ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2015 р.Справа № 916/1317/15-г

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Князєвої К.Р.

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_2 за довіреністю від 29.04.2015р.

Від відповідача: Кукуруза І.І. /директор/.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства „Селена" про стягнення 145 355,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_4 (далі по тексту - ОСОБА_4) звернувся до господарського суду Одеської області із позовом до приватного акціонерного товариства „Селена" (далі по тексту - ПрАТ „Селена") про стягнення заборгованості в загальному розмірі 145 355,00 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 100 000 грн., збитків від інфляції в сумі 21 508,88 грн., трьох відсотків річних в сумі 2 104,00 грн. та пені в сумі 21 742,44 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе за договором про надання послуг № 1 від 16.06.2014р. грошових зобов'язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості наданих позивачем послуг.

Відповідач визнає заявлені позовні вимоги в частині стягнення суми основного боргу в розмірі 100 000 грн., пені в сумі 12 989,03 грн. та трьох відсотків річних в сумі 2 104,08 грн., в той час як в задоволенні решти позову ПрАТ „Селена" просить відмовити через необгрунтованість здійснених позивачем розрахунків.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, суд встановив наступне.

16.06.2014р. між ПрАТ „Селена" (Замовник) та ОСОБА_4 (Виконавець) було укладено договір про надання послуг № 1, у відповідності до п.п. 1.1 - 1.3 Виконавець приймає на себе зобов'язання надати послуги, зазначені в п.п. 1.2, 1.3 даного договору й іменовані надалі „Послуги", а Замовник зобов'язується прийняти належним чином надані послуги й оплатити їх. Характер послуг, зазначених у даному договорі: збирання врожаю ранніх зернових культур, загальна площа надання послуг складає 220 га.

Положеннями п.п. 6.1, 6.2 договору на надання послуг № 1 від 16.06.2014р. передбачено, що сторони після комбайнування кожного поля здійснюють перевірку якості наданих послуг, встановлюють кількісні показники, складають акт приймання-передачі виконаних послуг, який фіксує фактичний загальний об'єм наданих послуг. Даний акт є: підставою для здійснення кінцевого розрахунку; невід'ємним додатком до цього договору; документом, що є підставою для обліку господарської операції в бухгалтерському обліку; доказом факту надання послуг і суми, яку повинен сплатити Замовник Виконавцю. Сторони цього договору зобов'язані в термін до 1-го календарного дня оформити акт приймання-передачі виконаних послуг.

Згідно зі ст.ст. 901, 902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання. Виконавець повинен надати послугу особисто.

Так, як свідчать наявний у матеріалах справи акти здачі-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на виконання умов договору на надання послуг № 1 від 16.06.2014р. позивачем були надані відповідачу, а останнім були прийняті наступні послуги: збір врожаю ранніх зернових культур на площі 220 га. Загальна вартість наданих послуг визначена виходячи із ціни в розмірі 500 грн. за 1 га та складає 110 000 грн.

Згідно з п.п. 2.1 - 2.3 договору на надання послуг № 1 від 16.06.2014р. ціна послуг складає 5000 грн. за 1 га на дизельному паливі Замовника. Форма розрахунків за виконані послуги: перерахування коштів на п/р Виконавця. Замовник здійснює оплату Виконавцю наступним чином: за кожні фактично оброблені площі згідно актів приймання-передачі наданих послуг по кожному полю в продовж 2-х банківських днів від дати підписання актів; кінцевий розрахунок здійснюється між сторонами впродовж 2-х банківських днів після закінчення надання послуг. Кінцевий розрахунок здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Однак, як свідчать матеріали справи, ПрАТ „Селена" здійснило лише часткову оплату вартості наданих позивачем протягом послуг на суму 10 000,00 грн., що є порушенням прийнятих на себе за договором про надання послуг № 1 від 16.06.2014р. грошових зобов'язань в результаті чого за відповідачем рахується прострочена заборгованість перед ОСОБА_4 в загальній сумі 100 000,00 грн.

У зв'язку з викладеним, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в частині стягнення із ПрАТ „Селена" суми основного боргу за договором про надання послуг № 1 від 16.06.2014р. в розмірі 100 000,00 грн.

Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З посиланням на положення ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано відповідачу до сплати три відсотки річних в сумі 2 104,00 грн. за порушення останнім власних грошових зобов'язань у спірних правовідносинах. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних, господарський суд дійшов висновку про його правильність та обґрунтованість, у зв'язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення із ПрАТ „Селена" трьох відсотків річних в сумі 2 104,00 грн. підлягають задоволенню.

Крім того, з посиланням на положення ст. 625 ЦК України позивачем також було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції в сумі 21 508,88 грн. за порушення останнім власних грошових зобов'язань. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції, господарський суд доходить висновку про допущення позивачем помилки при його здійсненні, які укладаються в наступному.

За змістом положень листу Верховного Суду України „Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997р. № 62-97р. для визначення суми боргу з урахуванням індексу інфляції необхідно щомісячні індекси, які складають відповідний період, помножити між собою, а отриманий зведений індекс інфляції помножити на суму боргу. Крім того, у випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається з внесків, що зроблені в різні періоди, кожний внесок збільшується на розмір індексу інфляції відповідного періоду, результати підсумовуються. При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць; тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з 1 по 15 число відповідного місяця, наприклад травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок розпочинається с наступного місяця - червня.

В той же час, у п. 3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" від 17 грудня 2013 року N 14 (з наступними змінами та доповненнями) зазначено наступне. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Наведеним вимогам здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції не відповідає, оскільки позивачем було необґрунтовано включено до розрахунку значення індексу інфляції за липень 2014 року, тобто місяця, в якому виникло спірне грошове зобов'язання, в той час як правильним було використання індексу інфляції починаючи з серпня 2014 року. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що правильним розрахунком збитків від інфляції у спірних правовідносинах має бути:

100 000 грн. * 1, (зведений індекс інфляції за період з серпня 2014 року по лютий 2015 року) - 100 000 грн. = 21 024,78 грн.

Таким чином, суд доходить висновку про правомірність нарахування відповідачу до сплати збитків від інфляції в сумі 21 024,78 грн., в результаті чого вказані позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки -грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Так, згідно ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Положеннями п. 8.2 договору про надання послуг № 1 від 16.06.2014р. передбачено, що за порушення термінів, які встановлені даним договором, винна сторона сплачує на користь сторони, чиї права будуть порушені, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення виконання зобов'язань, за кожен день прострочення.

З посиланням на п. 8.2 договору про надання послуг № 1 від 16.06.2014р. позивачем було нараховнао до сплати пеню в сумі 21 742,44 грн. за порушення останнім власних грошових зобов'язань. Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, господарський суд дійшов висновку про допущення позивачем помилки при його здійсненні, яка укладається в наступному.

Так, позивачем не було враховано, що згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування пені у спірних правовідносинах мало припинитись через шість місяців від моменту, коли зобов'язання мало бути виконане, тобто з 10.01.2015р., оскільки умови укладеної між сторонами по справі угоди не містять застережень про інше. В той же час, позивачем здійснено нарахування пені по 24.03.2015р., що не відповідає наведеним вимогам закону.

Таким чином, правильним розрахунком пені у спірних правовідносинах має бути:

100 000 грн. * 6 (кількість днів прострочення з 11.07.2014р. по 16.07.2014р. включно) * 0,19 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 = 312,33 грн.

100 000 грн. * 119 (кількість днів прострочення з 17.07.2014р. по 12.11.2014р. включно) * 0,25 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 = 8 150,68 грн.

100 000 грн. * 58 (кількість днів прострочення 13.11.2014р. по 09.01.2015р. включно) * 0,28 (подвійна облікова ставка НБУ) / 365 = 4 449,32 грн.

Загалом пеня в сумі 12 912,33 грн.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог про стягнення із ПрАТ „Селена" пені частково на суму 12 912,33 грн.

Згідно вимог ст.ст. 32, 33 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. В свою чергу, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ПрАТ „Селена" перед ОСОБА_4 в загальній сумі 136 041,11 грн., яка складається із суми основного боргу в розмірі 100 000 грн., збитків від інфляції в сумі 21 024,78 грн., трьох відсотків річних в сумі 2 104,00 грн. та пені в сумі 12 912,33 грн., витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку щодо необхідності задоволення заявлених позовних вимог частково на суму 136 041,11 грн. Таким чином, із ПрАТ „Селена" слід стягнути на користь ОСОБА_4 суму основного боргу в розмірі 100 000 грн., збитки від інфляції в сумі 21 024,78 грн., три відсотки річних в сумі 2 104,00 грн. та пеню в сумі 12 912,33 грн. відповідно до ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610 - 612, 615, 617, 625, 629, 901 - 903, ЦК України, ст.ст. 193, 232 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (з наступними змінами та доповненнями).

Судові витрати зі сплати судового збору суд покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог згідно зі ст. 49 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 32, 33, 43, 44, 49, 82-85 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства „Селена" /67624, Одеська область, Біляївський район, с. Дачне, вул. Гаркавого, 5, , п/р 4798 в ПАТ „Креді Агріколь Банк", МФО 300614/ на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 /АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, п/р НОМЕР_2 в ХОД „Райффайзен Банк Аваль", м. Харків, МФО 350589/ суму основного боргу в розмірі 100 000 грн. 00 коп. /сто тисяч грн. 00 коп./, збитки від інфляції в сумі 21 024 грн. 78 коп. /двадцять одна тисяча двадцять чотири грн. 78 коп./, три відсотки річних в сумі 2 104 грн. 00 коп. /дві тисячі сто чотири грн. 00 коп./, пеню в сумі 12 912 грн. 33 коп. /дванадцять тисяч дев'ятсот дванадцять грн. 33 коп./, судовий збір в сумі 2 720 грн. 82 коп. /дві тисячі сімсот двадцять грн. 82 коп./. Наказ видати.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 85 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 91, 93 ГПК України сторони у справі, прокурор, треті особи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення місцевого господарського суду, яке не набрало законної сили. Апеляційна скарга подається на рішення місцевого господарського суду протягом десяти днів, а на ухвалу місцевого господарського суду - протягом п'яти днів з дня їх оголошення місцевим господарським судом. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня підписання рішення, оформленого відповідно до статті 84 цього Кодексу.

Повний текст рішення підписано 02.06.2015р.

Суддя С.П. Желєзна