грн. на проведення вищезазначеного автотоварознавчого дослідження, що підтверджується банківською випискою по рахунку позивача та рахунком № 15/09/14 від 15.09.14.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином, у позивача виникло право вимоги в межах суми 15 324,99 грн. до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Із матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб Honda, д.р.н. АЕ4957АХ, якими спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди утримувачу майна, належить Панову О.В. та знаходився під його керуванням.

Частинами першою та другою статті 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Таким чином, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Цивільно-правова відповідальність Панова О.В. за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації ним транспортного засобу автомобіля Honda, д.р.н. АЕ4957АХ, застрахована у відповідача згідно з полісом № АІ/696834.

Вказаним полісом передбачено, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну третіх осіб становить 50 000,00 грн., франшиза - 500,00 грн.

Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежує розмір шкоди, яка підлягає відшкодуванню страховиком за полісом ОСЦПВВНТЗ особі, яка має право на таке відшкодування.

Так, відповідно до пункту 22.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Розмір шкоди понад ліміти відповідальності підлягає відшкодуванню самою особою, яка завдала цю шкоду (на підставі статті 1194 Цивільного кодексу України).

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Матеріалами справи підтверджується факт звернення позивача до відповідача з вимогою відшкодувати шкоду, завдану власнику транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. АЕ2151СХ.

Згідно з пунктом 36.6 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Враховуючи розмір права вимоги, який виник у позивача, визначені полісом № АІ/696834 розміри лімітів відповідальності та франшизи, а також встановлену судом вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу ГАЗ, д.р.н. АЕ2151СХ, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати в розмірі 14 824,99 грн. (15 324,99 грн. - 500,00 грн.) у строк до моменту звернення позивача із даним позовом до суду.

При цьому судом враховано, що відповідачем не надано суду доказів направлення його уповноваженого представника до місцезнаходження пошкодженого транспортного засобу протягом 10 робочих днів з моменту подання позивачем заяви про настання страхового випадку.

Крім того, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення з відповідача вартості витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди у розмірі 700,00 грн., з огляду на те, що уповноважений представник відповідача не з'явився у визначений ст. 34 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача пені у розмірі 2 053,13 грн., нарахованої за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 11.12.14. по 10.04.15.

Аналізуючи положення глави 47 Цивільного кодексу України, можна зробити висновок, що грошовим зобов'язанням є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Відтак, грошове зобов'язання - це таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Виходячи з викладеного, грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, із правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

Вказана позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 04.02.2014 р. у справі 3-1гс14.

Враховуючи зазначене та положення статей 11, 509 Цивільного кодексу України, грошові зобов'язання можуть виникати з цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню, обраховану за період прострочення виконання грошового зобов'язання з 11.12.14. по 10.04.15., проте суд здійснює перерахунок пені з огляду на наступне.

За змістом статті 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" строк виконання грошового зобов'язання страховика за полісом ОСЦПВВНТЗ по виплаті особі, яка має право на отримання страхового відшкодування, такого відшкодування становить 90 днів з моменту отримання відповідної заяви.

Таким чином, відповідач повинен був виплатити страхове відшкодування власнику спірного транспортного засобу протягом 90 днів з моменту отримання заяви (05.11.14.) до 03.02.15., а відтак з 04.02.15. він є таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання.

Отже, з урахуванням викладеного за перерахунком суду, правомірним є стягнення пені у розмірі 1 360,65 грн. В іншій частині 692,48 грн. пеня нарахована безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 1 808,35 грн. - збитків від інфляції, 152,41 грн. - 3% річних суд відзначає наступне.

Грошове зобов'язання у регрес них правовідносинах не є окремим видом зобов'язання, а є способом виконання зобов'язання по відшкодуванню шкоди.

Згідно зі статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Відповідної правової позиції дотримується Вищий господарський суд України у постанові № 48/23 від 18.10.2011 р. та Верховний Суд України у постанові № 3-12г10 від 08.11.2010 р.).

Судом здійснено перерахунок 3% річних та збитків від інфляції та встановлено, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 80,42 грн. - 3% річних та 1 808,35 грн. - збитків від інфляції. В іншій частині в розмірі 71,99 грн. - 3% річних нараховано безпідставно, а тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до положень ст. 49 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 44, 49, 75, 82- 85 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (02140, м Київ, вул. Ревуцького, б. 42-Г; ідентифікаційний код 30636550) на користь Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» (49029, м. Дніпропетровськ, вул. Володарського, б. 5; ідентифікаційний код 20262860) 14 824 (чотирнадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн. 99 коп. - страхового відшкодування в порядку регресу, 1 360 (одну тисячу триста шістдесят) грн. 65 коп. - пені, 1 808 (одну тисячу вісімсот вісім) грн. 35 коп. - збитків від інфляції, 80 (вісімдесят) грн. 42 коп. - 3% річних, 700 (сімсот) грн. 00 коп. - витрат на проведення оцінки заподіяної шкоди, 1 711 (одну тисячу сімсот одинадцять) грн. 70 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Повне рішення складено 03.06.15.

Суддя Т.М. Ващенко