ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" травня 2015 р.Справа № 915/1810/14
Одеський апеляційний господарський суд у складі:

Головуючого судді: Ліпчанської Н.В.

Суддів: Мацюри П.Ф., Лисенко В.А..

При секретарі судового засідання Молодові В.С.

За участю представників сторін:

від відповідача - Краснобаєв А.С., довіреність № б/н, дата видачі : 01.04.15р.

- Краснобаєв В.С., довіреність № б/н, дата видачі : 01.04.15р.

від скаржника - Гутиря М.М., довіреність № б/н, дата видачі : 12.01.15р.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином.

Розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум - Нафта"

на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.12.2014р.

по справі № 915/1810/14

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

до Публічного акціонерного товариства "Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція"

про стягнення 682.500,00 грн..

Встановив:

В листопаді 2014 року Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 звернувся до господарського суду Миколаївської області із позовом до Публічного акціонерного товариства "Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція" про стягнення заборгованості в сумі 982.500,00 грн. за договором безпроцентної позики №46 від 01.12.2012р..

В процесі розгляду справи від позивача надійшло клопотання про припинення провадження в зв'язку з укладанням мирової угоди. (а.с.54-55)

Ухвалою господарського суду від 17 грудня 2014 року (суддя В.Д. Фролов) дане клопотання було задоволено. Господарський суд, керуючись ст.202 ГПК України та ст. 78 ГПК України затвердив мирову угоду про наступне:

1. Відповідач погоджується з сумою заборгованості, яка є предметом позовних вимог та передає Позивачеві в рахунок погашення суми боргу в розмірі 682.500,00 грн. та сплачених Позивачем судових витрат в розмірі 13.650,00 грн. майно на суму 696.279,00 грн., що на 129,00 грн. перевищує вказану суму.

2. Позивач надає згоду на отримання в рахунок погашення суми боргу та судових витрат, всього на загальну суму 696.150,00 грн., майно запропоноване Відповідачем, а саме:

- автомобіль марки Toyota Camry 3,5, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, номер шасі НОМЕР_3, колір чорний, державний номерний знак НОМЕР_1, належить Відповідачеві на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ виданого 26.08.2008р. НОМЕР_4, оціночною вартістю 123.092,00 грн.;

- сільськогосподарський інвентар - сівалка марки (модель) CHALLENGER 9530-30, 2011 року випуску, заводський номер НОМЕР_5, колір червоний, належить Відповідачеві на підставі свідоцтва про реєстрацію машини виданого 05.09.2012р. НОМЕР_6, оціночною вартістю 573.187,00грн..

3. Позивач сплачує різницю між сумами в розмірі 129,00 грн. шляхом внесення в касу Відповідача готівки в розмірі 129,00 грн. протягом 3-х днів з моменту набрання чинності ухвали суду про затвердження мирової угоди.

4. Сторони дійшли згоди, що майно визначене в мировій угоді буде передано Відповідачем Позивачеві по акту прийому - передачі протягом 3-х днів з моменту набрання чинності ухвали суду про затвердження мирової угоди. В день передачі майна, Відповідач зобов'язаний передати Позивачеві свідоцтва про реєстрацію вказаного майна.

5. Право власності у Позивача на зазначене у мировій угоді майно виникає з моменту передачі вказаного майна та підписання акту прийому-передачі.

6. Дана Мирова угода укладена сторонами для вирішення по обопільній згоді виниклого спору, який став підставою пред'явлення зазначеного вище позову.

Провадження у справі №915/1810/14 припинено.

24 квітня 2015 року до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17.12.2015р..

Апеляційна скарга подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Кворум - Нафта» (Далі - Товариство) з клопотанням про поновлення строку на її оскарження.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу та клопотання про відновлення строку на її подання, Товариство вказує на те, що про наявність свого порушеного права скаржник не будучи стороною по справі дізнався лише 23 квітня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження №44785092 щодо

- Наказу господарського суду Миколаївської області від 23 вересня 2014 року по справі №915/1421/14 про стягнення з ПАТ "Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція" на користь Товариства грошових коштів в сумі 691.554,57 грн..

- Наказу господарського суду Миколаївської області від 23 вересня 2014 року по справі №915/1421/14 від про стягнення з ПАТ "Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція" на користь Товариства грошових коштів в сумі 1827,00 грн..

В рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем 23.04.2013р. та 08.12.2014р. були винесені постанови про накладання арешту на все рухоме та нерухоме майно. Крім цього, постановою від 10.12.2014р. накладений арешт та об'явлено в розшук автотранспортні засоби в т.ч. автомобіль марки Toyota Camry 3,5, 2008 року випуску.

Посилаючись на норми Конституції України; ч.5 ст. 78; ст. 91 ГПК України; ст.2; ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» скаржник вважає, що ухвала суду першої інстанції про затвердження мирової угоди між позивачем та відповідачем, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, та у відповідності до п.п. 1; 2; 4 ст. 104 ГПК України є підставою для її скасування.

У запереченнях на апеляційну скаргу, ПАТ «Баштанська сільськогосподарська машино-технологічна станція" вважає її необґрунтованою, яку слід залишити без задоволення.

Відповідач вказує на те, що станом на 27.05.2015р. залишок майна складає 5.885.404,00 грн., а тому, у зв'язку з відсутністю грошових коштів між сторонами укладено мирову угоду, в рамках якої відповідач передав в рахунок погашення боргу рухоме майно. Жодна норма права не забороняє розраховуватись за борги власним майном.

Виконавче провадження відкрито за заявою ТОВ „Кворум-Нафта" і вказаний стягувач не позбавлений права задовольнити свої вимоги з іншого майна боржника.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 28 травня 2015 року, ТОВ «Кворум - Нафта» було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала господарського суду Миколаївської області від 17.12.2014р. скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до положень п.п. 1, 2 Постанови Пленуму ВГСУ №6 від 23.03.2012р. „Про судове рішення", рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з'ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно ст. 78 ГПК України, до прийняття відмови позивача від позову або до затвердження мирової угоди сторін господарський суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи є повноваження на вчинення цих дій у представників сторін.

Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Однак, як встановлено Одеським апеляційним господарським судом, 10.10.2014 року на підставі заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Кворум-Нафта», начальником відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції Костанян А.С. постановами про відкриття виконавчого провадження ВП№45016349 та ВП №45016974 відкритті виконавчі провадження про примусове виконання наступних наказів:

- наказ Господарського суду Миколаївської області по справі № 915/1421/14 виданий 23 вересня 2014 р. про стягнення з ПАТ «Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція» на користь Товариства грошових коштів у сумі 691.554,57 грн.

- наказ Господарського суду Миколаївської області по справі №915/1421/14 виданий 23 вересня 2014 р. про стягнення з ПАТ «Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція» на користь Скаржника грошових коштів у сумі 1827,00 грн. судового збору.

В подальшому, в.о. начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області винесено постанову про передачу матеріалів виконавчого провадження щодо боржника - ПАТ "Баштанська сільськогосподарська машинно-технологічна станція", з відділу державної виконавчої служби Баштанського районного управління юстиції до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області, на підставі чого головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області Квашенко Сергієм Сергійовичем винесено постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження та постанови про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження №44785092 щодо:

Наказу 1 - 01 листопада 2014 року;

Наказу 2 - 27 жовтня 2014 року.

Як зазначає скаржник, 23 квітня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами зведеного виконавчого провадження їм стало відомо, що Миколаївським окружним адміністративним судом розглядається справа №814/421/15 за адміністративним позовом Боржника (Відповідача) до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови від 10.12.2014 року винесену у межах зведеного виконавчого провадження №34930445 про стягнення з ПАТ "Баштанська сільськогосподарська машино - технологічна станція" боргів та зняття арешту з транспортного засобу - марки Toyota Camry 3,5, 2008 року випуску, у зв'язку з передачею майна ОСОБА_4 в рахунок погашення боргу на підставі ухвали господарського суду Миколаївської області по справі № 915/1810/14 про затвердження мирової угоди.

Крім того, обґрунтовуючи своє порушене право Товариство зазначає, що вони є стягувачем (кредитором) Відповідача у зведеному вищезазначеному виконавчому провадженні та станом на дату подання даної апеляційної скарги заборгованість останнім не погашена та предметом мировою угоди є майно, на яке накладено арешт в рамках зведеного виконавчого провадження до прийняття Ухвали про затвердження мирової угоди, та за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги не лише Скаржника, а й інших кредиторів, у зв'язку з чим вважають, що Ухвала вплине на права та обов'язки Скаржника, оскільки в даному випадку перехід права власності на рухоме майно до Позивача, унеможливлює виконання Наказів та заборгованість Відповідача перед Скаржником не буде погашена. Фактично затверджена мирова угода є:

1. способом позбавлення права власності Відповідача на рухоме майно Позивачем ;

2. спланованими діями Позивача та Відповідача, що направлені на умисне невиконання грошових зобов'язань в рамках зведеного виконавчого провадження. Про що свідчить також аналогічні справи, де предметом розгляду суду були грошові вимоги та в рамках яких судом або затверджено мирові угоди про перехід права власності на рухоме майно, або відмовлено в затверджені мирових угод, а саме:

- Справа №915/2239/14 , що розглядалась господарським судом Миколаївської області про стягнення з Відповідача заборгованості у сумі 24 280,57 грн. та ухвалою від 27.01.2015 р. затверджено мирову угоду, відповідно до якої права власності на рухоме майно перейшло до позивача у справі та провадження по справі припинено.

- Справа №915/2240/14 , що розглядалась господарським судом Миколаївської області про стягнення з Відповідача заборгованості у сумі 89625,27 грн. та ухвалою від 29.01.2015р затверджено мирову угоду, відповідно до якої права власності на рухоме майно перейшло до позивача у справі та провадження по справі припинено.

- Справа №468/2422/14-ц, що розглядалась Баштанським районним судом Миколаївської області, де на стадії примусового виконання названого судового рішення (виконавче провадження перебуває у Відділі ДВС Баштанського районного управління юстиції) ПАТ „Баштанська сільськогосподарська МТС" і ОСОБА_3 04 березня 2015р. уклали мирову угоду, за умовами якої боржник для погашення заборгованості передає у власність стягувачу трактори, культиватори та іншу сільськогосподарську техніку з 42 найменувань на загальну суму 250480 грн. та ухвалою від 17 березня 2015 р. Баштанським районним судом Миколаївської області відмовлено у визнанні мирової угоди. 15 квітня 2015 року Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області ухвала Баштанського районного суду Миколаївської області від 17.03.2015 р. залишено без змін.

Крім того судова колегія зазначає, що Мирова угода може стосуватися лише прав і обов'язків сторін щодо предмету позову.

Про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін господарський суд виносить ухвалу, якою одночасно припиняє провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову господарський суд приймає рішення про задоволення позову за умови, що дії відповідача не суперечать законодавству або не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Аналогічну правову позицію визначено Пленумом Вищого господарського суду України в постанові №18 від 26.12.2011 р. «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» зазначено, що господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

Враховуючи вищенаведене судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції під час затвердження мирової угоди від 12 грудня 2014 року, що укладена між Позивачем та Відповідачем не враховано й не з'ясоване права та інтереси інших осіб.

Крім того, судова колегія звертає увагу сторін на те, що мирова угода не стосується предмету позову, адже позовні вимоги підлягають у стягненні Позивачем з Відповідача заборгованості в сумі 682.500,00 грн. за договором безпроцентної позики №46 від 01.12.2012р.

В свою чергу, Мирова угода фактично задовольняє не грошові вимоги Позивача, а майнові, адже Відповідач в рахунок погашення суми боргу передає, а Позивач надає згоду на отримання рухомого майно.

Дані обставини свідчать, що позовні вимоги Позивачем були заявлені щодо стягнення грошових коштів, а фактично Ухвалою суду було задоволено майнові вимоги.

Окрім того, п.5 Мирової угоди передбачає: «Право власності у Позивача на зазначене у мировій угоді майно виникає з моменту передачі вказаного майна та підписання акту прийому-передачі.»

Тобто, Господарським судом Миколаївської області прийнято рішення про перехід права власності на рухоме майно, що також не є предметом розгляду справи № 915/1810/14.

Відповідно до ст..328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В свою чергу, поняття та види правочинів, а також вимоги до правочинів передбачені цивільним кодексом України, в якому така правова підстава переходу права власності, як ухвала суду про затвердження мирової угоди та/або мирова угода - відсутня.

Отже, мирова угода не є правочином та її не можна розглядати як договір у цивільно-правовому розумінні, оскільки порядок її укладання та затвердження регламентовано відповідними положеннями Господарського процесуального кодексу України (позиція Вищого господарського суду України, що викладена у інформаційному листі від 09.04.2009 N 01-08/204 «Про деякі питання практики застосування у вирішенні спорів окремих норм процесуального права» та Верховного Суду України у постанові від 20.01.2009 N 24/489.

Крім того, як встановлено судом апеляційної інстанції під час розгляду справи Відповідачем були визнані заявлені Позивачем позовні вимоги, при цьому господарський суд не перевірив, що ці дії суперечать законодавству та порушують права і охоронювані законом інтересів інших осіб, а саме усіх кредиторів Відповідача.

Так, як вже зазначалось в рамках зведеного виконавчого провадження державним виконавцем неодноразово було накладено арешт та все рухоме та не рухоме майно, у тому числі постановами про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23.04.2013 р. та 08.12.2014 р.; а також постановою від 10.12.2014 року накладено арешт та об'явлено у розшук автотранспортні засоби, у тому числі автомобіль марки Toyota Camry 3,5, 2008 року випуску.

Відповідно до ст.. 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна, та відповідно зазначені арешти є публічним обтяженням всього рухомого майна Відповідача, які накладені з метою забезпечення виконання зобов'язань останнім перед кредиторами. В свою чергу ст.ст.23,38 Закону передбачається, що саме Скаржник та інші кредитори мають право задовольнити за рахунок арештованого майна свої вимоги.

З огляду на вищенаведене, а також приймаючи до уваги положення п.2 ч.1 ст.104 ГПК України, судова колегія вважає, що місцевим господарським судом неповно з'ясовано обставини що мають значення для справи, не встановлено та не враховано, що затвердження мирової угоди між позивачем та відповідачем може вплинути на інтереси інших осіб (ТОВ «Кворум - Нафта»), а тому ухвала господарського суду Миколаївської області від 17.12.2014р. у справі №915/1810/14 підлягає скасуванню, а апеляційна скарга Товариства задоволенню.

Керуючись ст.ст.101, 103-105 Господарського процесуального Кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кворум - Нафта" - задовольнити.

Ухвалу господарського суду Миколаївської області від 17 грудня 2014 року по справі № 915/1810/14 - скасувати.

Справу направити на розгляд до господарського суду Миколаївської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого господарського суду України.

Повний текст постанови підписано 03.06.2015р.

Головуючий суддя Н.В. Ліпчанська

Суддя П.Ф. Мацюра

Суддя В.А. Лисенко