ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

09.06.2015 Справа № 908/3560/15

м. Запоріжжя

Суддя Соловйов В.М., матеріали

за позовом: Гуляйпільське районне споживче товариство (70200, м. Гуляйполе, вул. Леніна, 72, ідентифікаційний код 01780968)

до відповідача: Відокремленого структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" (69002, м. Запоріжжя, вул. Залізнична, 13)

про визнання права власності

ВСТАНОВИВ

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.06.2015р. №908/3560/15 відмовлено у прийнятті позовної заяви Гуляйпільського районного споживчого товариства до Відокремленого структурного підрозділу "Запорізька дирекція залізничних перевезень" Державного підприємства "Придніпровська залізниця" про визнання права власності за Гуляйпільським районним споживчим товариством на нерухоме майно - двокімнатну квартиру № 15 по вул. Польова, 1-а, селище Залізничне, Гуляйпільського району, Запорізької області житловою площею - 28, 8 кв.м. та визнання права власності за Гуляйпільським районним споживчим товариством на нерухоме майно - однокімнатну квартиру № 16 по вул. Польова, 1-а, селище Залізничне, Гуляйпільського району, Запорізької області, житловою площею - 20,4 кв.м.

Відповідно до ч. 2 ст. 44 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 08.07.2011 року № 02/163-48 "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі:

1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

2) повернення заяви або скарги;

3) відмови у відкритті провадження у справі;

4) залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям позивача або за його клопотанням);

5) закриття провадження у справі.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в підпунктах 5.1, 5.2 пункту 5 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013р. № 7 "Про деякі питання застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України", статтею 7 Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, які визначено цією статтею і перелік яких є вичерпним.

У її застосуванні господарським судам необхідно мати на увазі, зокрема, таке.

Статтею 7 Закону передбачено підстави повернення судового збору, перелік яких є вичерпним.

Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується господарським судом за результатами розгляду відповідних матеріалів, у тому числі й за відсутності заяви (клопотання) сторони чи іншого учасника судового процесу про повернення суми судового збору. Про таке повернення зазначається: - в ухвалі, якою здійснюється відмова у прийнятті або повернення заяви (скарги), за подання якої сплачується судовий збір, або

- в резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом), або

- в ухвалі про повернення сум судового збору, винесеній як окремий процесуальний документ (зокрема, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини першої статті 88 ГПК).

В усіх наведених випадках за необхідності відповідний процесуальний документ виготовляється у двох примірниках (оригіналах), один з яких залишається у матеріалах справи, а інший надсилається особі, яка сплатила судовий збір до державного бюджету України.

Законом не передбачено граничного строку повернення сплаченої суми судового збору.

Як зазначено в п.2 ч.1 ст. 88 ГПК України, господарський суд має право за заявою сторони, прокурора, який брав участь в судовому процесі, або за своєю ініціативою прийняти додаткове рішення, ухвалу, якщо не вирішено питання про розподіл господарських витрат або про повернення судового збору з бюджету.

У зв'язку з тим, що в ухвалі від 09.06.2015р. № 908/3560/15 про відмову у прийнятті позовної заяви суд не вирішив питання стосовно повернення суми судового збору, суд вважає за необхідне повернути судовий збір у розмірі 1 827, 00 грн., сплачений позивачем згідно платіжних доручень № 75 від 28.04.2015р. на суму 1 069, 20 грн. та № 67 від 15.04.2015р. на суму 757, 80 грн.

Відповідно до Конституції (Основного Закону) України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання; усі суб'єкти права власності рівні перед законом; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій її території; обов'язковість рішень суду є однією з основних засад судочинства (частина четверта статті 13, частина перша статті 55, частина п'ята статті 124, пункт 9 частини третьої статті 129).

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України від 07.07.2010р. № 2453-VI "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно зі статтею 115 ГПК України, рішення, ухвали, постанови господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 21.04.1999р. N 606-XIV "Про виконавче провадження", виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у ньому, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законів України, а також рішеннями, що підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень судів України відбувається на основі виконавчих документів, які є підставою для відкриття державним виконавцем виконавчого провадження і проведення виконавчих дій. Такими документами є виконавчі листи, що видаються судами; накази господарських судів; ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; інші документи, визначені у частині другій статті 17 Закону N 606-XIV.

У відповідності до п. 12 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. № 6 "Про судове рішення", ухвали господарських судів набирають законної сили в день їх винесення, якщо інше не передбачено законом (зокрема, частинами п'ятою та шостою статті 122-11 ГПК).

Отже, в силу приписів ст. 115 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" дана ухвала є підставою для повернення позивачу судового збору.

Керуючись ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 86 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути Гуляйпільському районному споживчому товариство (70200, м. Гуляйполе, вул. Леніна, 72, ідентифікаційний код 01780968) судовий збір у розмірі 1 827 (одну тисячу вісімсот двадцять сім) грн. 00 коп. сплачений позивачем згідно платіжних доручень № 75 від 28.04.2015р. на суму 1 069, 20 грн. та № 67 від 15.04.2015р. на суму 757, 80 грн.)

Оригінал ухвали та платіжних доручень № 75 від 28.04.2015р. на суму 1 069, 20 грн. та № 67 від 15.04.2015р. на суму 757, 80 грн. направити позивачу.

Ухвала господарського суду, оскільки інше не встановлено законом, набирає законної сили в день її винесення.

Суддя В.М. Соловйов