КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2015 р. Справа№ 925/326/15

Київський апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Мальченко А.О.

Агрикової О.В.

за участю секретаря судового засідання: Степанець О.В.

представників сторін:

від позивача - Мандригель Р.С., довіреність №39/16 від 26.05.2015р.

від відповідача - не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства «Азот»

на рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2015 року,

у справі №925/326/15 (Суддя: Хабазня Ю.А.)

за позовом дочірньої компанії «Газ України» Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України»

до публічного акціонерного товариства «Азот»

про стягнення 102792999,55 грн.,-

ВСТАНОВИВ:

ДП «Газ України» НАК «Нафтогаз України» звернулось до господарського суду Черкаської області з позовною заявою до ПАТ «Азот» про стягнення 92735666,90 грн. інфляційних та 10057332,65 грн. 3% річних. (а.с.4-7)

Рішенням господарського суду Черкаської області від 31.03. 2015 року по справі №925/326/15 позов задоволено повністю (а.с. 116-118).

Не погоджуючись із вказаним рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати повністю рішення господарського суду Черкаської області від 31.03. 2015 року у справі №925/326/15 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

Згідно протоколу про автоматизований розподіл справи між суддями від 23.04.2015 року, справу №925/326/15 передано на розгляд колегії суддів Київського апеляційного господарського суду у складі: головуючий - Чорногуз М.Г., судді - Мальченко А.О., Агрикова О.В.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 23 квітня 2015 року прийнято апеляційну скаргу до провадження та призначено справу №925/326/15 до розгляду на 19 травня 2015 року.

18 травня 2015 року через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні 19 травня 2015 року розгляд апеляційної скарги відкладено на 02 червня 2015 року, відповідно до вимог статті 77 ГПК України.

Представник ПАТ «Азот» в судове засідання 02 червня 2015 року не з'явився, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином.

02 червня 2015 року через відділ документального забезпечення апеляційного господарського суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з неможливістю забезпечити явку свого представника в судове засідання.

Представник ДП «Газ України» НАК «Нафтогаз України» в судовому засіданні 02 червня 2015 року надав суду свої пояснення, в яких заперечував проти клопотання про відкладення розгляду справи та доводів, викладених в апеляційній скарзі, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2015 року у справі №925/326/15 - без змін.

Враховуючи належне повідомлення ПАТ «Азот» про час та місце судового засідання, з урахуванням вимог статей 102 ГПК України і тієї обставини, що неявка представника ПАТ «Азот» не перешкоджає повному, всебічному та об'єктивному розгляду справи, колегія суддів Київського апеляційного господарського суду дійшла висновку про відхилення клопотання позивача про відкладення розгляду та можливість розгляду справи за наявними матеріалами та за відсутності представника ПАТ «Азот».

Згідно з частиною першою статті 99 Господарського процесуального кодексу України, в апеляційній інстанції справи переглядаються за правилами розгляду цих справ у першій інстанції з урахуванням особливостей, передбачених у цьому розділі. Апеляційний господарський суд, переглядаючи рішення в апеляційному порядку, користується правами, наданими суду першої інстанції.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 101 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд не зв'язаний доводами апеляційної скарги і перевіряє законність і обґрунтованість рішення місцевого господарського суду у повному обсязі.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

28 січня 2011року між ДК «ГАЗ УКРАЇНИ» НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» та ВАТ «АЗОТ» був укладений договір поставки природного газу №111-211-06/11-49 (далі - Договір поставки) та додаток №1 до нього (а.с.73-80).

Предметом договору передбачено, що постачальник, яким є ДК «ГАЗ УКРАЇНИ» НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», зобов'язався поставити покупцеві ВАТ «АЗОТ», найменування якого змінено на ПАТ «АЗОТ», імпортований природний газ, а останній - прийняти і оплатити цей газ в обсязі, зазначеному у п. 1.2 договору (п. 1.1. договору).

Пунктом 4.1 договору сторони погодили, що покупець здійснює оплату вартості природного газу в такому порядку: оплата 34 % вартості запланованих місячних обсягів проводяться не пізніше ніж за 5 (п'ять) банківських днів до початку місяця поставки газу; 33 % вартості запланованих місячних обсягів проводиться до 5 числа та до 15 числа поточного місяця поставки. Остаточний розрахунок за спожитий газ, з урахуванням вартості транспортування територією України, здійснюється на підставі акта приймання-передачі газу до 5 (п'ятого) числа місяця, наступного за місяцем поставки газу. Договір діє в частині поставки газу до 01.12.11, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (п. 10.1 договору).

Відповідно до статей 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків (зобов'язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (ст. 526 ЦК України), а одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

Судом першої інстанції вірно встановлено факт належного виконання позивачем зобов'язань за договором, що підтверджується за актами прийому-передачі природного газу від 31.01.2011, від 28.02.2011, від 31.03.2011, за якими позивач здійснив поставку імпортованого природного газу вартістю 2327,64 грн. за 1000 куб.м. (в тому числі транспортування газу) на загальну суму ,10 грн., а саме: у січні 2011 року у об'ємі 117069,054 тис.куб.м. загальною вартістю 359866525,79 грн., у лютому 2011 року у об'ємі 111189,725 тис.куб.м загальною вартістю 341793656,58 грн., у березні 2011 року у об'ємі 121645,424 тис.куб.м загальною вартістю 373934140,73 грн. (а.с. 81-83).

Вказані акти підписані представниками сторін договору і газотранспортним підприємством ВАТ «ЧЕРКАСИГАЗ» без жодних зауважень і заперечень. Також, вказані акти скріплені відбитками печаток вказаних сторін. Крім того, повноважність представників сторін на підписання таких актів жодною стороною не оспорюється.

Поставка, облік, визначення ціни та вартості поставленого позивачем відповідачеві природного газу здійснено на підставі та згідно з положеннями договору поставки природного газу і додатку № 1 до вказаного договору, укладених сторонами 28.01.2011р.

Спір між сторонами даної справи виник у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язання по оплаті отриманого природного газу. Факт порушення ПАТ «АЗОТ» грошового зобов'язання за договором також встановлено касаційною інстанцією у справах №925/231/13-г та №925/528/14.

За результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, та виходячи з викладених вище обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позову ДК «ГАЗ УКРАЇНИ» НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ», з урахуванням наступного.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положенням ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України визначено, що у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати, зокрема, оплати товару.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову ДК «ГАЗ УКРАЇНИ» НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» в частині стягнення з відповідача на користь позивача 373 934 140,73 грн. боргу, який документально підтверджується і ПАТ «АЗОТ» не спростований.

З огляду на те, що відповідач своїми діями порушив зобов'язання за Договором (ст. 610 ЦК України), то він вважається таким, що прострочив виконання (ст. 612 ЦК України), тому є підстави для застосування відповідальності, встановленої договором та законом.

Враховуючи, що відповідачем порушено зобов'язання за Договором, позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення з ПАТ «АЗОТ» 92735666,90 грн. інфляційних, 10057332,65 грн. 3% річних.

У своїй апеляційній скарзі відповідач зазначає, що для реалізації права на стягнення інфляційних та 3% річних повинна бути вимога, за відсутності якої у відповідача відсутні обов'язок та будь-які підстави для сплати відповідних сум. Будь-яких претензій, пропозицій, інших звернень щодо сплати зазначених інфляцій та 3 % річних відповідачу не направлялося, а тому у ПАТ «АЗОТ» відсутній обов'язок сплатити відповідні суми.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанцій про правомірність і обґрунтованість позовних вимог ДК «ГАЗ УКРАЇНИ» НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» в частині стягнення з ПАТ «АЗОТ» трьох відсотків річних в сумі 10057332,65 грн. та втрат від інфляції в сумі 92735666,90грн. При цьому, судом апеляційної інстанції перевірено розрахунки вказаних позовних вимог, здійснені місцевим господарським судом, та встановлено їх арифметичну правильність.

У відповідності з пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України та статтею 33 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з вищевикладеного колегія суддів зазначає, що скаржник не надав суду достатніх доказів в розумінні статті 33, 34 Господарського процесуального кодексу України, які б могли стати підставою для задоволення апеляційної скарги, зокрема контр розрахунку суми боргу або штрафних санкцій, та відсутнє мотивоване правове обґрунтування підстав для скасування рішення суду.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

З огляду на вищевикладене колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що місцевий господарський суд виконавши всі вимоги процесуального закону і всебічно перевіривши обставини, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, в рішенні Господарського суду Черкаської області повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2015 року підлягає залишенню без змін.

Апеляційна скарга публічного акціонерного товариства «Азот» на рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2015 року, у справі №925/326/15 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 99, 101, п. 1 ч.1 ст. 103, ст. 105 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Азот» на рішення господарського суду Черкаської області від 31.03.2015 року, у справі №925/326/15 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду Черкаської області від 31.03.2015 року, у справі №925/326/15 залишити без змін.

3.Справу №925/326/15 повернути до господарського суду Черкаської області.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття. Постанову Київського апеляційного господарського суду може бути оскаржено протягом 20 днів до Вищого господарського суду України у порядку, передбаченому ст. 109 ГПК України.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді А.О. Мальченко

О.В. Агрикова